Рішення

Іменем України

06 червня 2023 року місто Чернігів

Справа №751/688/23

Провадження №2/751/542/23

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Пилипович А. Я.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

представник позивача ОСОБА_3

представники відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного сумісного майна подружжя

В с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_1 ; визнання за кожним в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя права власності на 1/2 частину спірної квартири та стягнення судових витрат (а.с.3-9).

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2012 до 2021 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу за спільні кошти подружжя була придбана квартира АДРЕСА_1 . Проте право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за відповідачем. Вказує, що фактично проживає по АДРЕСА_2 , оскільки колишня дружина та її мати чинять перешкоди у користуванні майном. За таких обставин, посилаючись на статті 60, 69, 70 Сімейного кодексу України, просить визнати спірне майно спільною сумісною власністю подружжя та визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 06 лютого 2023 року відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 28 лютого 2023 року згідно розпорядження №183 від 27.02.2023 року справу прийнято до свого провадження суддею Маслюк Н.В.

На підставі ст. 178 ЦПК України, відповідач подала відзив (а.с.62-64), відповідно якого просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що спірну квартиру вона придбала за кошти, отримані від продажу квартири АДРЕСА_3 , яка була придбана до шлюбу з позивачем. Коштів яких не вистачало для придбання спірної квартири їй подарували мати та чоловік сестри. За вказаних обставин вважає, що спірна квартира є її особистою приватною власністю і поділу не підлягає.

Ухвалою суду від 18 квітня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Після перерви позивач та його представник у судове засідання не прибули, представник позивача надав заяву про продовження розгляду справи без його участі, позов підтримує.

Відповідачка та її представники у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Сторони з 11.08.2012 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.18). Новозаводський районний суд м. Чернігова рішенням від 01.04.2021 розірвав шлюб між позивачем та відповідачем. Рішення суду набрало законної сили 14.05.2021 (а.с.20-21).

Сторони мають малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідок Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради №5395, №5394 від 14.07.2022 місце проживання сторін та їх сина зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.22-23).

20 червня 2015 року між ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_8 укладено договір завдатку на підтвердження взаємних зобов`язань укласти договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_3 (а.с.70-72).

Одночасно, 23 червня 2015 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 укладено договір про наміри щодо купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 (а.с.73-76).

03 липня 2015 року між ОСОБА_2 ОСОБА_7 та ОСОБА_10 укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_3 , оціночна вартість якої становить 87 433,00 грн (а.с.77-80).

У подальшому 15.08.2015 між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , вартість якої становить 149 000,00 грн (а.с.81-84).

До речі, згідно заяви ОСОБА_1 від 15.08.2015 останній дав свою згоду на придбання дружиною ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 (а.с.131).

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.85-86).

Після завершення інвентаризації заведено інвентаризаційну справу №9803 за вищевказаною адресою (а.с.89-94).

Відповідно копій трудових книжок, як позивач так і відповідач у період придбання спірної квартири працювали, отримували доходи (а.с.95-105, 29-31).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 мати відповідачки, показала, що у них було дві квартири: на АДРЕСА_5 . Після укладення шлюбу та народження дитини сім`я доньки вирішили розширити своє житло. У зв`язку з чим продали їх спільну квартиру з донькою по АДРЕСА_5 . Ураховуючи, що коштів для купівлі спірної квартири не вистачало, вона домовилася із зятем старшої доньки про отримання коштів у борг. Зять надав їй у борг 4 500 доларів США, які вона передала доньці на купівлю спірної квартири. Протягом двох років вона віддавала кошти зятю, взяті в борг. На момент придбання квартири позивач не працював.

Свідок ОСОБА_11 чоловік сестри відповідачки, в судовому засіданні показав, що в 2014 році до нього звернулася ОСОБА_7 з приводу надання в борг коштів, які вона мала намір передати молодшій доньці, для придбання квартири. З даного приводу також спілкувався з ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_12 сестра відповідачки в судовому засіданні показала, що в 2015 році її сестра придбала квартиру. Для цього було продано квартири по АДРЕСА_5 . Проте, всіх коштів не вистачило, а тому її чоловік надав у борг матері кошти (4 500 доларів США), яка в свою чергу надала їх сестрі ОСОБА_13 . Нотаріально угоду про надання коштів у борг не посвідчували.

IV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

У пп. 1, 3 ст. 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 Сімейного Кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст.63 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено між ними.

У відповідності до ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України, ч. 2 ст. 372 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, у разі поділу майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Частинами 1, 3, 4 ст.368 Цивільного кодексу України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до п.22 Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до п.23 вищевказаної постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом.

Положення статті 60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Спірна квартира набута подружжям за час шлюбу, що не заперечується відповідачем. Також в п. 4.11 Договору зазначено, що даний договір вчиняється зі згоди чоловіка-покупця ОСОБА_1 . Крім того, позивач надавав нотаріально завірену заяву, відповідно до якої надає згоду на купівлю дружиною спірної квартири та підтверджує, що гроші, які витрачаються на придбання квартири є спільною сумісною власністю, придбана квартира також буде об`єктом права спільної сумісної власності.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що спірна квартира придбана виключно за її особисті грошові кошти, оскільки вказані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Також слід зазначити, що вартість проданої квартири складає 87 433,00 грн, що становить майже половину вартості придбаної спірної квартири - 149 000,00 грн.

Суд критично оцінює доводи відповідачки та покази свідків про отримання коштів в розмірі 4 500 доларів США від матері в порядку позики для придбання квартири, оскільки належних та допустимих доказів суду не було надано.

Таким чином відповідачем не надано суду, а в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що спірна квартира придбана за її особисті кошти та є її особистою власністю. Навпаки, позивачем доведено існування суб`єктивного цивільного права, щодо якого заявлено вимоги про право спільної сумісної власності на майно, придбане під час шлюбу.

Ураховуючи вищезазначене, виходячи з того, що частки позивача та відповідача у спільному майні є рівними, а тому позивач має право на належну йому частку у спільному з відповідачем майні, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання спірної квартири спільною сумісною власністю подружжя та визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

Поряд з викладеним, суд відмовляє у задоволені вимог позивача про визнання за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , оскільки право власності зареєстровано 15.08.2015 на спірну квартиру за відповідачем.

V. Розподіл судових витрат.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 798 грн 41 коп (а.с.1), які підлягають стягненню з відповідача.

Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до приписів ч.ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачу надавалась професійна правнича допомога адвокатом Кравченко В.В. на підставі договору від 20.01.2023 року та ордеру (а.с.10-11,12).

Позивач сплатив на користь адвоката 6 400 грн за надання правничої допомоги, що підтверджується оригіналом квитанції до прибуткового касового ордеру від 23.01.2023 року (а.с.32) та актом-розрахунком судових витрат (а.с.33-34).

Відповідачем та її представником вимога про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не була заявлена.

З огляду на викладене, суд вважає, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу пов`язаний з консультацією позивача, виготовленням правової позиції, підготовкою процесуальних документів, участю у судових засіданнях, є співмірними зі складністю справи та наданими послугами, часом, витраченим на надання послуг, їх обсягом, ціною позову, а тому витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 400 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.368, 392 ЦК України, ст.ст. 7, 60-61, 69, 70-71 Сімейного Кодексу України, суд -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 798 грн 41 коп судового збору, 6 400 грн 00 коп витрат на правничу допомогу, а всього 8 198 (вісім тисяч сто дев`яносто вісім) грн 41 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 12.06.2023.

Позивач ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Суддя Н. В. Маслюк