Номер провадження: 22-ц/813/7591/23
Справа № 505/2729/23
Головуючий у першій інстанції Івінський О.О.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Дришлюка А.І., Сегеди С.М.,

за участю секретаря - Триколіч І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 липня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви про забезпечення позову.

11 липня 2023 року від позивачки ОСОБА_2 було подано заяву про забезпечення позову, а саме вона просила: накласти арешт, оголосити заборону відчуження, а також заборонити відповідним суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в тому числі нотаріусам, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, заборонити вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме та рухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо об`єкту нерухомого та рухомого майна, здійснювати будь-які дії щодо розпорядження нерухомим та рухомим майном стосовно наступного майна:

1) автомобілі вантажні та легкові, автопричепи, які юридично оформлені на ім`я відповідача ОСОБА_1 (ід.код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а саме: напівпричіп самоскид SCHMITZ SGF S3, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; вантажний сідловий тягач MAN TGX 18.480, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; напівпричіп самоскид SCHMITZ SKI 24 SL 10.5, реєстраційний номер НОМЕР_4 ; напівпричіп самоскид TISVOL S-3-NA, реєстраційний номер НОМЕР_5 ; вантажний сідловий тягач MAN TGX 18.400, реєстраційний номер НОМЕР_6 ; вантажний сідловий тягач MAN TGS 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_7 ; вантажний сідловий тягач MAN TGX 18.400, реєстраційний номер НОМЕР_8 ; напівпричіп самоскид MEGA LIGHT, реєстраційний номер НОМЕР_9 ; вантажний сідловий тягач MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_10 ; причіп контейнеровоз SCHMITZ AFW18, реєстраційний номер НОМЕР_11 ; причіп контейнеровоз KRONE AZ, реєстраційний номер НОМЕР_12 ; вантажний сідловий тягач MAN TGX 18.400, реєстраційний номер НОМЕР_13 ; вантажний сідловий тягач MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_14 ; причіп контейнеровоз KOGEL AWE 18, реєстраційний номер НОМЕР_15 ; напівпричіп самоскид SCHWARZMUELLER SPA-3E-100, реєстраційний номер НОМЕР_16 ; причіп контейнеровоз KRONE AZW 18, реєстраційний номер НОМЕР_17 ; причіп контейнеровоз SCHWARZMULLER PA-2E, реєстраційний номер НОМЕР_18 ; вантажний сідловий тягач MAN TGX 18.400, реєстраційний номер НОМЕР_19 ; вантажний сідловий тягач MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_20 ; причіп контейнеровоз KRONE AZW 18, реєстраційний номер НОМЕР_21 ; вантажний сідловий тягач MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_22 ; причіп контейнеровоз KOGEL AW 18, реєстраційний номер НОМЕР_23 ; причіп контейнеровоз KOGEL AW 18, реєстраційний номер НОМЕР_24 ; легковий VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_25 ; вантажний сідловий тягач MAN TGS 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_26 ; вантажний контейнеровоз MAN TGА 26.413, реєстраційний номер НОМЕР_27 ; вантажний контейнеровоз MAN TGS 26.400, реєстраційний номер НОМЕР_28 ; напівпричіп самоскид MEGA LIGHT, реєстраційний номер НОМЕР_29 ; причіп контейнеровоз SCHWARZMULLER PA 2 ATL, реєстраційний номер НОМЕР_30 ; легковий універсал BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_31 ; вантажний контейнеровоз MAN TGX 26.460, реєстраційний номер НОМЕР_32 ; вантажний контейнеровоз MAN TGX 26.460, реєстраційний номер НОМЕР_33 ; напівпричіп, самоскид TISVOL S-3-NA, реєстраційний номер НОМЕР_34 ; вантажний контейнеровоз MAN TGX 26.440, реєстраційний номер НОМЕР_35 ; причіп, платформа SCHMITZ AWF 18, реєстраційний номер НОМЕР_36 ; вантажний контейнеровоз MAN TGX 26.440, реєстраційний номер НОМЕР_37 ; напівпричіп, самоскид MEGA MNL, реєстраційний номер НОМЕР_38 ; напівпричіп, самоскид TECNOKAR T3-P, реєстраційний номер НОМЕР_39 ; вантажний контейнеровоз MAN TGА 26.400, реєстраційний номер НОМЕР_40 ; вантажний контейнеровоз MAN TGА 26.430, реєстраційний номер НОМЕР_41 ; напівпричіп, самоскид BENALU C39, реєстраційний номер НОМЕР_42 ; напівпричіп, самоскид TECNOKAR T3-P, реєстраційний номер НОМЕР_43 ; легковий SKODA OKTAVIA, реєстраційний номер НОМЕР_44 ; вантажний бортовий КАМАЗ, 5320, реєстраційний номер НОМЕР_45 ; причіп бортовий ГКБ, 8350, реєстраційний номер НОМЕР_46 ; вантажний сідловий тягач КАМАЗ, 5410, реєстраційний номер НОМЕР_47 .

