РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2023 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Губської Я.В.,
при секретарі -Мордухович К.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про визнання права власності, -
16.07.2020 ОСОБА_4 , ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом, в якому просили суд: -припинити право власності ОСОБА_3 на 1/9 частину квартири АДРЕСА_4 ;
-припинити право власності ОСОБА_2 на 1/9 частину квартири АДРЕСА_4 ;
-визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/9 частину квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 32,8 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м.;
- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/9 частину квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 32,8 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м.
Ухвалою судді Божко В.В. від 30.07.2020 відкрито загальне позовне провадження.
09.09.2020 до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_3 , в якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилалась на те, що дійсно, після смерті батька ОСОБА_5 , вона не мешкала в спірній квартирі. Спільно користуватись квартирою вона не може, враховуючи площу квартири та її технічний стан, відсутність фактичних родинних відносин між співвласниками, які вже зареєстровані та мешкають в квартирі. Сплачувати комунальні послуги вона не повинна, а при проведенні ремонтних робіт співвласники повинні були запитувати її дозволу на проведення таких робіт, але таких питань від позивачів вона не отримувала. Посилалась на те, що вона мала права вимагати від інших співвласників, які володіють та користуються спільним майном відповідної матеріальної компенсації її частки власності, але з повагою до колишньої жінки його батька та враховуючи її похилий вік, вона не зверталась з питань щодо спільного майна. Вказала, що має дітей, яким вона повинна допомагати, незгодна з вимогами позивачів тому що припинення права власності завдасть їй істотної шкоди.
Ухвалою суду від 17.05.2021 за клопотанням представника відповідача призначено судову будівельно-технічну експертизу. Провадження у справі зупинено.
Ухвалою судді Губської Я.В. від 20.12.2021 поновлено провадження у справі.
Ухвалою суду від 05.12.2022 закрито підготовче провадження у справі.
Ухвалою суду від 19.04.2023 замінено позивача у справі з ОСОБА_4 на правонаступника ОСОБА_1 .
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, повідомлялись про час та місце слухання справи належним чином, причини неявки суду не відомі.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чинному повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30.04.2002 № НОМЕР_1 , власниками квартири АДРЕСА_5 є: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності.
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 28.06.2004.
Після його смерті 1/3 частина квартири була успадкована: ОСОБА_4 -1/9 частина квартири на підставі свідоцтва про право власності на спадщину від 08.04.2008; ОСОБА_3 -1/9 частина квартири на підставі свідоцтва про право власності на спадщину від 02.06.2020; ОСОБА_2 -1/9 частина квартири на підставі свідоцтва про право власності на спадщину від 02.06.2020.
Відповідно до рішення виконкому Київської районної ради м.Харкова №204-2 від 16.10.2007, житловому будинку літ. «Б-1», який розташований по АДРЕСА_6 , присвоєно нову поштову адресу: АДРЕСА_6 .
Рішенням виконкому Київської районної ради у м.Харкові №195-13 від 03.10.2008 квартирі АДРЕСА_5 присвоєно №2.

На підставі розпорядження голови Київської районної у м.Харкові ради від 22.10.2008 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно-квартиру АДРЕСА_4 з встановленням права спільної часткової власності на квартиру- ОСОБА_1 -1/3, ОСОБА_5 -2/9, ОСОБА_4 -4/9.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 отримали свідоцтво про право на спадщину від 02.06.2020 на 1/9 частину спірної квартири.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.06.2020 право власності на квартиру АДРЕСА_4 зареєстровано: ОСОБА_4 володіє 4/9 частинами квартири, ОСОБА_1 -1/3 частини, ОСОБА_3 -1/9 частини, ОСОБА_2 -1/9 частини.

Згідно даних технічного паспорту від 02.03.2020, квартира АДРЕСА_4 є однокімнатною квартирою, загальною площею 32,8 кв.м., житловою 17,6 кв.м.

Згідно звіту про оцінку квартири АДРЕСА_4 від 11.03.2020, вартість об`єкта на час оцінки становить 644 000,00 грн.

В квартирі зареєстровані та мешкають ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджено копіями паспортів останніх.

Позивачі зазначають та не оспорювалось сторонами, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є доньками ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до висновку судової будівельно технічної експертизи №14692/34281-34284 від 03.12.2021 виділити в натурі 1/9 частину квартири АДРЕСА_4 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 не можливо ,з причин, вказаних в дослідженні. Видалити 1/9 частину квартири АДРЕСА_4 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 не можливо ,з причин, вказаних в дослідженні. Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_4 між співвласниками, відповідно до частки кожного в праві власності, а саме: ОСОБА_4 -4/9 частин, ОСОБА_1 ,-1/3 частин, ОСОБА_3 -1/9 частин, ОСОБА_2 -1/9 частина не можливо, з причин, вказаних у дослідженні. Ринкова вартість оцінюваної квартири АДРЕСА_4 на листопад 2021 складає 753 558,00 грн.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 09.11.2021 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблений актовий запис №22646.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. З ЦК України - ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Так, у відповідності до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Далі, положеннями ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Статтями 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України передбачено, що всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи із вищезазначеного, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом.

Згідно статті 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до висновку Верховного суду України, викладеного постанові від 24 лютого 2016 року у цивільній справі №6-2784цс15, положеннями ст. 365 ЦК України встановлено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

За ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й надувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура відшкодування вартості частини майна, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні.

В постанові від 23.11.2016 по цивільній справі №6-1943цс16 Верховний суд дійшов наступного правового висновку: аналіз положень ст. 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених п. 1-3 ч. 1 цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №908/1754/17 зроблено висновок, що відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності.

Судом встановлено, що відповідно до висновку судової будівельно технічної експертизи №14692/34281-34284 від 03.12.2021 виділити в натурі 1/9 частину квартири АДРЕСА_4 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 не можливо ,з причин, вказаних в дослідженні. Видалити 1/9 частину квартири АДРЕСА_4 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 не можливо ,з причин, вказаних в дослідженні. Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_4 між співвласниками, відповідно до частки кожного в праві власності, а саме: ОСОБА_4 -4/9 частин, ОСОБА_1 ,-1/3 частин, ОСОБА_3 -1/9 частин, ОСОБА_2 -1/9 частина не можливо, з причин, вказаних у дослідженні. Ринкова вартість оцінюваної квартири АДРЕСА_4 на листопад 2021 складає 753 558,00 грн.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Враховуючи те, що позивачем з 2020 року не було внесено на депозитний рахунок суду частки вартості спірної квартири; квартира є неподільною; спільне володіння і користування майном відповідно до висновку експерта визначити неможливо, таке припинення права власності, на думку суду, завдасть істотної шкоди інтересам інших співвласників квартири, про що вказувала відповідач ОСОБА_3 у відзиві на позов, в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про припинення права власності ОСОБА_2 на 1/9 частку квартири АДРЕСА_4 , про припинення права власності ОСОБА_3 на 1/9 частку квартири АДРЕСА_4 та про визнання права власності за ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у зв`язку із відмовою в позові слід покласти на позивача.

Приймаючи до уваги вищевикладене, керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 83, 141, 258, 259, 263-268, ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про припинення права власності ОСОБА_2 на 1/9 частку квартири АДРЕСА_4 , припинення права власності ОСОБА_3 на 1/9 частку квартири АДРЕСА_4 та про визнання права власності за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: