465/6038/21
4-с/465/7/23
У Х В А Л А

судового засідання

02.06.2023 року м.Львів

Франківський районний суд міста Львова в складі :

головуючого судді - Мартинишин М.О.

з участю секретаря - Оверко Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові справу за скаргою представника боржника ОСОБА_1 адвоката Бойко В.В. на рішення та дії державного виконавця, з участю: державного виконавця Шевченківського ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Львів)Кінах Лілії Богданівни та стягувача ОСОБА_2

в с т а н о в и в:

представника боржника ОСОБА_1 адвоката Бойко В.В. звернулася до суду із скаргою на рішення та дії державного виконавця, в якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кінах Л.Б. щодо проведення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 66722825 без врахування наступних платежів, здійснених ОСОБА_1 , як сплата аліментів, на загальну суму: 92 030,00 грн. зокрема

-Платіж від 15.11.2021 у розмірі 800 грн.;

-Платіж від 30.11.2021 у розмірі 600 грн.;

-Платіж від 17.12.2021 у розмірі 12 100,00 грн.;

-Платіж від 23.12.2021 у розмірі 1500,00 грн.;

-Платіж від 04.01.2022 у розмірі 300,00 грн.;

-Платіж від 10.01.2022, у розмірі 500,00 грн.;

-Платіж від 12.01.2022, у розмірі 200,00 грн.;

-Платіж від 15.01.2022, у розмірі 5000,00 грн.;

-Платіж від 21.01.2022, у розмірі 1500,00 грн.;

-Платіж від 14.02.2022, у розмірі 200,00 грн.;

-Платіж від 18.02.2022, у розмірі 11 000,00 грн.;

-Платіж від 01.03.2022, у розмірі 2000,00 грн.;

-Платіж від 08.03.2022, у розмірі 7830,00 грн.;

-Платіж від 09.03.2022, у розмірі 6000,00 грн.;

-Платіж від 26.03.2022, у розмірі 5000,00 грн.;

-Платіж від 10.04.2022, у розмірі 5000,00 грн.;

-Платіж від 12.04.2022, у розмірі 3000,00 грн.;

-Платіж від 01.05.2022, у розмірі 10 000,00 грн.;

-Платіж від 02.08.2022 у розмірі 10 000,00 грн.;

-Платіж від 16.08.2022, у розмірі 4500,00 грн.;

-Платіж від 20.09.2022, у розмірі 5000,00 грн.

та зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кінах Л.Б. врахувати платежі, здійснені ОСОБА_1 як сплата аліментів у виконавчому провадженні №66722825 на загальну суму : 92 030,00 грн. зокрема

-Платіж від 15.11.2021 у розмірі 800 грн.;

-Платіж від 30.11.2021 у розмірі 600 грн.;

-Платіж від 17.12.2021 у розмірі 12 100,00 грн.;

-Платіж від 23.12.2021 у розмірі 1500,00 грн.;

-Платіж від 04.01.2022 у розмірі 300,00 грн.;

-Платіж від 10.01.2022, у розмірі 500,00 грн.;

-Платіж від 12.01.2022, у розмірі 200,00 грн.;

-Платіж від 15.01.2022, у розмірі 5000,00 грн.;

-Платіж від 21.01.2022, у розмірі 1500,00 грн.;

-Платіж від 14.02.2022, у розмірі 200,00 грн.;

-Платіж від 18.02.2022, у розмірі 11 000,00 грн.;

-Платіж від 01.03.2022, у розмірі 2000,00 грн.;

-Платіж від 08.03.2022, у розмірі 7830,00 грн.;

-Платіж від 09.03.2022, у розмірі 6000,00 грн.;

-Платіж від 26.03.2022, у розмірі 5000,00 грн.;

-Платіж від 10.04.2022, у розмірі 5000,00 грн.;

-Платіж від 12.04.2022, у розмірі 3000,00 грн.;

-Платіж від 01.05.2022, у розмірі 10 000,00 грн.;

-Платіж від 02.08.2022 у розмірі 10 000,00 грн.;

-Платіж від 16.08.2022, у розмірі 4500,00 грн.;

-Платіж від 20.09.2022, у розмірі 5000,00 грн.

В обґрунтування скарги покликаються на те, що 01.09.2021 року Франківським районним судом м. Львова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частки всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.08.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

10.09.2021 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кінах Л.Б. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66722825 із виконання вищенаведеного судового наказу.

Про наявність виконавчого провадження зі стягнення аліментів ОСОБА_1 дізнався лише у вересні 2022 через пристосунок «Дія».

20.10.2022 року боржник звернувся до державного виконавця із заявою про надання розрахунку заборгованості, в якій просив врахувати також платежі на утримання дитини, які здійснені ним у 2021-2022 роках на банківський рахунок стягувача, проте без зазначення в квитанціях призначення платежу «аліменти».

07.11.2022 року боржником отримано розрахунок заборгованості по аліментах від 02.11.2022 року, з якого вбачається, що державним виконавцем при здійсненні розрахунку враховано лише три платежі на загальну суму 15 000,00 грн. (зокрема в яких було вказано призначення платежу: «на ОСОБА_4 » або «аліменти»). Однак не враховані вищевказані платежі здійсненні боржником на рахунки стягувача у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та АТ «Універсал Банк».

Таким чином вважає, що дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кінах Л.Б. щодо проведення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів без врахування всіх платежів ОСОБА_1 за період 2021-2022 років є незаконними, що призвело до порушення прав боржника під час здійснення даного виконавчого провадження, а тому просить скаргу задовольнити у повному обсязі.

Представник боржника у судове засідання не з`явився, однак 02.06.2023 року подала адресу суду заяву про розгляд скарги за відсутності боржника та її представника, просила скаргу задоволити у повному обсязі.

Державний виконавець в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду скарги. При цьому по справі подала заперечення на скаргу від 20.02.2023 року, до яких просила в задоволенні скарги відмовити у повному обсязі з підстав наведених у такому запереченні.

Стягувач повторно будучи належним чином повідомленою про день, час та місце слухання скарги до суду не з`явилася та будь-яких заперечень на адресу суду не подавала.

На підставі ч.2 ст.450 ЦПК України, суд вважає за можливим розглянути скаргу у їх відсутності, оскільки їх неявка не є перешкодою для її розгляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути скаргу без участі учасників процесу, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали скарги та матеріали судової справи №465/6038/21, в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно положення ч.ч.1, 2 ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Також відповідно до ст.447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи (частина перша статті 449 Цивільного процесуального кодексу України).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання.

Згідно вимог ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч.1 ст. 160 ЦК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

У частині першій статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

У судовому засіданні встановлено, що 01.09.2021 року Франківським районним судом м. Львова видано судовий наказ по справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частки всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.08.2021 року і до досягнення дитиною повноліття(а.с.24).

10.09.2021 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кінах Л.Б. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66722825 із виконання вищенаведеного судового наказу(а.с.35-36).

20.10.2022 року боржник звернувся до державного виконавця із заявою про надання розрахунку заборгованості із сплати аліментів(а.с.107-109), в якій просив врахувати також платежі на утримання дитини, які здійснені ним у 2021-2022 роках на банківський рахунок стягувача, проте без зазначення в квитанціях призначення платежу «аліменти».

Зазначаючи про відсутність підстав для задоволення заяви та скарги про розрахунок заборгованості із сплати аліментів, суб`єкт оскарження виходив з того, що вказані квитанції не містять призначення платежу.

Так, 07.11.2022 року боржником отримано розрахунок заборгованості по аліментах від 02.11.2022 року(а.с.37-39), з якого вбачається, що державним виконавцем при здійсненні розрахунку враховано лише три платежі на загальну суму 15 000,00 грн. (зокрема в яких було вказано призначення платежу: «на ОСОБА_4 » або «аліменти»). Однак державним виконавцем не врахував платежі, здійснені боржником ОСОБА_1 на рахунки стягувача у АТ «ПРИВАТБАНК» та ПАТ «Універсалбанк» як сплата аліментів у виконавчому провадженні №66722825 на загальну суму 92 030,00 гривень, зокрема:

