Справа № 606/2269/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Іванченко А.М.,

з участю секретаря Порчик Р.І,.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Теребовля у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Теребовлянської міської ради, третя особа Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до Теребовлянської міської ради, про визнання права власності на житловий будинок. В обґрунтування вимог позивачі зазначають, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_4 , та членами колгоспного двору була його дружина ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_6 , зять ОСОБА_7 , внучки ОСОБА_3 та ОСОБА_8 . Ще за життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким все належне йому майно заповів позивачу ОСОБА_1 . Також ОСОБА_7 склав заповіт яким усе належне йому майно заповів свої дочці ОСОБА_2 . Позивачі звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом, однак їм було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, так як відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Тому позивачі вимушені звернутись до суду.

Позивачі у підготовче судове засідання не з`явилися, в позовній заяві зазначили про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи без участі представника Теребовлянської міської ради, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Третя особа до судового засідання не з`явилась, повідомлялась у встановленому законом порядку.

На підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Відповідно до довідки виданої Теребовлянською міською радою від 07.11.2023 року №09-04/09/292 житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року відносився до колгоспного двору, голова колгоспного двору ОСОБА_4 , члени: дружина ОСОБА_5 , дочка- ОСОБА_1 , зать- ОСОБА_7 внучка- ОСОБА_3 внучка ОСОБА_8 (а.с.7)

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками зазначені Суп ЯМ. Та ОСОБА_10 (а.с.12)

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 14.02.1970 року уклали шлюб, прізвище дружини змінено на ОСОБА_11 . (а.с.13)

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (а.с.17)

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_8 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (а.с.21)

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 ОСОБА_12 та ОСОБА_8 уклали шлюб 09.11.2008 року, прізвище дружини змінено на ОСОБА_13 (а.с.22)

Згідно заповіту, складеного у Кровінській с/раді 31.01.2000 року ОСОБА_4 заповів все належне йому майно дочці ОСОБА_1 (а.с. 23)

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .(а.с.24)

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .(а.с.26)

Згідно заповіту, посвідченого секретарем Кровінської сільської раді 10.03.2015 року ОСОБА_7 заповів все належне йому майно дочці ОСОБА_2 (а.с. 28)

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .(а.с.29)

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 407/02-14 від 13.10.2023 року ОСОБА_1 біло відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Також в постанові зазначено, що у справах Теребовлянської нотаріальної контори зберігається спадкова справа № 256 від 23.04.2010 року після смерті ОСОБА_4 за заявою дочки ОСОБА_1 та є відмова від дружини померлого ОСОБА_5 , інші спадкоємці не звертались, право власності зареєстровано за колгоспним двором, що складається з 6 членів, головою якого був ОСОБА_4 та відсутні правовстановлюючі документи на будинок.(а.с. 35).

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , був колгоспним двором, та належав його членам, які проживали в ньому на праві спільної сумісної власності по 1/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами кожному.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ч. 1 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на вказане, суд вважає, що оскільки позивачі, не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідач визнав позов і таке визнання позову прийнято судом, оскільки не суперечить закону та не порушує прав, свобод і інтересів інших осіб, то слід захистити права позивачів та в судовому порядку визнати за ними право власності на житловий будинок.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 328, 392 Цивільного кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , із яких 1/6 частки як члена колгоспного двору, 1/6 частки в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 та 1/6 частки в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності на 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , із яких 1/6 частки як члена колгоспного двору та 1/6 частки в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_7 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 право власності на 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , як члена колгоспного двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя А.М.Іванченко