Справа №346/1758/23
Провадження №2/346/920/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді: Валігурської Л.В.

за участю секретаря: Вербіщук О.Д.

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Коломия в порядку загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державний нотаріус Третьої Коломийської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мануляк І.В., про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, -

в с т а н о в и в:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

06.04.2023 позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить скасувати державну реєстрацію свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.10.2021, посвідчене державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк І.В., зареєстроване в реєстрі за №603, спадкова справа №1346/2020.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку та господарських споруд, які розташовані по АДРЕСА_1 . За життя батько розпорядитись своїм майном не встиг, а тому заповіт не склав, хоча за життя казав, що вищезазначений будинок після його смерті буде належати їй, оскільки вона проживала з батьком і все життя брала участь в його обслуговуванні. Після смерті батька позивач вступила в управління спадковим майном та здійснювала за ним подальший догляд. Позивач як спадкоємець звернулась до державного нотаріуса Третьої Коломийської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , оскільки вона постійно проживала разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини. Також до нотаріуса звернулись її брати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які не були зареєстровані та не проживали на момент смерті з батьком, тому державним нотаріусом було відкрито спадкову справу та користуючись її необізнаністю видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в реєстрі за №603, згідно якого вона отримала 1/3 частину спірного житлового будинку та 2/3 частини цього будинку передано у власність її брату ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_6 відмовився від своєї частки на користь ОСОБА_7 . Після цього позивач мала розмову зі своїм братом ОСОБА_7 щодо спадкового майна їх батька, а саме: його волевиявлення з приводу будинку АДРЕСА_1 , який після смерті останнього мав перейти у власність позивачу, тоді вони домовились про те, що брат відмовиться від 2/3 вказаного будинку на її користь, а саме: подарує.

ІНФОРМАЦІЯ_2 брат ОСОБА_7 раптово помер і вказану домовленість виконати не встиг, а тому після його смерті відкрилась серед іншого і спадщина на 2/3 частини вищезазначеного будинку. Вона зі свого боку звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті свого брата, проте їй було відмовлено через наявність спадкоємців першої черги, а саме: діти брата (відповідачі) ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , які також звернулись до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті свого батька, проте свідоцтво про право на спадщину не отримали.

Вважає наявними підстави, передбачені ст. 1301 ЦК України, а тому на її переконання має право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька, тому наявні підстави для визнання свідоцтва про спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за №603 недійсним.

На обґрунтування заявлених вимог позивач посилається норми ст. ст. 1216, 1218-1222, 1261, 1268, 1269, 1296, 1297, 1301 ЦК України.

Відповідачі правом подання відзиву на позовну заяву не скористались.

ІІ. Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.04.2023 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державний нотаріус Третьої Коломийської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мануляк І.В., про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом. Витребувано у державного нотаріуса Третьої Коломийської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №146/2020 після смерті ОСОБА_5 та належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_7 .

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.05.2023 підготовче провадження у цивільній справі №346/1758/23 за вищезазначеним позовом закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач під час судового розгляду заявлені позовні вимоги підтримала повністю, просила скасувати свідоцтво про прийняття спадщини, видане на ім`я її брата ОСОБА_7 , оскільки вона як дочка, яка постійно проживала та була зареєстрована зі своїм батьком, а відповідно має переважне право на прийняття спадщини після його смерті. Вважає, що нотаріус незаконно видала свідоцтво на ім`я брата, а після того прийняла заяви про прийняття спадщини і від відповідачів.

Відповідачі та третя особа в судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, заяв та клопотань у зв`язку з судовим розглядом не подавали.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності учасників справи, які не з`явились, на підставі наявних у суду матеріалів відповідно до положень ч. 3 ст. 211 та ст. 223 ЦПК України.

ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.

Позивач ОСОБА_8 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (свідоцтво про народження від 05.08.1954 серія НОМЕР_1 , видане міським ЗАГС м. Коломия Станіславської області).

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № від 02.03.2023 ОСОБА_8 змінила своє дошлюбне прізвище на « ОСОБА_10 ».

ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (свідоцтво про народження від 04.11.1959 серія НОМЕР_2 , видане ЗАГС м. Коломия Станіславської області).

ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (свідоцтво про народження від 28.09.1951 серія НОМЕР_3 , видане Печеніженським Рай Бюро ЗАГС Станіславської області).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що Коломийським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 01.09.2020 складено відповідний актовий запис №679 (свідоцтво про смерть від 01.09.2020 серія НОМЕР_4 ).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 08.12.1990 ОСОБА_5 набув право власності на будинок АДРЕСА_1 .

Згідно матеріалів спадкової справи №146/2020 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявами про прийняття спадщини звернулись: ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_1 (дочка померлого), ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_7 (син померлого).

ОСОБА_6 01.12.2020 подав заяву, згідно якої відмовився від своєї частки в спадковому майні після смерті батька ОСОБА_5 на користь брата ОСОБА_6 .

Станом на 31.08.2020 за адресою АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 (батько позивача) (відповідь Управління «Центр надання адміністративних послуг» Коломийської міської ради від 25.11.2020 №2995/02.13-11).

ОСОБА_1 28.10.2021 звернулась із заявою №566 спадкова справа №146/20 про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_5 , а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 .

28.10.2021 державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №603 спадкова справа №146/2020 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадщину після смерті якого прийнято ОСОБА_1 та ОСОБА_7 так ОСОБА_1 видано відповідне свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

За відомостями з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.10.2021 №281675613 право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право н спадщину за законом від 28.10.2021 №603.

ОСОБА_7 28.10.2021 звернувся із заявою №567 спадкова справа №146/20 про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_5 , а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 .

28.10.2021 державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №602 спадкова справа №146/2020 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадщину після смерті якого прийнято ОСОБА_1 та ОСОБА_7 . Так ОСОБА_7 видано відповідне свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , про що 31.12.2021 зроблено Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відповідний актовий запис №2014 (свідоцтво про смерть від 11.01.2022 серія НОМЕР_5 ).

ОСОБА_7 являється батьком відповідачів ОСОБА_4 (свідоцтво про народження від 23.03.1979 серія НОМЕР_6 ); ОСОБА_13 (свідоцтво про народження від 22.02.1978 серія НОМЕР_7 ), яка змінила прізвище на « ОСОБА_14 » (свідоцтво про шлюб від 16.05.2008 серія НОМЕР_8 ); ОСОБА_3 (свідоцтво про народження від 03.10.1984 серія НОМЕР_9 ).

27.05.2022 із заявами про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_7 звернулись ОСОБА_2 (заява №153 спадкова справа №62/2022), ОСОБА_3 (заява №155 спадкова справа №62/2022), ОСОБА_4 (заява №154 спадкова справа №62/2022).

25.05.2022 ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Листом від 01.06.2022 №209/02-14 ОСОБА_1 державним нотаріусом Третьої Коломийської державної нотаріальної контори повідомлено про те, що вона являється спадкоємцем ІІ черги після смерті свого брата ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тоді як його діти ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 являються спадкоємцями І черги і мають першочергове право на прийняття спадщину, оскільки звернулись з відповідними заявами.

Решті документів, які містять матеріали спадкових справ після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , а також наданих позивачем суд оцінки не надає, оскільки вони не стосуються предмету спору, а саме: свідоцтва про прийняття спадщини на будинок

АДРЕСА_1 Суду

Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України).

За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України (перша черга спадкоємців) у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1261 ЦК України).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1279 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За правилами ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця.

Спадкоємець, який отримав спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, що передбачено ч. 1 ст. 1296 ЦК України. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Правових наслідків невиконання такого обов`язку, зокрема у вигляді втрати права на спадщину, положеннями цивільного законодавства не передбачено. Водночас, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, але не отримав свідоцтва про право на спадщину, не має можливості розпоряджатися таким майном, оскільки у нього немає правовстановлюючого документа на спадкування нерухомого майна.

Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (ст. 1301 ЦК України).

Свідоцтво про право на спадщину це документ, який посвідчує перехід права власності на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав. У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ.

У ЦК України закріплено можливість пред`явити позовну вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину. Тобто, оспорювання свідоцтва про право на спадщину відбувається тільки за ініціативою заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимоги про визнання його недійсним (позов про оспорювання свідоцтва).

