08 грудня 2023 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Кучиної Н.Г.,
секретар судового засідання Добровчан К.Ю.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Акціонерне товариство оператор газорозподільної системи
"Рівнегаз" про усунення перешкод в користуванні майно м та зобов?язання вчинити дії,
ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Акціонерне товариство оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" про усунення перешкод в користуванні майном та зобов?язання вчинити дії.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на стіні її квартири, розташований газовий лічильник власниці квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 . У зв?язку із тим, що даний газовий лічильник знаходиться на її стіні відбувається поступове руйнування стіни за ним, після дощу стіна мокріє та на ній збирається конденсат. Також у зв?язку із можливим відключеннями електроенергії в холодну пору року у позивачки виникла необхідність утеплити будинок перед настанням зими. Вищезгаданий лічильник не дає можливості утеплити стіну, адже знаходиться прямо на ній та заважає проведенню робіт з утеплення квартири в повному обсязі.
01 серпня 2023 р. ОСОБА_1 надіслала звернення до відповідачки із проханням надати згоду на перенесення її лічильника, яке надіслано цінним листом з описом вкладення, проте відповідачка не отримала даного листа відповідно до інформації з сайту "Укрпошта" за трек номером. Оскільки газовий лічильник розташований на стіні квартири позивачки, він порушує її права власності, щодо користування та розпорядження власною квартирою.
Ухвалою суду від 10 жовтня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.
26 жовтня 2023 року від третьої особи АТ «Рівнегаз» надійшли пояснення щодо заявлених позовних вимог, в яких представник вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Зазначив, що за результатами письмових звернень позивача у серпні 2022 року та у липні 2023 року, працівниками АТ «Рівнегаз», за адресою АДРЕСА_2 було здійснено обстеження системи газопостачання зазначеного житлового будинку. Після обстеження виявлено, що всі мережі системи газопостачання за вище вказаною адресою змонтовані та прийняті в експлуатацію у відповідності до технічних умов, що були видані 14 серпня 2006 року та розробленого робочого проекту на газопостачання квартири даного житлового будинку.
Вказує, що прилад обліку спожитого природного газу за адресою АДРЕСА_3 було змонтовано до набуття ОСОБА_1 права власності на житловий об`єкт за адресою АДРЕСА_2 , що в свою чергу виключає можливість отримання згоди від останньої на встановлення сусідського лічильника. Разом з тим, як вбачається з копій документів долучених до позовної заяви та тих, які знаходяться у володінні Товариства, 20, кв. АДРЕСА_4 , право власності відповідача ОСОБА_2 на житловий об?єкт за адресою АДРЕСА_3 , було набуто 29.10.2012 року, а позивача ОСОБА_1 на житловий об?єкт за адресою АДРЕСА_2 - 18.09.2018 року. Тобто, на момент придбання позивачем майна, остання була повідомлена про наявність змонтованого приладу обліку природного газу.
Одночасно зазначено, що представником позивача в позовній заяві помилково та невиправдано зроблено покликання на п. 6.114 ДБН В.2.5-20-2001, який втратив чинність з 01 липня 2019 року на підставі Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва
та житлово-комунального господарства України від 15.11.2018 року № 305 та опубліковано в Інформаційному бюлетні Мінрегіону № 3/2019, яким затверджено новий ДБН В.2.5-20:2018 Газопостачання. Відтак, вважають, що виникнення раптового бажання у позивача порушити принцип мирного володіння належним відповідачу майном, жодними фактичними обставинами не обґрунтовано.
Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник надала суду заяву, у якій просить розглянути справу без її участі та без участі позивача, не заперечує проти прийняття заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, хоч про час, дату та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавала.
Відповідно до вимог ст.190 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.
Ухвала суду від 10.10.2023 року разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї документів, відповідно до вимог ст. 190 ЦПК України, були направлені на адресу відповідачки, за якою остання згідно з відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру зареєстрована, повернулися до суду відміткою пошти про причини невручення: "за закінченням терміну зберігання".

Також 04.12.2023 року до суду повернулася не врученою судова повістка для відповідача на 08.12.2023 року з довідкою поштового відділення про причини повернення/досилання, де вказана причина повернення - адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відтак, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Зважаючи на неявку у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другоїстатті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_5 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.10.2006 р.

Між сторонами виник спір з приводу газового лічильника власниці квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 , розташованого на стіні квартири, яка належить позивачці.

Позивачка у позові зазначає, що у зв?язку із тим, що даний газовий лічильник знаходиться на стіні позивачки відбувається поступове руйнування стіни за ним, після дощу стіна мокріє та на ній збирається конденсат. Також у зв?язку із можливим відключеннями електроенергії в холодну пору року у позивачки виникла необхідність утеплити будинок перед настанням зими. Вищезгаданий лічильник не дає можливості утеплити стіну, адже знаходиться прямо на ній та заважає проведенню робіт з утеплення квартири в повному обсязі.

З метою вирішення даного питання, 18.07.2023 р. позивачка звернулася до АТ

"Рівнегаз" із заявою в якій попросила перенести газовий лічильник на стіну споживача, тобто відповідача.

У відповідь на заяву позивачки АТ «Рівнегаз» листом повідомило, що

25.07.2023 року працівниками АТ «Рівнегаз», за адресою АДРЕСА_2 здійснено обстеження системи газопостачання житлового будинку. Після обстеження виявлено, що всі мережі системи газопостачання за вище вказаною адресою змонтовані та прийняті в експлуатацію у відповідності до технічних умов, що були видані 14 серпня 2006 року та розробленого робочого проекту на газопостачання квартири даного житлового будинку. Також зазначили, що згідно п. 4 гл. 1 розділу IV Кодексу газорозподільних систем: у разі будівництва будь - яких будівель, споруд, доріг, мостів, інших об`єктів архітектури, що потребує перенесення об`єктів (складових) газорозподільної системи, роботи та супутні послуги, пов`язані з перенесенням об`єктів (складових) газорозподільної системи, забезпечуються Оператором ГРМ за рахунок коштів замовників будівництва.

З метою досудового врегулювання вищезгаданої ситуації, 01 серпня 2023 р. ОСОБА_1 надіслала звернення до відповідачки із проханням надати згоду на перенесення її лічильника, яке надіслано цінним листом з описом вкладення, проте відповідачка не отримала даного листа відповідно до інформації з сайту "Укрпошта" за трек номером.

Оскільки газовий лічильник розташований на стіні квартири позивачки, він порушує її права власності, щодо користування та розпорядження власною квартирою.

Стаття 68 Конституції України встановлює, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ч. 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 13 ЦК України встановлено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватись від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчинюються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За положеннями ч.1 ст.317 та ч.1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.

Частиною 1статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтями 41, 47 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 316-319, 321 ЦК України визначено та законодавчо закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає, що кожна особа має право на безперешкодне користування своїм майном, а також задекларовано право власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд здійснювати щодо свого майна будь-які дії, вчиняти будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, згідно ч. 3 ст. 319 ЦК України.

За змістом статті 391 ЦК України та статті 155 ЗК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. 6.114 Державних будівельних норм (чинного на момент встановлення газового лічильника): «Розміщення лічильників слід передбачати: на окремо розташованих опорах на території споживача газу; на стінах газифікованих будинків на відстані по горизонталі не менше 0,5 м від дверних та віконних отворів». Вказаний перелік є вичерпним.

Вказаний вище перелік місць розташування газового лічильника за межами (зовні)

будинку є вичерпним.

Таким чином, враховуючи вищевказане, та те, що газовий лічильний встановлений на стіні квартири, яка належить позивачці, а не на території споживача газу, яким є власник квартири АДРЕСА_4 є порушенням п. 6.114 Державних будівельних норм.

При цьому, суд відхиляє доводи АТ «Рівнегаз» щодо втрати чинності п. 6.114 Державних будівельних норм В2.5-20-2001 на підставі Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 1.11.2018 р. № 305, оскільки як вказано у поясненнях АТ «Рівнегаз» лічильник було змонтовано та встановлено в 2006 році, а відтак п. 6.114 Державних будівельних норм В2.5-20-2001 був чинний на момент проведення робіт.

З огляду на викладене, розміщення газового лічильника на стіні не споживача відбулося з порушенням Державних будівельних норм, а відтак підлягає переміщенню зі стіни квартини АДРЕСА_6 на території споживача газу, на територію квартири АДРЕСА_7 , оскільки порушує право власності позивача.

Відповідно до 4.8 Розділу 2 Кодексу газорозподільних систем якщо виникає потреба перенесенні існуючих складових ГРМ, роботи та супутні послуги, пов?язані з їх перенесення забезпечуються Оператором ГРМ за рахунок коштів ініціатора перенесення.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права

користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 1073 грн.60 коп.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПКУкраїни судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи. До витрат, пов"язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов"язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов"язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов"язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: ордер про надання правничої допомоги серії № 1016238 від 09.10.2023 р. на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги № 31-07/23 від 07.08.2023 року та попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат (на правову допомогу) (згідно із договором № 31-07/2023 р. від 07.08.2023 р. про надання правової допомоги), що складає 10 000 грн.

З попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат (на правову допомогу) (згідно із договором № 31-07/2023 р. від 07.08.2023 р. про надання правової допомоги) вбачається, що адвокат на консультацію та попереднє опрацювання документів наданих клієнтові перед поданням позову витратив 0, 67 год, що становить 1 000, 00 грн., за підготовку та подачу позовної заяви до Рівненського міського суду 2 год, що складає 3000 грн. та представництво інтересів клієнта в Рівненському міському суді - 2 год., що складає 3000 грн.

При цьому, загальна вартість послуг складає 7 000 грн., а не 10 000 як зазначив представник у розрахунку.

Між тим, вказана в розрахунку правова допомога у виді консультації та попереднього опрацювання документів наданих клієнтові перед поданням позову, на яку адвокат витратив 0, 67 год, що становить 1000, 00 грн. охоплюється діями адвоката з підготовки позовної заяви про усунення перешкод в користуванні майном, відтак в цій частині не підлягає до задоволення.

Таким чином, судом встановлено, що позивач поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000, 00 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Акціонерне товариство оператор газорозподільної системи

"Рівнегаз" про усунення перешкод в користуванні майно м та зобов?язання вчинити дії -

задовольнити.

Зобов?язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у здійсненні

ОСОБА_1 права користування її майном, надавши їй вільний доступ до стіни її квартири за адресою: АДРЕСА_2 для підтримання її належного стану, а саме: покласти на ОСОБА_3 обов?язок перенести квартирний вузол обліку природного газу (газовий лічильник) квартири

АДРЕСА_1 на інше місце, яке не вимагатиме узгодження з позивачем, ОСОБА_1 і не створюватиме їй перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп. судового збору та 6 000 гривень 00 коп. витрат на правову допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача, Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим

Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКП НОМЕР_1 , адреса:

АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Акціонерне товариство оператор газорозподільної системи "Рівнегаз", код ЄДРПОУ 03366701, адреса: м. Рівне, вул.

1.Вишенського, 4.

Повне судове рішення складене та підписане 11.12.2023 р.

Суддя Н.Г. Кучина