Єдиний унікальний номер судової справи: 487/8592/15-ц
Провадження 22-ц/812/1334/23 Доповідач суду апеляційної інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

11 грудня 2023 року м. Миколаїв справа №487/8592/15-ц

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

за участі: представника заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та заінтересованих осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

представника боржника ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , подану їх представником - адвокатом Островським Сергієм Борисовичем, на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 жовтня 2023 року, постановлену під головуванням судді Темнікової А.О. в приміщенні того ж суду о 15.05 год., за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , боржник ОСОБА_6 , про заміну стягувача правонаступниками у виконавчих листах, виданих 22 червня 2016 року Заводським районним судом міста Миколаєва у справі №487/8592/15ц згідно рішення від 20 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором позики, -

встановив:

09 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчих листах, відповідно до якої просила замінити у виконавчих листах, які видані 22 червня 2016 року Заводським районним судом міста Миколаєва по справі №487/8592/15ц, стягувача ОСОБА_9 на правонаступників ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , зазначивши, що право вимоги кожного стягувача встановлюється в розмірі частки боргу за виконавчим листом, яка неодноразово уточнювалась.

Згідно остаточної редакції заяви про заміну сторони у виконавчих листах, яка була подана вже від імені двох спадкоємців стягувача, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , заявлено вимоги про заміну стягувача у виконавчих листах, виданих 22 червня 2016 року Заводським районним судом міста Миколаєва по справі №487/8592/15ц, з ОСОБА_9 на його правонаступників ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зазначивши, що право вимоги: ОСОБА_1 складає 1/5 частки боргу за виконавчим листом, ОСОБА_1 складає 1/5 частки боргу за виконавчим листом, ОСОБА_3 складає 1/5 частки боргу за виконавчим листом, ОСОБА_4 складає 2/5 частки боргу за виконавчим листом.

В обґрунтування заяви зазначено, що на підставі рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 квітня 2016 року по справі №487/8592/15ц було видано два виконавчі листи, які пред`являлись до примусового виконання до державної виконавчої служби та приватному виконавцю.

В рамках виконавчого провадження борги за виконавчими листами погашались шляхом продажу квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_6 . Борги за виконавчими листами погашені частково, залишок боргу за рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 квітня 2016 року по справі №487/8592/15, рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 березня 2018 року по справі №487/2507/17 та додатковим рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 15 травня 2018 року по справі №487/2507/17, з урахуванням зарахування 19 липня 2019 року квартири вартістю 453762 гривні 40 копійок в рахунок погашення боргу, складає 322 787 гривень 97 копійок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 стягувач ОСОБА_9 помер.

Спадкоємцями ОСОБА_9 є його діти: ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 . При цьому, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 подали до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. Неповнолітній ОСОБА_1 прийняв спадщину відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України.

ОСОБА_3 прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. ОСОБА_10 подала до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_4 .

У зв`язку зі смертю стягувача 22 червня 2022 року виконавче провадження було закінчено, а оригінали виконавчих листів направлені до Заводського районного суду міста Миколаєва.

На підставі ст.ст. 540, 1216, 1218 ЦК України від ОСОБА_9 до його спадкоємців перейшло право вимоги за вказаними виконавчими листами в рівних частках. Враховуючи те, що ОСОБА_8 відмовилась від прийняття спадщини на користь ОСОБА_4 , то розмір часток спадкоємців у спадщині складає: ОСОБА_1 1/5, ОСОБА_1 1/5, ОСОБА_3 1/5 та ОСОБА_4 2/5. Строк пред`явлення виконавчих листів до виконання не закінчився.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , про заміну стягувача правонаступниками у виконавчих листах задоволено частково.

Замінено первісного стягувача ОСОБА_9 на правонаступника 1/5 (однієї п`ятої) частки його спадкового майна ОСОБА_1 , у виконавчому листі, виданому Заводським районним судом міста Миколаєва 22 червня 2022 року з виконання рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 квітня 2016 року по справі №487/8592/15ц, провадження №2/487/396/16, про стягнення на користь ОСОБА_9 з ОСОБА_6 заборгованості за договором позики у сумі 553 781 гривня 06 копійок, залишок нестягнутої заборгованості за яким складає 230 189 гривень 66 копійок.

Замінено первісного стягувача ОСОБА_9 на правонаступника 1/5 (однієї п`ятої) частки його спадкового майна ОСОБА_1 у виконавчому листі, виданому Заводським районним судом міста Миколаєва 22 червня 2022 року з виконання рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 квітня 2016 року по справі №487/8592/15ц, провадження №2/487/396/16, про стягнення на користь ОСОБА_9 з ОСОБА_6 заборгованості за договором позики у сумі 553 781 гривня 06 копійок, залишок нестягнутої заборгованості за яким складає 230 189 гривень 66 копійок.

Замінено первісного стягувача ОСОБА_9 на правонаступника 1/5 (однієї п`ятої) частки його спадкового майна ОСОБА_1 , у виконавчому листі, виданому Заводським районним судом міста Миколаєва 22 червня 2022 року з виконання рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 квітня 2016 року по справі №487/8592/15ц, провадження №2/487/396/16, про стягнення на користь ОСОБА_9 з ОСОБА_6 судових витрат з оплати судового збору в сумі 5537 гривень 81 копійка, залишок нестягнутої заборгованості за яким складає 2301 гривня 90 копійок.