У постановах від 14.11.2018 у справі №2-1316/2227/11 (провадження №61-12290св18), від 14.05.2018 у справі №296/10637/15-ц (провадження №61-2448св18) та від 23.09.2020 у справі №742/740/17 (провадження №61-23св18) Верховний Суд виклав правові висновки, відповідно до яких свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 в справі №761/26815/17 (провадження №61-16353сво18) зроблено висновок, що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.11.2018 у справі №2-1316/2227/11 (провадження №61-12290св18) зроблено висновок, що: «у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо».

Оцінюючи зміст заявлених позивачем позовних вимог, суд вважає за необхідне оцінити їх в розрізі ст. 1301 ЦК України, оскільки не зважаючи на заявлену вимогу щодо скасування свідоцтва про прийняття спадщини, вимоги ОСОБА_1 за своїм змістом свідчать про необхідність визнання свідоцтва недійсним.

Так досліджені судом докази свідчать, що після смерті батька ОСОБА_5 у строки визначені ч. 2 ст. 1275 ЦК України, а саме: протягом шести місяців із заявами про прийняття спадщини звернулись позивач та її брат ОСОБА_7 , на користь якого від своєї частки у спадковому майні відмовився ОСОБА_6 .

Таким чином не заслуговують на увагу твердження позивача про те, що вона як така, що постійно проживала зі спадкодавцем мала переважне право на прийняття спадщини, оскільки відповідним право наділені і спадкоємці першої черги, які у визначені строки звернулись до нотаріуса про прийняття спадщини. Безпідставним є припущення, що саме позивач має переважне право на спадщину, оскільки заповіт після смерті ОСОБА_5 не посвідчувався, а відповідно всі його троє дітей мають право на рівні частки у спадковому майні.

Відсутні підстави стверджувати, що ОСОБА_7 не мав права на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , оскільки являється сином останнього, від права спадкування не усувався, злочину проти спадкодавця не вчинив, а відповідно з дотриманням визначеної процедури прийняв спадщину, при цьому отримавши відповідне свідоцтво.

Позиція позивача щодо відсутності підстав для прийняття спадщини відповідачами, які у свою чергу у строки визначені ЦК України звернулись із заявами про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_7 , є неспроможною, оскільки останні не є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 і не звертались з відповідними заявами після смерті останнього, а відповідно не мають жодного права на прийняття спадщини після нього. Батьком відповідачів ОСОБА_7 за життя набуто право власності на частину будинковолодіння АДРЕСА_1 , а тому та обставина, що відповідачі набули можливості оформити право на спадкування на вищезазначений об`єкт нерухомості вже після смерті свого батька не свідчить про те, що вони стали спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 , а відповідно відсутні підстави визнавати свідоцтво про прийняття спадщини на ім`я ОСОБА_7 таким, що видано безпідставно.

Обставина, на яку позивач фактично як на єдину посилається у своєму позові (домовленість з ОСОБА_7 про оформлення договору дарування) щодо визнання свідоцтва про прийняття спадщини недійсним, жодним чином не узгоджується як з прямим тлумаченням ст. 1301 ЦК України, так і з усталеною практикою Верховного Суду з означеного питання і за своїм змістом не може мати наслідком скасування виданого свідоцтва про прийняття спадщини.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що позивачем заявлено вимогу про скасування свідоцтва про прийняття спадщину, яке було видано саме на її ім`я, проте в стадії підготовчого провадження позовні вимоги в цій частині уточнено не було, не зважаючи на відповідні роз`яснення суду, отже можна стверджувати, що обраний позивачем спосіб захисту жодним чином не сприятиме захисту її порушених прав.

З огляду на викладене, судом не вбачається підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , які у свою чергу не ґрунтуються на нормах діючого ЦК України та не обґрунтовані належними та допустимими доказами.

V. Заходи забезпечення позову (заяви).

Заходи забезпечення позовної заяви судом не вживались, відповідні клопотання від учасників справи не поступали.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-81, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державний нотаріус Третьої Коломийської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мануляк І.В., про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Повний текст рішення виготовлено «09» червня 2023 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа: Державний нотаріус Третьої Коломийської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мануляк І.В., зареєстроване місце знаходження: вул. Шевченка, 23, м. Коломия, Івано-Франківська область.

Суддя: Л.В. Валігурська