2) майнові права на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та два парковочних місця № НОМЕР_48 та АДРЕСА_2 .

3) грошові кошти, що знаходяться на всіх рахунках в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» (, Україна 01001 м. Київ, вул. Госпітальна-12Г, Електронна адреса: ; Електронна адреса в системі «Електронний суд» ІНФОРМАЦІЯ_2), які відкриті на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Свою вимогу мотивувала тим, що вона з відповідачем ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, за час перебування в якому набули майно на загальну суму 1 790 154 доларів США, з яких доля позивачки складає половину вартості, а саме 895 077 доларів США. На протязі останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що у кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач не бажає розділити між ними спільне майно за домовленістю, особисто заявивши, що ОСОБА_2 нічого не отримає, тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом та з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 липня 2023 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 12 липня 2023 року та постановити нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову та здійснити розподіл судових витрат, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

1)заходи забезпечення позову повинні застосовуватись для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричини порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу, однак судом першої інстанції вказане враховано не було;

2)наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 14.06.2022 №296 підтверджується видача ОСОБА_1 ліцензії на здійснення міжнародних перевезень вантажів вантажними автомобілями, однак відповідно до п. 53 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою КМУ від 07.09.1998 №1388, транспортні засоби, на які згідно із законом встановлено тимчасову заборону на зняття з обліку (крім транспортних засобів, придбаних у розстрочку та зареєстрованих відповідно до пункту 25 цього Порядку), до поїздок за кордон не допускаються. Таким чином, ОСОБА_1 позбавлений можливості здійснювати міжнародні перевезення.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції зміні шляхом виключення з резолютивної частини ухвали посилання на накладення арешту на рухоме майно.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належить або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Враховуючи ту обставину, що майно було придбане в зареєстрованому шлюбі, проте перебуває у ОСОБА_1 і може бути ним відчужене, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Проте колегія суддів не може погодитись із висновками про накладення арешту на нерухоме майно з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 14.06.2022 №296 підтверджується видача ОСОБА_1 ліцензії на здійснення міжнародних перевезень вантажів вантажними автомобілями

Відповідно до п. 53 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою КМУ від 07.09.1998 №1388, транспортні засоби, на які згідно із законом встановлено тимчасову заборону на зняття з обліку (крім транспортних засобів, придбаних у розстрочку та зареєстрованих відповідно до пункту 25 цього Порядку), до поїздок за кордон не допускаються.

Забезпечення позову шляхом накладення арешту на автотранспортні засоби перешкоджатиме міжнародним перевезенням, на які у ОСОБА_1 є ліцензія, надана в законному порядку. Крім того, такий вид забезпечення позову порушує право відповідача ОСОБА_1 на здійснення підприємницької діяльності.

Враховуючи викладене необхідно виключити з резолютивної частини ухвали посилання на накладення арешту на рухоме майно.

Щодо доводів апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги, то колегія суддів звертає увагу на таке.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно з пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) суд зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 Конвенції як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі N 381/4019/18.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі N 753/22860/17.

Колегія суддів враховує, що співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає змінити, виключивши з резолютивної частини ухвали посилання на накладення арешту на рухоме майно.

Повний текст судового рішення.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Суддя Дришлюк А.І. перебував у відпустці з 20 по 23 листопада 2023 року, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом.

Повний текст судового рішення виготовлено 24 листопада 2023 року.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 липня 2023 року змінити, виключивши з резолютивної частини ухвали посилання на накладення арешту на рухоме майно.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24 листопада 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: А.І. Дришлюк

С.М. Сегеда