Справа № 301/2870/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" червня 2023 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Гичка О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Мелай В.Ю.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Лишенко Н.С.,

представника відповідача адвоката Мешко В.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Іршава Закарпатської області в залі судових засідань Іршавського районного суду Закарпатської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна в натурі, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача - адвокат Лишенко Наталія Сергіївна від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна в натурі.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, актовий запис №46 складено 18 жовтня 2016 року. В 2017 році подружжя купує земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 211984500:01:001:0384 площею 0,1 Га, дата реєстрації земельної ділянки 04.09.2017 рік шляхом отримання уступки щодо приватизації земельної ділянки у продавця ОСОБА_4 , мешканця АДРЕСА_1 . Перехід права власності на земельну ділянку відбувся 04.09.2017 року про що було внесено відомості до Державного земельного кадастру № НВ-20. Цільове призначення 02.01 Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. За час перебування у шлюбі будівництво житлового будинку розпочато не було. Станом на 2022 рік земельна ділянка вільна від забудови. Факт придбання земельної ділянки за спільні кошти колишнього подружжя підтверджуються розписками від 09.11.2016 р за підписом попереднього власника спірної земельної ділянки, мешканця с. Ільниця, ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась спільна дитина ОСОБА_5 . Рішенням Іршавського районного суду (права № 301/117/19) 20 лютого 2019 року за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 шлюб розірвано. ОСОБА_2 звертаючись до суду із заявою про розлучення зазначив обставини, які стали підставою для припинення шлюбу, а саме: сімейне життя не склалося в зв`язку з тим, що мають різні характери та погляди на життя. Проте ОСОБА_2 після розлучення забув забезпечити грошима власну дитину та колишню дружину, а також повернути частку майна, яка була придбана у шлюбі, або сплатити грошові кошти (компенсацію вартості майна). У зв`язку з цим ОСОБА_1 змушена відстоювати законні майнові інтереси як для себе, так і спільної дитини ОСОБА_5 . Із-за відсутності засобів для існування із дитиною на руках, ще перебуваючи к законному шлюбі, ОСОБА_6 звернулася до суду про стягнення аліментів на утримання дитини, загальний розмір забезпечення дитини суд визначив 14 400 грн на рік, тобто 1200 грн. щомісячно до досягнення повноліття дитини. Якщо перевести на щоденне забезпечення, то дитина мала лише 38 гривень на день. Враховуючи, що позивачка тяжко хворіла і не могла влаштуватися на роботу, то щодня дитина разом і матір`ю мала витрачати на харчування лишень 38 грн., це не враховуючи оплату житла, придбань одягу, взуття, ліків т.і. Впродовж останнього часу ОСОБА_6 неодноразово зверталася до ОСОБА_2 (колишнього чоловіка) з проханням забезпечувати власну дитину одягом та харчами, але матеріальну допомогу відповідач не надавав. Крім цього, Позивачка у липні 2020-го року намагалась самостійно вирішити питання щодо добровільного розподілу спільного майна. На адресу постійного перебування (проживання) відповідача було направлено заяву, в якій ОСОБА_6 наполягала на розподілі спільного майна (земельної ділянки кадастровий номер 211984500:01:001:0384) проте Відповідач не відреагував на заяву, спільне майно не розподілене.

В обґрунтування вимоги про розподіл майна в натурі, зазначила, що оскільки, майно було придбане Позивачем та Відповідачем в період шлюбу, воно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивач ОСОБА_1 має намір поділити вищезазначене майно, шляхом визначення за нею 1/2 частини земельної ділянки, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Земельна ділянка має правильну форму прямокутника та легко може бути розділена на дві земельні ділянки з визначенням нових кадастрових номерів.

З врахуванням викладеного, просить суд.

1.Визнати спільною сумісною власністю земельну ділянку, кадастровий номер 211984500:01:001:0384 площею 0,1га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), дата реєстрації земельної ділянки 04.09.2017 рік.

