РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2023 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськ районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі секретаря судових засідань Мухи Р.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звільнення від нарахованої заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей, зміни способу стягнення аліментів, визначення самостійного одержання аліментів неповнолітньою дитиною,

ВСТАНОВИВ:

17.04.2023 позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, яка нараховується на підставі виконавчого листа, виданого Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області № 130/1179/14-ц від 19.06.2014, на користь ОСОБА_4 на утримання дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 117673,41 грн за період з квітня 2014 року по березень 2023 року; змінити спосіб стягнення аліментів з позивача, які нараховуються в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на підставі виконавчого листа на 50 % фактичного заробітку (доходу) пенсії по інвалідності; призначити отримувачем аліментів, відповідно до ч.3 ст. 179 СК України неповнолітню дитину, якій виповнилось шістнадцять років, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стислий виклад позиції позивача.

Відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду від 19.06.2014, відділом ДВС з позивача, який не працює (інвалідність третьої групи) на користь відповідача на утримання чотирьох спільних дітей присуджено до стягнення аліменти в розмірі 1/2 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного вік, починаючи з 15.04.2014 і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Позивач виконує рішення суду шляхом сплати аліментів в розмірі 50 % від розміру його пенсії по інвалідності. На час присудження аліментів він ніде не працював та не працює по даний час, так як його стан здоров`я суттєво погіршився і роботодавці відмовляють йому у прийнятті на роботу.

Позивач не проти сплачувати аліменти, але з його матеріальним становищем такий вид аліментів та сума, яка підлягає сплаті, для нього наразі не підйомна. Відповідно до наданих довідок про розмір заборгованості по сплаті аліментів - сукупний розмір заборгованості складає 117679,41 грн і враховуючи ту обставину, що кожен місяць із його пенсії відраховується 50 % від нарахованої пенсії по інвалідності, заборгованість буде рости у геометричній прогресії, а тому позивач змушений звернутись до суду з вищевказаним позовом. Заборгованість по аліментам позивач не має змоги погасити, оскільки йому не дозволяє розмір його доходів, працевлаштуватись він не має можливості, оскільки хворіє на цукровий діабет, йому постійно потрібно приймати ліки та належно харчуватись. Коли йому дозволяв стан здоров`я, він працював на різноманітних роботах. Окрім аліментів позивач також оплачував витрати по навчанню трьох старших дітей у музичній школі, по можливості надавав дітям іншу фінансову допомогу. Позивач просив суд врахувати ту обставину, що він ніде офіційно не працевлаштований, увесь його дохід склала дає мінімальна пенсія по інвалідності. Він згоден сплачувати аліменти, але в розмірі від реального свого доходу.

Процесуальні дії, заяви та клопотання.

21.04.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі, справа призначена до підготовчого засідання на 05.06.2023.

05.06.2023 підготовче засідання відкладено на 10.07.2023.

10.07.2023 справа призначена до розгляду по суті на 26.09.2023.

26.09.2023, 02.11.2023 розгляд було відкладено, в останнє на 29.11.2023.

Доводи позивача та заперечення відповідача, надані у судовому засіданні.

29.11.2023 в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 просив відмовити в задоволенні позову з підстав його повної недоведеності належними та допустимими доказами по кожній із позовних вимог. Зокрема, позивачем не доведено, що він наданий час не працює, або не має можливості влаштуватись на роботу у зв`язку з інвалідністю, встановленою йому ще в 2015 році, а також за відсутності підстав щодо призначення отримувачем аліментів неповнолітньої дитини.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду від 27.12.2014, з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_4 присуджено до стягнення аліменти на утримання чотирьох дітей в розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.04.2014 до досягнення старшою дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.6,6 зворот).

Згідно довідки про здійснення відрахувань з ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей за період з січня 2019 року по січень 2023 року, наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, з ОСОБА_3 щомісячно стягуються аліменти в розмірі 50 % від його доходу. Залишок боргу зі сплати аліментів на 01.01.2023 становить 117673,41 грн (а.с.7-10).

Як вбачається з листа Жмеринського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) від 25.01.2023 № 2248, у Жмеринському відділі ДВС перебуває на виконання виконавчий лист № 130/1179/14-ц, виданий 19.06.2014 про стягнення аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання чотирьох дітей в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ОСОБА_3 перебуває на обліку в Жмеринському міськрайонному управлінні ПФУ у Вінницькій області, стягнення аліментів проводиться щомісячно з пенсії. Згідно матеріалів виконавчого провадження, заборгованість зі сплати аліментів становить 117673 грн (а.с.11).

Відповідно до копії довідки Пенсійнеогно фонду України від 15.12.2022, ОСОБА_3 отримує пенсію по інвалідності, розмір якої за період з червня 2022 року по листопад 2022 року становив 6900 грн (а.с.12).

Згідно виписки з акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 049445 ОСОБА_3 являється інвалідом з дитинства, йому встановлена 3 група інвалідності з 20.07.2015 (а.с.13). Інвалідність встановлена у зв`язку з хворобою, що стверджується довідкою КНП «Жмеринський РМЦ ПМСД» від 15.12.2022 № 139 (а.с.14).

Як вбачається з Витягу про зареєстрований у житловому приміщенні, ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_1 . Разом з ним зареєстровані ОСОБА_4 та четверо дітей: ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , однак згідно довідки ОСББ « Секктор молодіжний» від 14.04.2023, про склад сім`ї, ОСОБА_4 та четверо дітей: ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 з ним фактично не проживають (а.с.15-16).

Відповідно до копій свідоцтв про народження серій НОМЕР_1 , серій НОМЕР_2 , серій НОМЕР_3 та серій НОМЕР_4 ОСОБА_12 являється батьком чотирьох дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.17-20).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування.

Мотиви суду. Норми права застосовані судом по кожній із заявлених позовних вимог.

І.Щодо позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

Аліментні зобов`язання позивача виникли на підставі чинного рішення суду, яке є обов`язковим до виконання на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (статті 124, 129 Конституції України, стаття 18 ЦПК України).

Однак обов`язковість виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини не означає, що таке рішення не може бути згодом переглянуте за наявності визначених законом підстав, що випливає зі змісту норми статті 18 СК України, якою закріплене право кожного учасника сімейних відносин, який досяг 14 років, на судовий захист свого права та інтересу, та визначено можливі способи такого захисту, серед яких зміна правовідношення, припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відповідно до положень статей 188, 190 СК України та за змістом статті 273 цього Кодексу, що регулює відносини надання утримання іншим членам сім`ї та родичам, яку суд застосовує до спірних правовідносин за аналогією закону (стаття 10 СК України), обставинами, які можуть бути підставою для звільнення батьків від обов`язку утримувати дитину, є отримання дитиною доходу, що набагато перевищує дохід кожного з батьків, що повністю забезпечує потреби дитини, укладення батьками з дозволу органу опіки та піклування договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно, а також визначення місця проживання дитини (за згодою батьків, самої дитини, органом опіки та піклування або в судовому порядку) з тим з батьків, хто є платником аліментів.

Вимоги позову про звільнення від сплати заборгованості за аліментами обґрунтовані посиланням на положення частини 2 статті 197 СК України, якою передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Обґрунтовуючи свої вимоги в частині звільнення його від заборгованості по аліментам, позивач посилається на неможливість працевлаштування на час присудження аліментів і по даний час у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, що стало підставою для відмови роботодавців у прийнятті його на роботу, відповідно аліменти стягуються в розмірі 50 % від єдиного джерела його доходу - пенсії по інвалідності, враховуючи дані обставини розмір заборгованості буде тільки зростати.

Однак, суд не може погодитися з вказаними доводами у зв`язку з їх недоведеністю.

Так, судом встановлено, що дійсно позивач являється інвалідом 3 групи безстроков, яка не має обмежень чи протипоказань для працевлаштування, у зв`язку з наявністю захворювання. Напротивагу чому, позивачем не надано суду жодного доказу, який би підтверджував, що він дійсно на даний час не працює, або ж його намір, готовність та бажання працевлаштуватись для отримання додаткового доходу, а разі наявності такого бажання докази створення перешкод у працевлаштуванні, відмови роботодавців у прийнятті його на роботу у зв`язку зі станом здоров`я (копія трудової книжки, довідка з центру зайнятості про перебування на обліку тощо).

Разом з цим, суд зазначає, що відсутність офіційного працевлаштування або відсутність у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Такий висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладено у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 334/10971/16-ц.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що позивачем не доведено підстави заявлених позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості аліментів, визначених рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 27.05.2014, з якими законодавець пов`язує можливість звільнення батьків від обов`язку утримувати дитину, а на думку суду його метою звернення із даними вимогами є ухилення від виконання не лише батьківського обов`язку по утриманню дітей, а й зазначеного вище судового рішення, суд дійшов переконливого висновку, що дана вимога не підлягає задоволенню.

ІІ. Що стосується позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів.

За змістом ст. 51 Конституції України дитинство являється об`єктом охорони держави.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.183 СК України частка заробітку(доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей,суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері,батька на їх утримання,яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» №2710-ІХ від 03.11.2022 року передбачено, що прожитковий мінімум становить для дітей віком до 6 років - 2272 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Згідно ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та досліджені у справі докази та обставини, суд приходить до висновку, що вимога позивача про зміну розміру аліментів шляхом зміни їх способу стягнення не підлягає до задоволення.

Суд зазначає,що відповідно до ч.3ст.181СК України право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів.

Оскільки позивач є платником аліментів, то він не наділений правом вимоги про зміну способу стягнення аліментів. Таке положення ч.3ст.181 СК України повністю відповідає, перш за все, інтересам дитини, а також особи, з якою дитина проживає.

За таких обставин суд відмовляє позивачу у зменшенні розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, оскільки правом звернутися до суду із вимогою про зміну способу стягнення аліментів наділений виключно одержувач аліментів, а позивач, за наявності до того підстав, вправі звертатися до суду з позовом про зміну розміру стягнутих рішенням суду аліментів, але в межах визначеного таким рішенням способу їх стягнення.

ІІІ. Що стосується позовних вимог щодо призначення отримувачем аліментів неповнолітньої дитини то слід зазначити таке.

Відповідно до ч.2 ст. 179 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

За приписами ст.186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Аналіз вказаної норми вказує на те, що підставою для задоволення позовних вимог про внесення аліментів на особистий рахунок дитини є доведеність факту нецільового витрачення аліментів або позбавлення матері батьківських прав відносно дитини.

З боку ОСОБА_3 суду не надано жодного доказу, який би вказував не нецільове витрачення аліментів з боку матері дитини, або не виконання батьківських прав відносно доньки ОСОБА_7 .

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні цих позовних вимог також слід відмовити.

Висновки суду.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Розподіл судових витрат між сторонами.

На підставі приписів ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог позивачці відмовлено, судовий збір не відшкодовується.

На підставі викладеного та керуючись статтями 3-13, 141, 76-83, 89, 259, 263-265, 430 ЦПК України, Суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ

Дата складання повного судового рішення 11.12.2023