Справа № 361/5805/23
Провадження № 2/361/3425/23
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Радзівіл А.Г.
за участю секретаря Коваль О.О.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -
14 липня 2023 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшов вищевказаний позов.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 29 серпня 2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 уклали шлюб. Факт укладення шлюбу підтверджується міжнародним свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 , реєстраційний номер свідоцтва 11/76/1098 від 29 серпня 2016 року, орган реєстрації шлюбів району Гюнгерен, держава Туреччина.
Від спільного шлюбу у сторін народились діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 14.07.2017 року, актовий запис № 742 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом пронародження серія НОМЕР_3 , виданим Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 14.07.2017 року, актовий запис № 743.
Позивач зазначає, що спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини тощо. У них різні погляди на життя, сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим.
Фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться.
Крім того, позивач у позові зазначила, що за період спільного проживання відповідачем відносно позивача вчинялися неодноразові дії щодо домашнього насильства, завдавалось нанесення тілесних ушкоджень. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам.Підстав для примирення позивач не вбачає.
На підставі викладеного позивач просить розірвати шлюб укладений між подружжям.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 липня 2023 року справа розподілена судді Радзівіл А.Г.
21 липня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г., прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вище вказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10 жовтня 2023 року.
17 жовтня 2023 року до суду надійшов відзив на позов у якому відповідач зазначив, про наступне.
Відповідач зазначив, що з початку відкритої збройної російської агресії проти України відповідач разом із позивачем та їх дітьми проживають разом у Бельгії за адресою: АДРЕСА_1 , вказаної позивачем як місце проживання та реєстрації лише відповідача. Ознайомившись із змістом позовної заяви, відповідач зазначив, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, вважає, що вказані вимоги необґрунтовані, незаконні та такі що не можуть бути задоволені за наступними підставами.
Так, позивач звернулась до суду з вимогою про розірвання шлюбу. Хоча шлюб було укладено між позивачем - громадянкою України та відповідачем - громадянином Сірійської Арабської Республіки (Сирії) у Турецькій Республіці (Турції), позивач просить розірвати шлюб, застосувавши право України.
Під час розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими ст.ст. 27, 28 ЦПК України.
Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 27 ЦПК України).
Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації гроживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).
Отже Законом встановлено правило, за яким лише у разі, коли невідоме місце проживання чи перебування відповідна, то такий позов може бути пред`явлений за місцем знаходження майна відповідача.
Позивачу достеменно відомо про зареєстроване місце проживання та фактичне перебування відповідача - ОСОБА_8 . Крім того і сама позивач зареєстрована та проживає на даний час також в Бельгії.
Відповідно ст. 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.
Отже, в даному випадку оскільки і позивач - громадянка України і відповідач - іноземець постійно проживають за межами України, то підсудність такої справи повинна бути визначена Верховним Судом.
У письмових поясненнях позивача, які надійшли до суду 30 жовтня 2023 року, вона вказує на те, що вона є громадянкою України та має зареєстроване місце проживання на території України: АДРЕСА_2 . За вказаною адресою є зареєстроване і місце проживання дітей позивача і відповідача, які теж народилися в Україні;позивач і відповідач на території України мають на праві власності нерухоме майно;позивач не має постійного місця проживання на території Бельгії. Позивач вказує, що у Бельгії вона з дітьми перебуває тимчасово, що пов`язано із початком військових дій на території України в результаті збройної агресій російської федерації і має намір повернутися на Україну. А також зазначила, що вона разом із відповідачем не проживає в Бельгії, тому посилання представника відповідача на ст.29 ЦПК України є безпідставним та необґрунтованим.
В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про направлення даної справи до Верховного суду для вирішення питання підсудності її розгляду із підстав зазначених у відзиві.
Представник позивача заперечував щодо задоволення вказаного клопотання із обґрунтувань наведених у письмових поясненнях.
Суд вислухавши доводи представників сторін, вивчивши письмові докази у справі, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 29 серпня 2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 уклали шлюб. Факт укладення шлюбу підтверджується міжнародним свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 , реєстраційний номер свідоцтва 11/76/1098 від 29 серпня 2016 року, орган реєстрації шлюбів району Гюнгерен, держава Туреччина.
Від спільного шлюбу у сторін народились діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 14.07.2017 року, актовий запис № 742 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом пронародження серія НОМЕР_3 , виданим Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 14.07.2017 року, актовий запис № 743.
В матеріалах справи міститься копії наступних документів, а саме: дозвіл на проживання за № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_3 , дата закінчення строку дії 04 березня 2024 року, дата видачі 23 січня 2023 року, Херент, також дозвіл на проживання за № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_9 , дата закінчення строку дії 04 березня 2024 року, дата видачі 23 січня 2023 року, Херент, місце проживання ОСОБА_10 ; дозвіл на проживання ОСОБА_11 , адреса проживання АДРЕСА_1 , виданий 14 лютого 2023 року до 04 березня 2024 року; дозвіл на проживання ОСОБА_12 , адреса проживання АДРЕСА_1 , виданий 14 лютого 2023 року до 04 березня 2024 року; витяг про склад сім`ї від 24 липня 2023 року виданий на ім`я ОСОБА_3 , за місцем проживання Вілдемансвег 30, Херент проживають: ОСОБА_3 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 .
Частиною 1 статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Згідно ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них. Згідно позовних вимог, позивачем порушено одну позовну вимогу щодо розірвання шлюбу.
З доданих до позовної заяви документів вбачається, що позивач є громадянкою України, відповідач являється громадянином Сірійської Арабської Республіки.
Позивач зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .
Відповідач зареєстрований АДРЕСА_3 .
Відповідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 07 червня 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожен із них має право власності на частину квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 .
Відповідно до вимог ст. 29 ЦПК України, підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.
Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.
Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (ст. 125 Конституції України).
Поняття суд, встановлений законом включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі Сокуренко і Стригун проти України зазначив, що фраза встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.
Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається належний суд, тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.
Беручи до уваги те, що позовна заява подана до Броварського міськрайонного суду Київської області, при цьому позивач та відповідач у справі проживають за межами України, справа підлягає передачі до Верховного Суду для визначення підсудності.
Керуючись ст.ст.28, 29, 353 ЦПК України, -
Цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу передати до Верховного Суду для визначення підсудності в порядку, передбаченому ст. 29 ЦПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Радзівіл А.Г.