2.Визнати 1/2 земельної ділянки кадастровий номер 211984500:01:001:0384 площею 0,1га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарська будівель і споруд (присадибна ділянка), дата реєстрації земельної ділянки 04.09.2017 рік за ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, зазначила, що вони разом з відповідачем ОСОБА_2 уклали шлюб в жовтні 2016 року, за спільні кошти, які їм було подаровано на весіллі, у спільного знайомого ОСОБА_4 11.11.2016 купили земельну ділянку, яка знаходиться в с.Ільниця, урочище «Терники». Так, як на той час ОСОБА_4 дана земельна ділянка була вже виділена за рішенням Ільницької сільської ради, але він не встиг виготовити технічну документацію та не оформив право власності, але повністю користувався нею, то між ними була домовленість, що він за відповідні кошти, а саме 3500 доларів США, відмовиться від даної земельної ділянки на користь відповідача ОСОБА_2 . Після написання заяви до сільської ради вони з відповідачем передали ОСОБА_4 обговорену суму. Рішенням від 18 жовтня 2017 року Ільницької сільської ради було вирішено - затвердити ОСОБА_2 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передати її у власність. З даних підстав, вважає, що вони з відповідачем купили у ОСОБА_4 вищевказану земельну ділянку, і вона є їх спільною власністю. При цьому, додала, що під час передачі коштів ОСОБА_4 розписка не писалась, а лише коли вона (Позивачка) звернулась до Відповідача з вимогою про повернення половини сплаченої суми за земельну ділянку, чи переоформлення на неї частини та не отримавши відповіді, звернулась до ОСОБА_4 і він підписав розписку в 2020 році (датовану 11.11.2016) в присутності двох свідків, а так як вона не знала як правильно написати дану розписку, тому було написано їх декілька, які і підписав ОСОБА_4 .

Представник позивача адвокат Лишенко Н.С. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві. Крім цього, подала до суду відповідь на відзив де зазначила, що Відповідач визнає факт володіння ним земельної ділянки за кадастровим номером 211984500:01:001:0384 площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Факт набуття права власності на спірну ділянку у відповідача виник в 2017 році (в період знаходження у шлюбі). Відповідач отримав право на земельну ділянку за кадастровим номером 211984500:01:001:0384 площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд після відступу від майнових прав ОСОБА_4 , тобто земельна ділянка не була вилучена від ОСОБА_4 в фонд запасу земель сільської ради або на користь іншої особи, а була вилучена виключно ОСОБА_2 . Крім цього, текст розписки від попереднього власника спірної ділянки містить посилання на паспортні дані ОСОБА_4 , що в свою чергу свідчить про особистий доступ свідка ОСОБА_4 до своїх персональних даних та його особистий підпис на розписці. В резолютивній частині Рішення № 150 від 18 жовтня 2017 року Ільницька сільська рада затвердила передачу у власність громадянину ОСОБА_2 від попереднього користувача спірної земельної ділянки ОСОБА_4 . Це є ще одним доказом того, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було досягнуто згоди про відступ права на безоплатну приватизацію за грошову компенсацію.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник Відповідача- адвокат Мешко В.М. подала до суду відзив на позов, згідно даного відзиву зазначає, що відповідач позов не визнає. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що факт придбання земельної ділянки за спільні кошти колишнього подружжя ОСОБА_7 підтверджуються розписками від 11.11.2016 р за підписом попереднього власника спільної земельної - ОСОБА_4 . Також, колишній власник (продавець) земельної ділянки особисто, у судовому засіданні може підтвердити, що отримано ним грошові кошти в рахунок відступи від права отримання земельної. Про розписку ОСОБА_2 дізнався з позовної заяви. Ніякої розписки між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не було. ОСОБА_4 дав згоду на вилучення від нього земельної ділянки площею 0,10 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка була ним не приватизована, в землі запасу Ільницької сільської ради (Рішенням 8-ї сесії 7-го скликання Ільницької сільської ради від 23.12.2016 за №396 «Про вилучення земельної ділянки» ). Рішенням 14-ї сесії 7-го скликання Ільницької сільської ради від 18.10.2017 за №150 затверджено гр.. ОСОБА_2 проект землеустрою щодо відведення та передачу земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 211984500:01:001:0384 площею 0,1 га зареєстровано в Державному реєстрі речових драв на нерухоме майно 22.11.2017р. державним реєстратором Роман Л.І. Ільницької сільської ради, що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу 105053003, номер запису про право власності 23559885, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 219. З чого слідує, що приватизована громадянином під час шлюбу земельна ділянка є його власністю і не відноситься до спільної сумісної власності подружжя. На підставі наведеного , просить у позові відмовити.

