Дата документу 09.06.2023 Справа № 331/1608/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1199/23 Головуючий у 1-й інстанції: Світлицька В.М.
Є.У.№ 331/1608/23 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на майно,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради про встановлення факту спільного проживання і визнання права власності у порядку спадкування за законом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Жовневого районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2023 р. позовну заяву повернуто позивачу.

Судове рішення мотивовано тим, що за формою і змістом позовна заява не відповідає вимогам ч.3 ст.ст.175, 177 ЦПК України, не сплачена судовим збором, у наданий судом строк її недоліки не усунуті, що у відповідності до ст.185 ЦПК України є підставою для її повернення позивачеві.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою справу направити для розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, а саме приписи частини 12 статті 33 ЦПК України, суд не мав підстав повертати позов позивачу.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За приписами ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, в тому числі про передачу справи на розгляд іншого суду, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

В силу вимог ст.367 ч.1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви визначено у ст. 175 ЦПК України, а положеннями ст. 177 ЦПК України передбачено перелік документів, що додаються до позовної заяви.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Положення ч. 3 ст. 175 ЦПК України встановлює вимоги до змісту позовної заяви, що мають бути дотримані позивачем.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до положень ч. ч. 1,3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Тобто, підставою для залишення без руху позовної заяви на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі є виключно недотримання позивачем вимог ст. ст. 175,177 ЦПК України.

Встановлено, що у березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду з позовом до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради про встановлення факту спільного проживання і визнання права власності у порядку спадкування за законом.

В додатках позовної заяви, ОСОБА_1 вказав, що долучив копії документів на які посилається в позові та квитанцію, яка підтверджує сплату судового збору.

15.03.2023 Жовтневий районний суд м.Запоріжжя постановив ухвалу про залишення позову ОСОБА_1 без руху.

У вказаній ухвалі суд вказав, що позовну заяву слід залишити без руху з тих підстав, що позивачем не надано звіт про оцінку спірного майна для визначення суми судового збору, який підлягає сплаті. Окрім того, суд вказав на те, що позивачем не залучений до участі у справі у якості третьої особи нотаріуса, який видав постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій. Також звертав уваги на те, що при подачі позову стороною позивача не врахував, що суд розглядає позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно лише у випадку відсутності правовстановлюючого документа на таке майно.

13.04.2023 представником позивача ОСОБА_2 через канцелярію суду подано уточнену позовну заяву на усунення недоліків, до якої доданозвіт про оцінку спадкового майна, виходячи із якого і був визначений і сплачений судовий збір. Квитанція, яка підтверджує сплату судового збору, була також надана суду.

Незважаючи на вказане, ухвалою 14.04.2023 позовну заяву повернуто позивачу.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , вказав що позивач не усунув недоліки, які були вказані в ухвалі від 15.03.2023.

Статтею 129 Конституції України та частиною третьою статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права па апеляційний перегляд справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують обставини, на які посилається позивач.

Усі наявні у позивача докази мають бути подані разом з позовною заявою (ч. 2 ст. 83, ч. 5 ст. 177 ЦПК України).

Разом з тим, ненадання відповідних доказів не може бути безумовною підставою для повернення позовної заяви позивачу, оскільки останній звернувся до суду за захистом своїх прав та надав відповідні документи, які вважав за потрібне для підтвердження своїх вимог.

Оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності суд має надати в нарадчій кімнаті та в залежності від цього вирішити спір.

До того ж, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів, а також остаточне визначення складу учасників судового процесу відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 189, пунктів 4, 5, 7, 10 частини 1 статті 197 ЦПК України можливо на стадії підготовчого провадження.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права та обмежує доступ позивача до правосуддя та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2023 року у цій справі скасувати, матеріали справи направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: С.В.Маловічко

О.М. Кримська