_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/5116/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд-

ВСТАНОВИВ:

26.10.2023 року позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 29.06.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 874, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилась дитина, однак, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини, не має спільних інтересів, спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, а тому примирення подружжя неможливе, у зв`язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. Дитина проживає разом з позивачкою. Позивач просить поновити дошлюбне прізвище.

Одночасно, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 6000,00 грн. з усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менш ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , посилаючись на те, що відповідач з моменту фактичного припинення шлюбних відносин не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Також, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2023 року вищевказану справу було розподілено судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 08.11.2023 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.

Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідач ОСОБА_2 правом на подання відзиву не скористався.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, причини неявки суду невідомі.

Від представника позивача ОСОБА_4 до канцелярії суду надійшла письмова заява, якою позовні вимоги підтримують та просять розглянути справу за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, якою щодо розірвання шлюбу не заперечував, позов про стягнення аліментів визнає частково, мотивуючи тим, що його заробітна плата 7500 грн. та має на утриманні мати похилого віку, просить розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /до шлюбу « ОСОБА_5 »/ 29.06.2013 року уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №874, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 /а.с.5/.

Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилась дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вбачається із копії свідоцтва про народження від 07.12.2017 року серія НОМЕР_2 , батьками в якому вказані сторони по справі /а.с.11/.

Судом встановлено, що сімейні стосунки між подружжя припинено, спільного господарства не ведуть, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють, дитина проживає разом з матір`ю.

Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача відносно розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Крім того, у позові міститься вимога - про стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що ця вимога підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Законодавством України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1ст.141 СК України).

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.ст.180, 181ч.3, 183ч.1 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення, частка заробітку (доходу) матері, батька, що стягується як аліменти на дитину, визначається судом.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, відповідач ОСОБА_2 , будучи батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зобов`язаний брати участь в його вихованні та утриманні до досягнення ним повноліття.

У відповідності до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлений ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років складає 2833 гривні. Тому розмір аліментів на дитину має узгоджуватись із вказаними сумами.

Відповідно до ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Крім того, суд зауважує, що батьки дитини повинні узгоджувати між собою придбання одягу, взуття, навчання, лікування тощо, якщо ці витрати є значними, дороговартісними, тобто один із батьків дитини не може одноособово приймати рішення щодо придбання коштовних товарів, лікування чи навчання, а потім ставити питання щодо стягнення грошей з іншого батька.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення аліментів в розмірі 6000,00 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно з подальшою індексацією з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 26.10.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому стягнення аліментів слід рахувати з 26.10.2023 року.

При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та малолітньої дитини.

Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, оскільки задоволено позов про розірвання шлюбу та позивачкою було сплачено судовий збір на вказану суму при поданні позову до суду, що підтверджується квитанцією № 42822499 від 24.10.2023 року./а.с.6/.

Згідно п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Тому, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1073 грн.60 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 141, 187, 259, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, ст.ст. 104,105,110,112,141, 180,182,184, 191 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 / до шлюбу « ОСОБА_5 »/ та ОСОБА_2 , зареєстрований 29.06.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №874, які від шлюбу мають дитину розірвати.

Шлюб між ОСОБА_1 / до шлюбу « ОСОБА_5 »/ та ОСОБА_2 , вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Позивачці ОСОБА_1 після розірвання шлюбу змінити прізвище на « ОСОБА_5 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , аліменти на користь ОСОБА_1 / до шлюбу « ОСОБА_5 »/, ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 /чотири тисячі/ гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду 26.10.2023 року та до досягнення ним повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 / до шлюбу « ОСОБА_5 »/, ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , судовий збір у розмірі 1073 / одна тисяча сімдесят три/ гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 1073 / одна тисяча сімдесят три/ гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 12.12.2023 року.

Суддя Гниличенко М. В.