Замінено первісного стягувача ОСОБА_9 на правонаступника 1/5 (однієї п`ятої) частки його спадкового майна ОСОБА_1 , у виконавчому листі, виданому Заводським районним судом міста Миколаєва 22 червня 2022 року з виконання рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 квітня 2016 року по справі №487/8592/15ц, провадження №2/487/396/16, про стягнення на користь ОСОБА_9 з ОСОБА_6 судових витрат з оплати судового збору в сумі 5537 гривень 81 копійка, залишок нестягнутої заборгованості за яким складає 2301 гривня 90 копійок.

Частково задовольняючи заяву місцевий суд виходив з того, що правонаступники померлого стягувача ОСОБА_9 , а саме: його діти ОСОБА_1 та неповнолітній ОСОБА_1 (який діє через свого законного представника ОСОБА_2 ), у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті батька та мають право вимагати виконання зобов`язання у розмірі по 1/5 частці (кожний) сплати залишку нестягнутої суми заборгованості за виконавчими листами, виданими 22 червня 2016 року Заводським районним судом міста Миколаєва по справі №487/8592/15ц, тому заява про зміну стягувача у виконавчих листах підлягає задоволенню у відповідності до ч. 5 ст. 442 ЦПК України щодо вказаних спадкоємців.

Оскільки інші спадкоємці, а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 із заявами про заміну стягувача у виконавчих листах щодо них, як правонаступників померлого ОСОБА_9 , до суду не звертались, подана заява, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та норм ст. 13 та ст. 442 ЦПК України, в цій частині задоволенню не підлягає, що не є перешкодою для звернення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з заявами про заміну стягувача у разі наявності відповідного волевиявлення, що стосується них безпосередньо.

Не погодившись із вказаною ухвалою місцевого суду, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи через свого представника - адвоката Островського С.Б., подали апеляційну скаргу, де посилаючись на її незаконність, просили скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 жовтня 2023 року в частині відмови у задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчих листах і ухвалити в цій частині нове рішення, яким замінити стягувача ОСОБА_9 на його правонаступників ОСОБА_3 право вимоги якої складає 1/5 частки боргу та ОСОБА_4 , право вимоги якого складає 2/5 частки боргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що чинне законодавство передбачає, що подати заяву про заміну стягувача у виконавчому листі може виконавець, боржник та будь-яка заінтересована особа (наприклад спадкоємець стягувача). В разі наявності декількох спадкоємців стягувача вказані норми права не передбачають заміни лише на одного його правонаступника, а передбачають заміну на всіх одразу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_6 адвокат Єнова Л.М., посилаючись на безпідставність її доводів, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Відзиву на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявників та заінтересованих осіб, представника боржника, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 квітня 2016 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 заборгованість за договором позики у сумі 553781 грн 06 коп., яка складається із основного боргу за договором позики у сумі 403550 грн; процентів за користування позикою у сумі 150231 грн 06 коп., а також 5537 грн 71 коп. судових витрат з оплати судового збору.

Постановою старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Курас Ю.В. від 04 липня 2016 року ВП №51534377 було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа по справі №4876/8592/15ц, виданого 22 червня 2016 року Заводським районним судом міста Миколаєва про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 заборгованості за договором позики у сумі 553 781 грн 06 коп.

22 травня 2019 року за ВП №51534377 постановою старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Кирильченка Д.В. вказаний виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданої заяви про повернення виконавчого документу.

31 травня 2019 року приватним виконавцем Довгань В.В. було винесено постанову ВП №59250152 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа по справі №4876/8592/15ц, виданого 22 червня 2016 року Заводським районним судом міста Миколаєва про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 заборгованості за договором позики у сумі 553 781 грн 06 коп.

Також, 31 травня 2019 року приватним виконавцем Довгань В.В. було винесено постанову ВП №59250523 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа по справі №4876/8592/15ц, виданого 22 червня 2016 року Заводським районним судом міста Миколаєва про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 судових витрат з оплати судового збору в сумі 5537 грн 81 коп.

Крім того, 31 травня 2019 року приватним виконавцем Довгань В.В. було винесено постанови про приєднання виконавчих проваджень ВП №59250523 та ВП №59250152 до зведеного виконавчого провадження №57852001 щодо того ж самого боржника.

Згідно постанови від 19 липня 2019 року приватним виконавцем Довгань В.В. при примусовому виконання виконавчих листів №2-487/202/18 від 08 червня 2018 року, №2-др/487/4/18 від 15 червня 2018 року, №487/8592/15-ц від 22 червня 2016 року та №487/8592/15-ц від 22 червня 2016 року, виданих Заводським районним судом міста Миколаєва, було передано стягувачу ОСОБА_9 в рахунок погашення заборгованості за виконавчими документами, що об`єднані ЗВП 57852001, наступне майно: двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , вартістю 453 762 гривень 40 копійок, що належить боржнику ОСОБА_6 .