Представник відповідача адвокат Мешко В.М. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, зазначила, що відповідач позов не визнає в повному обсязі, крім того, зазначила, що як повідомив їй відповідач, він у ОСОБА_4 земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою с.Ільниця, урочище «Терники» не купував, отримав її у власність відповідно до рішення Ільницької сільської ради №150 від 18.10.2017, а тому дана земельна ділянка є його особистою приватною власністю, а отже, вимоги про визнання спільною сумісною власністю земельної ділянки кадастровий номер 211984500:01:001:0384 площею 0,1га та визнання даної земельної ділянки за позивачкою нічим не обґрунтовані та є безпідставними.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновків.

Частиною 1 ст.3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із статтею статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено вимоги щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Під час розгляду справи судом встановлено.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб 18 жовтня 2016 року, а/з 46, який рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області 20 лютого 2019 року- розірвано (а.с.8, 15).

Згідно до розписок від 11.11.2016 та 09.11.2016 ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_2 кошти в сумі 3500 доларів США за земельну ділянку площею 0,10 га, яка знаходиться в с.Ільниця, урочище «Терники», від якої в подальшому відмовився на його користь (а.с. 5, 125 )

21.07.2020 на адресу відповідача позивачкою було направлено звернення щодо вирішення питання в позасудовому порядку про повернення половини сплачених коштів ОСОБА_4 за земельну ділянку, або переоформлення земельної ділянки, кадастровий номер 211984500:01:001:0384, на її ім`я (а.с.7).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за параметром запиту - кадастровий номер земельної ділянки 211984500:01:001:0384, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розмір частки 1/1, форма власності приватна, підстави виникнення права власності рішення органу місцевого самоврядування , номер 150 від 18.10.2017 , Ільницька сільська рада Іршавського району Закарпатської області (а.с.11).

До Ільницької сільської ради Кодріш В 10.11.2016 подано заяву згоду щодо вилучення від нього земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0.10 га, що знаходиться в урочищі «Терники» с.Ільниця на користь ОСОБА_2 (а.с. 124).

Рішенням Ільницької сільської ради №396 від 23 грудня 2016 року «Про вилучення земельної ділянки», вилучено від громадянина ОСОБА_4 … земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,10 га, що знаходиться в урочищі «Терники», с.Ільниця, в землі запасу Ільницької сільської ради, та доручено землевпорядника сільської ради внести зміни в земельно-кадастрову документацію (а.с.75).

Рішенням Ільницької сільської ради №150 від 18 жовтня 2017 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу земельної ділянки у власність», затверджено громадянину ОСОБА_2 … проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою : с.Ільниця, урочище «Терники» площею 0,10 га ( кадастровий номер - 211984500:01:001:0384) та передано у власність громадянину ОСОБА_2 … земельну ділянку площею 0,10 га (кадастровий номер - 211984500:01:001:0384) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою : с.Ільниця, урочище «Терники» (а.с.76).

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що між ним та ОСОБА_2 ніколи не було домовленості про продаж земельної ділянки, так як у нього не було у власності будь яких земельних ділянок, він не заперечує, що в урочищі «Терники», с.Ільниця користувався земельною ділянкою за рішенням сільської ради, але межі даної ділянки не були визначені, технічну документацію він не виготовляв, написав заяву згоду на вилучення даної ділянки на користь відповідача, так як вони є знайомими з ОСОБА_2 і він неодноразово допомагав йому працевлаштовуватися за кордоном. Котегорично заперечив щодо передання йому коштів. Щодо підписаних розписок пояснив, що влітку 2020 року до нього додому приїхала позивачка ОСОБА_1 і пояснила, що від нього потрібно розписки щодо земельної ділянки від якої він відмовився, мова про кошти не йшла, так як він себе недобре почував то повірив ОСОБА_1 і підписав чисті аркуші.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що є рідною сестрою позивачки. В 2016 році вона разом з позивачкою та ОСОБА_4 їздили до Ільницької сільської ради де той написав заяву-відмову від земельної ділянки на користь ОСОБА_2 , за що отримав кошти. В липні 2020 року вона з своїм чоловіком ОСОБА_9 та позивачкою їздили до ОСОБА_4 додому. При зустрічі ОСОБА_1 зачитала текст розписок і ОСОБА_4 погодившись, поставити підпис.

