Справа № 441/512/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н .І.
Провадження № 22-ц/811/2601/23 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м.Львів

Справа № 441/512/16-ц

Провадження № 22-ц/811/2601/23

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області, постановлену у м. Городку 20 липня 2016 рокуу складі судді Яворської Н.І., у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , про захист права на користування житловим приміщенням,-

встановив:

18 квітня 2016 року ОСОБА_6 звернулася з позовом до ОСОБА_5 про захист права на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що її бабуся ОСОБА_7 була власником квартири АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла, після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй спадкове майно, зокрема, - і на зазначену квартиру. Квартира набута ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 6 квітня 2001 року. В цьому житлі вона проживала разом із нею ( ОСОБА_6 ). Згідно домової книги вона (позивач) зареєстрована у спірній квартирі. Також у цьому житлі зареєстровані: ОСОБА_8 (дядько позивача, син спадкодавця) та ОСОБА_3 (син ОСОБА_8 , онук спадкодавця). Зазначає, що ОСОБА_5 , яка представляє інтереси малолітнього ОСОБА_3 , претендуючи на дану квартиру і скориставшись її (позивача) відсутністю, самовільно зайняла спірну квартиру, позбавила її ( ОСОБА_6 ) права на проживання у квартирі як члена сім`ї ОСОБА_7 . Таким чином, її як члена сім`ї власника квартири незаконними діями відповідача позбавлено можливості користування спадковим майном. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 20 липня 2016 року провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 про захист права на користування житловим приміщенням закрито у зв`язку з укладенням мирової угоди на наступних умовах:

«1. Позивач - ОСОБА_6 , будучи зареєстрованою в квартирі АДРЕСА_1 , має право на користування житлом у вказаній квартирі, таке право відповідачем не заперечується.

Відповідач - ОСОБА_5 зобов`язується у п`ятиденний термін з дня підписання вказаної угоди надати другий примірник ключів від квартири АДРЕСА_1 .

У випадку вибуття з власної волі та не проживання ОСОБА_6 без поважних причин більше одного року у вказаній квартирі, за ОСОБА_5 залишається право на звернення до суду із позовом про визнання позивача такою, що втратила право на користування вказаним житлом в порядку ст. 405 ЦК України.

ОСОБА_6 зобов`язується не вселяти інших осіб у квартиру АДРЕСА_1 .

У випадку вселення у вказану квартиру ОСОБА_6 осіб без згоди ОСОБА_5 , відповідач має право на виселення таких правоохоронними органами або в судовому порядку.

2. ОСОБА_6 несе обов`язок сплачувати половину нарахованих комунальних послуг (газ, електроенергія, водопостачання, послуги з вивезення сміття, послуги за обслуговування прибудинкової території) за квартиру АДРЕСА_1 кожного місяця. Другу половину витрат комунальних послуг несе ОСОБА_5 .

У випадку порушення вказаного пункту позивачем, ОСОБА_5 як законний представник ОСОБА_3 , після оплати вказаних послуг має право на звернення до суду про стягнення із ОСОБА_6 нарахованих послуг, починаючи з часу вселення її у квартиру, і до звернення до суду.

Крім цього ОСОБА_5 зобов`язується погасити наявну заборгованість в сумі 6 446, 26 грн.

3. Сторони погодились, що ОСОБА_6 проживатиме в першій кімнаті, більшою площею, менша кімната залишається в користуванні ОСОБА_5 , всі нежитлові приміщення залишаються в спільному користуванні сторін.

4. ОСОБА_5 , як законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 , має безперешкодне право доступу до вказаної квартири у будь-який час, право на проживання у вказаній квартирі із сином ОСОБА_3 , а також право на вселення у одну кімнату наймачів.

При цьому наймач вказаної кімнати може бути виключно або особа жіночої статі або сім`я. Вселення, як наймача одноосібно особи чоловічої статі до вказаної квартири забороняється.

При вселенні наймачів до квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 зобов`язана попередити про це ОСОБА_6 не менше ніж за п`ять днів до вселення.

5. Сплачені судові витрати покладаються на позивача.