-Платіж від 15.11.2021 у розмірі 800 грн.;

-Платіж від 30.11.2021 у розмірі 600 грн.;

-Платіж від 17.12.2021 у розмірі 12 100,00 грн.;

-Платіж від 23.12.2021 у розмірі 1500,00 грн.;

-Платіж від 04.01.2022 у розмірі 300,00 грн.;

-Платіж від 10.01.2022, у розмірі 500,00 грн.;

-Платіж від 12.01.2022, у розмірі 200,00 грн.;

-Платіж від 15.01.2022, у розмірі 5000,00 грн.;

-Платіж від 21.01.2022, у розмірі 1500,00 грн.;

-Платіж від 14.02.2022, у розмірі 200,00 грн.;

-Платіж від 18.02.2022, у розмірі 11 000,00 грн.;

-Платіж від 01.03.2022, у розмірі 2000,00 грн.;

-Платіж від 08.03.2022, у розмірі 7830,00 грн.;

-Платіж від 09.03.2022, у розмірі 6000,00 грн.;

-Платіж від 26.03.2022, у розмірі 5000,00 грн.;

-Платіж від 10.04.2022, у розмірі 5000,00 грн.;

-Платіж від 12.04.2022, у розмірі 3000,00 грн.;

-Платіж від 01.05.2022, у розмірі 10 000,00 грн.;

-Платіж від 02.08.2022 у розмірі 10 000,00 грн.;

-Платіж від 16.08.2022, у розмірі 4500,00 грн.;

-Платіж від 20.09.2022, у розмірі 5000,00 грн.

Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Твердження боржника щодо сплати ним на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з листопада 2021 року по вересень 2022 року доведено відповідними доказами, а саме копіями квитанцій(а.с.42-61) та відповідями АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та АТ «Універсал Банк» надані на ухвалу суду від 21.12.2022 року(а.с.84-92), проте такі не було враховано державним виконавцем та не спростовані стягувачем.

Разом з тим, суд враховує, що сплата боржником на користь стягувача грошових коштів у спірний період здійснювалась зі сталою періодичністю (щомісячно), що відповідає періоду сплати аліментів на утримання дитини.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази про інші фінансові чи боргові взаємовідносини між боржником та стягувачем, то суд вважає, що про переказ боржником вказаних коштів, як аліментів, безпосередньо стягувачу.

Відповідно до ст.ст. 17, 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади забезпечують систематичний контроль за додержанням у рамках відомчого підпорядкування адміністративної практики, що відповідає Конвенції та практиці Суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення ЄСПЛ у справі «Артіко проти Італії»). Особливо це стосується права на доступ до правосуддя в світлі того демократичному суспільстві право на справедливий суд, а саме: не сподівання, що справа не лише буде розглянута, але й державна влада буде дотримуватися прийнятого судом у відповідній справі остаточного рішення, буде діяти з урахуванням встановлених в ньому юридичних фактів і прав осіб та забезпечуватиме таким чином виконання рішення суду.

При цьому в рішенні ЄСПЛ у справі «Шмалько проти України» суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право па доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997р.).

У справі «Войтенко проти України» суд знову повторює, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули цієї Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права, одним з основоположних аспектів якого є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхні рішення, що набрали законної сили, не може ставитися під сумнів (див. також справу «Брумареску проти Румунії»). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

З огляду на наведене, констатуємо, що принцип обов`язковості судового рішення та визначений процесуальним законодавством обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин, враховувати чи сприяє вчинення будь-якої процесуальної дії (в тому числі судом) виконанню остаточного судового рішення чи навпаки перешкоджає такому виконанню.

Відтак, за наявності будь-яких сумнівів з приводу правомірності чи неправомірності вчинення виконавцем певних дій, останні підлягають оцінці з точки зору їх спрямованості на забезпечення виконання остаточного судового рішення.

Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені в постанові від 28.05.2019 року по справі №905/2458/16.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Порядок стягнення аліментів встановлений статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до наведеної норми порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження. У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Зазначений порядок передбачено приписами частини третьої статті 195 СК України, якою визначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі виникнення спору - судом.