До суду представником позивача адвокатом Лишенко Н.С. надано від свідка ОСОБА_9 заяву завірену нотаріусом, згідно якої зазначено, що він був свідком , що 16 липня 2020 року був присутній при підписанні розписки громадянином ОСОБА_4 , …..про отримання грошових коштів за земельну ділянку розташованої в урочищі «Терники», с.Ільниця, а також те, що в липні 2020, він на своєму автомобілі відвозив громадянку ОСОБА_1 та громадянина ОСОБА_4 до Ільницької сільської ради, де він мав намір подати заяву про відмову від вище вказаної земельної ділянки (а.с.177).

Відповідно до частини 1 ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка закріплені у статті 57 СК України. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

У пункті 18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) судам роз`яснено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Отже, вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав щодо об`єкта нерухомості, врахуванню підлягають особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами.

Відповідно до Закону України від 11 січня 2011 року № 2913 «Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» статтю 61 СК України доповнено частиною п`ятою такого змісту: об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації.

Зазначена норма набула чинності з 08 лютого 2011 року, однак була виключена на підставі Закону України від 17 травня 2012 року № 4766 «Про внесення змін до СК України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка», який набрав чинності 12 червня 2012 року.

З урахуванням наведених змін до СК України, правовий режим приватизованого земельного фонду змінювався.

При цьому лише в період часу з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із державного земельного фонду, у тому числі приватизації, визнавалась спільною сумісною власністю подружжя; до 08 лютого

2011 року та після 12 червня 2012 року така земельна ділянка належала до особистої приватної власності дружини або чоловіка, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 31 січня

2023 року у справі № 587/2739/20, від 12 серпня 2020 року у справі

№ 626/4/17, від 07 жовтня 2020 року у справі № 442/6318/17, від 15 вересня 2021 року у справі № 158/1378/20-ц, від 26 квітня 2023 року у справі № 521/20920/16-ц.

Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,10 га з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», кадастровий номер 211984500:01:001:0384, передана у приватну власність ОСОБА_2 на підставі рішення № 150 чотирнадцятої сесії VII го скликання Ільницької сільської ради від 18 жовтня 2017 року в порядку безоплатної приватизації, що підтверджує його особисту приватну власність на вищевказану земельну ділянку.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 надала пояснення з приводу заявлених позовних вимог, при цьому, як долученими до матеріалів справи доказами, так і при розгляді справи, не знайшло свого підтвердження те, що ними з відповідачем, під час шлюбу, була придбана у ОСОБА_4 земельна ділянка (кадастровий номер 211984500:01:001:0384), а також доказів, які б стверджували право власності ОСОБА_4 на вищевказану ділянку.

Крім цього, суд критично оцінює свідчення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та не бере їх до уваги, з причин, що дані свідки є близькими родичами (сестра позивачки та її чоловік), їх свідчення мають певні розбіжності - у визначені дат при написанні розписок (а.с. 5 та а.с.5 на звороті), та дат щодо надання допомоги ОСОБА_4 в написанні відмови від земельної ділянки в Ільницькій сільській раді, так свідок ОСОБА_8 стверджувала, що ОСОБА_4 писав відмову в 2016 році, а свідок ОСОБА_9 у своїх письмових поясненнях зазначив, що ОСОБА_4 мав намір подати заяву відмову в сільській раді в липні 2020 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частинні визнання спільною сумісною власністю земельної ділянки ( кадастровий номер 211984500:01:001:0384) площею 0,1га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), дата реєстрації земельної ділянки 04.09.2017 рік.

Позовна вимога про визнання 1/2 земельної ділянки (кадастровий номер 211984500:01:001:0384) площею 0,1га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарська будівель і споруд (присадибна ділянка), дата реєстрації земельної ділянки 04.09.2017 рік за ОСОБА_1 є похідною від позовної вимоги про визнання спільної сумісної власності на майно, та враховуючи відмову в задоволенні цієї вимоги, також задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі, тому понесені ним по справі судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.4,76-81,258,259,264,265,268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна в натурі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Найменування сторін:

- позивач : ОСОБА_1 (адреса : АДРЕСА_2 );

- представник позивача адвокат Лишенко Наталя Сергіївна ( адреса : м. Мукачево, вул. Миру, офіс 14/7 Закарпатської області);

- відповідач : ОСОБА_2 (адреса : АДРЕСА_3 );

- представник відповідача адвокат Мешко Віра Михайлівна (адреса : м. Іршава, вул. Фруктова, 10, Хустського району Закарпатської області).

Повний текст рішення виготовлено 12.06.2023.

Суддя Іршавського

районного суду : О. Б. Гичка