6. Сторонам даної мирової угоди відомі наслідки, передбачені ст. ст. 205, 206 ЦПК України в частині закриття провадження в справі, що повторне звернення до суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвалу суду через свого представника ОСОБА_1 оскаржив ОСОБА_3 . В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права. Просить ухвалу суду скасувати. Вказує, що він є власником квартири, що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14 березня 2017 року. Однак не може розпорядитися своїм майном (квартирою АДРЕСА_2 ), оскільки існування ухвали суду від 20 липня 2016 року порушує його права як власника. Зазначає, що вказана мирова угода не виконується, а відтак унеможливлюється виконання судового рішення, зокрема: виникла заборгованість по вивезенню твердих побутових відходів та послуг з утримання будинку, які ОСОБА_6 не сплачує. 9 червня 2023 року ОСОБА_6 знята з реєстрації з вказаної квартири. У вказаному житлі позивач проживає з чоловіком та дитиною. Вказує, що ОСОБА_5 подано позов до Городоцького районного суду Львівської області про визнання ОСОБА_9 такою, що втратила право на житло та усунення перешкод шляхом виселення, однак у задоволенні позову відмовлено з підстав, що мировою угодою від 20 липня 2016 року сторонами погоджено проживання позивача у спірній квартирі. Відповідно до витягу від 14 березня 2017 року власником квартири є ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, а на момент підписання мирової угоди, що затверджена судом. Власником був покійний ОСОБА_8 . Судом не враховано той факт, що особа, яка підписувала мирову угоду від його ( ОСОБА_3 ) імені, не мала на це повноважень. Вказує, що у 2016 році він (заявник) був малолітньою особою, а відтак батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Якщо малолітня дитина може самостійно визначити свої потреби та інтереси, батьки здійснюють управління її майном, враховуючи такі потреби та інтереси. Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, щодо майна, власником (співвласником) та/або користувачем якого є дитина; видавати письмові зобов`язанні від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини.

20 жовтня 2023 року від представника ОСОБА_9 - ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона посилається на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зазначає, що спірне житло є її єдиним місцем проживання і іншого житла вона не має. Також звертає увагу, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали ОСОБА_3 було 10 років, в зв`язку з чим він не міг бути стороною мирової угоди. Вважає не доведеним з сторони скаржника факту порушення нею його прав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 в підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2 на спростування доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з того, що поданою мировою угодою від 20 липня 2016 року вирішувався спір між сторонами, умови мирової угоди не порушували прав і законних інтересів сторін чи держави.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних причин.

Встановлено, що 18 квітня 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 - сина померлого власника - ОСОБА_8 про захист права користування нею вказаним вище житловим приміщенням та просила визнати за нею право на постійне користування згаданим житловим приміщенням, зобов`язавши інших співмешканців не чинити їй перешкод у такому користуванні.

На момент звернення ОСОБА_6 з позовом та на час постановлення оскаржуваної ухвали ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був неповнолітнім.

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 15 травня 2016 року залучено до участі в справі ОСОБА_5 для захисту інтересів ОСОБА_3 .

На підставі договору купівлі-продажу від 6 квітня 2001 року, спірна квартира належала ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 від 14 вересня 2010 року.

Після смерті ОСОБА_7 спірна квартира перейшла у власність ОСОБА_8 , який подав заяву про прийняття спадщини. Після смерті ОСОБА_8 заяву про прийняття спадщини подано матір`ю ОСОБА_3 в його інтересах ОСОБА_5 .

Відповідно до статті 175 ЦПК України у чинній на час укладення мирової угоди редакції мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову. С торони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. З акриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд. С уд не визнає мирової угоди у справі, в якій одну із сторін представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно ч.4 ст.19 СК України в редакції, чинній на момент звернення ОСОБА_6 до суду з позовом, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування не був залучений до участі в цій справі, обов`язковість залучення якого передбачена ч.4 ст.19 СК України.

Затверджуючи мирову угоду, суд фактично встановив порядок користування спірною квартирою позивачу за погодженням з ОСОБА_5 , яка як законний представник ОСОБА_3 , не мала права на володіння, користування та розпорядження цією квартирою, так само як і на той час таких прав не мав ОСОБА_3 , за відсутності свідоцтва про прийняття спадщини, яке б могло підтвердити право власності на спірну квартиру в порядку спадкування.

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, вбачається, що право власності на спірну квартиру у ОСОБА_3 виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, виданого 14 березня 2017 року.

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з укладенням мирової угоди.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання і порушення прав неповнолітнього ОСОБА_3 , а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись: ст.387, п.6 ч.1 ст.374, ст.ст. 379, 381-384, 388-391, ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 20 липня 2016 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до Городоцького районного суду Львівської області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2023 року.

Головуючий- ____________________Т.І.Приколота

Судді:________________ Ю.Р. Мікуш _______________ Р.В. Савуляк