Стягувач ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 16 грудня 2021 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Після смерті стягувача приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицькою Г.В. 27 січня 2022 року було відкрито спадкову справу №9/2022.

27 січня 2022 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 звернулась його донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва №5.10- від 27 січня 2022 року, станом на 16 грудня 2021 року (момент смерті спадкодавця) за адресою: АДРЕСА_3 , були зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 06 лютого 2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, син померлого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на момент смерті батька був та є неповнолітнім.

03 лютого 2022 року з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 звернувся його син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В цей же день, ІНФОРМАЦІЯ_6 донька померлого спадкодавця ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відмовилась від прийняття спадщини після смерті батька на користь брата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицької Г.В. №38/02-14 від 15 листопада 2022 року після смерті ОСОБА_9 будь-яких свідоцтв про право на спадщину ще не видавалось.

Спадкоємців ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , повідомлено згідно ст. 1282 ЦК України про обов`язок задоволення вимог кредитора АТ «Альфа-Банк».

22 червня 2022 року постановами приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань В.В. були закінчені виконавчі провадження ВП №59250523 та ВП №59250152 відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку зі смертю стягувача ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13 жовтня 2023 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшли виконавчі листи, видані 22 червня 2016 року на підставі рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 квітня 2016 року по справі №487/8592/15ц, провадження №2/487/396/16, про стягнення на користь ОСОБА_9 з ОСОБА_6 заборгованості за договором позики у сумі 553 781 грн 06 коп. та судових витрат з оплати судового збору в сумі 5537 грн 81 коп.

Згідно інформації приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань В.В., викладеної у листі від 16 жовтня 2023 року №3614, та відміток на виконавчих листах, за виконавчим листом Заводського районного суду міста Миколаєва від 22 червня 2016 року по справі №487/8592/15ц про стягнення з ОСОБА_6 533 781 грн 06 коп., залишок нестягнутої заборгованості складає 230 189 грн 66 коп., за виконавчим листом Заводського районного суду міста Миколаєва від 22 червня 2016 року по справі №487/8592/15ц про стягнення з ОСОБА_6 5537 грн 81 коп., залишок заборгованості складає 2301 грн 90 коп. Основна винагорода приватного виконавця не стягувалась.

Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Здійснення процесуального правонаступництва визначається особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас відповідно до статті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.

Згідно з положеннями статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), з урахуванням статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива, зокрема з підстав смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження (у виконавчому листі) шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі), тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Суд першої інстанції встановив, що правонаступниками померлого стягувача ОСОБА_9 є його діти ОСОБА_1 (1/5 частка) та ОСОБА_1 , який діє через свого законного представника ОСОБА_2 (1/5 частка), ОСОБА_3 (1/5 частка) та ОСОБА_4 (2/5 частки), які прийняли спадщину у встановленому законом порядку після смерті батька та мають право вимагати виконання зобов`язання сплати залишку нестягнутої суми заборгованості за виконавчими листами.

При цьому суд першої інстанції, врахувавши принцип диспозитивності цивільного судочинства, визначений ч. 1 ст. 13 та ст. 442 ЦПК України, дійшов вірного висновку про часткове задоволення заяви та заміну стягувача у виконавчих листах на двох правонаступників ОСОБА_11 та ОСОБА_1 , які звернулися до суду із відповідною заявою.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета розгляду на власний розсуд. Формування змісту та обсягу вимог є диспозитивним правом заявника.

Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави заяви, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як правонаступники стягувача до яких перейшов весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні виконавчого провадження, не виявили бажання подати заяви про заміну стягувача, то суд першої інстанції обґрунтовано, визначив розмір часток спадкоємців у спадщині, відмовив заявникам у задоволенні вимог в частинізаміни у виконавчих листах стягувача на правонаступників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які заяви не подали.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що право ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на доступ до правосуддя не порушено, оскільки останні не позбавлені права у разі наявності у них волевиявлення, на звернення до суду зі заявою про заміну стягувача в порядку, визначеному статтею 442 ЦПК України, що вірно констатував суд першої інстанції.

Посилання апеляційної скарги на постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №905/1956/15 колегія суддів апеляційного суду вважає помилковим, оскільки висновки у цій справі і у справі, яка переглядається, а також встановленні судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, оскільки у зазначеній справі та у справі, яка переглядається, суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності. За обставинами справи №905/1956/15 для встановлення факту правонаступництва визначальним чинником став перехід до нової юридичної особи як правонаступника за розподільчим балансом частини майна, в тому числі й зобов`язань боржника щодо сплати заборгованості, стягнутої рішенням Господарського суду Донецької області від 20 жовтня 2015 року у справі N 905/1956/15.Питання заміни сторони виконавчого провадження у тій справі стосувалося заміни в господарській справі боржника на двох боржників, як основного боржника і, як субсидіарного боржника. Тому відсутні підстави для врахування висновків щодо застосування норми права, викладені у наведений постанові касаційного суду.

Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявниками норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування або зміни оскарженого судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , подану їх представником - адвокатом Островським Сергієм Борисовичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 11 грудня 2023 року.