Згідно з пунктом 4 розділу XVIІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Згідно з роз`яснень, що містяться в п.3 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року, суд при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

У частині другій статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що надані докази підтверджують систематичне перерахування грошових коштів на користь стягувача, що свідчить про переказ коштів скаржником саме на виконання боржником обов`язку зі сплати аліментів, а тому скаргу слід частково задоволити шляхом зобов`язаннядержавного виконавця виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кінах Лілію Богданівну врахувати платежі, здійснені боржником ОСОБА_1 як сплата аліментів у виконавчому провадженні №66722825 на загальну суму 92 030,00 гривень, зокрема:

-Платіж від 15.11.2021 у розмірі 800 грн.;

-Платіж від 30.11.2021 у розмірі 600 грн.;

-Платіж від 17.12.2021 у розмірі 12 100,00 грн.;

-Платіж від 23.12.2021 у розмірі 1500,00 грн.;

-Платіж від 04.01.2022 у розмірі 300,00 грн.;

-Платіж від 10.01.2022, у розмірі 500,00 грн.;

-Платіж від 12.01.2022, у розмірі 200,00 грн.;

-Платіж від 15.01.2022, у розмірі 5000,00 грн.;

-Платіж від 21.01.2022, у розмірі 1500,00 грн.;

-Платіж від 14.02.2022, у розмірі 200,00 грн.;

-Платіж від 18.02.2022, у розмірі 11 000,00 грн.;

-Платіж від 01.03.2022, у розмірі 2000,00 грн.;

-Платіж від 08.03.2022, у розмірі 7830,00 грн.;

-Платіж від 09.03.2022, у розмірі 6000,00 грн.;

-Платіж від 26.03.2022, у розмірі 5000,00 грн.;

-Платіж від 10.04.2022, у розмірі 5000,00 грн.;

-Платіж від 12.04.2022, у розмірі 3000,00 грн.;

-Платіж від 01.05.2022, у розмірі 10 000,00 грн.;

-Платіж від 02.08.2022 у розмірі 10 000,00 грн.;

-Платіж від 16.08.2022, у розмірі 4500,00 грн.;

-Платіж від 20.09.2022, у розмірі 5000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 247, 258-261, 450, 451, 452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» -

п о с т а н о в и в :

скаргу задоволити частково.

Зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кінах Лілію Богданівну врахувати платежі, здійснені боржником ОСОБА_1 як сплата аліментів у виконавчому провадженні №66722825 на загальну суму 92 030,00 гривень, зокрема:

-Платіж від 15.11.2021 у розмірі 800 грн.;

-Платіж від 30.11.2021 у розмірі 600 грн.;

-Платіж від 17.12.2021 у розмірі 12 100,00 грн.;

-Платіж від 23.12.2021 у розмірі 1500,00 грн.;

-Платіж від 04.01.2022 у розмірі 300,00 грн.;

-Платіж від 10.01.2022, у розмірі 500,00 грн.;

-Платіж від 12.01.2022, у розмірі 200,00 грн.;

-Платіж від 15.01.2022, у розмірі 5000,00 грн.;

-Платіж від 21.01.2022, у розмірі 1500,00 грн.;

-Платіж від 14.02.2022, у розмірі 200,00 грн.;

-Платіж від 18.02.2022, у розмірі 11 000,00 грн.;

-Платіж від 01.03.2022, у розмірі 2000,00 грн.;

-Платіж від 08.03.2022, у розмірі 7830,00 грн.;

-Платіж від 09.03.2022, у розмірі 6000,00 грн.;

-Платіж від 26.03.2022, у розмірі 5000,00 грн.;

-Платіж від 10.04.2022, у розмірі 5000,00 грн.;

-Платіж від 12.04.2022, у розмірі 3000,00 грн.;

-Платіж від 01.05.2022, у розмірі 10 000,00 грн.;

-Платіж від 02.08.2022 у розмірі 10 000,00 грн.;

-Платіж від 16.08.2022, у розмірі 4500,00 грн.;

-Платіж від 20.09.2022, у розмірі 5000,00 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 07.06.2023 року.

Суддя Мартинишин М.О.