ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/147/23 Справа № 185/9482/17 Суддя у 1-й інстанції - Палюх Т. Д. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Піменовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу представника неповнолітнього ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2017 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку про прийняття спадщини.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після якої відкрилася спадщина. Спадкодавець ОСОБА_5 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

04 листопада 2017 року позивач звернувся до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії. Як підставу відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначає порушення спадкоємцем вимог ст.1270 ЦК України якою законодавцем встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2018 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , тривалістю у три місяці з дня набрання законної сили судовим рішенням.

В апеляційній скарзі представника неповнолітнього ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2018 року апелянт просить скасувати заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2018 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзиви на апеляційну скаргу представника неповнолітнього ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2018 року від учасників справи до апеляційного суду не надходили.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 28.01.2017 (а.с.8).

Спадкодавець ОСОБА_5 була донькою позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача (а.с.5), копіями актових записів про шлюб (а.с.23,24), проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Із копії спадкової справи №911/2017 до майна померлої ОСОБА_5 , заведеної 04 листопада 2017року вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернувся тільки ОСОБА_3 .

Із наданих позивачем документів вбачається, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини у зв`язку із тим, що він, ІНФОРМАЦІЯ_3, є літньою та хворою людиною, інвалідом війни 1 групи, знаходився на стаціонарному та санаторно-курортному лікуванні на курорті Трускавець у період з 23.03.2017року по 21.05.2017року, що підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про поважність причини пропуску позивачем строку для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання періоду строку, який необхідно визначити позивачу для прийняття спадщини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що достатнім є строк у три місяці з дня набрання чинності судовим рішенням.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 , що відсутні поважні причини пропуску позивачем строку для подання ним заяви про прийняття спадщини, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки законодавством не встановлений вичерпний перелік поважних причин для продовження строку на подання заяви для прийняття спадщини, але відповідно до норм цивільного законодавства поважними слід вважати такі обставини, які перешкоджають своєчасному зверненню, роблячи його неможливим, або тяжким.

З огляду на те, що позивач є спадкоємцем першої черги, на похилий вік позивача (92 роки станом на час розгляду справи), його проживання в іншому регіоні, факт поховання дочки, що негативно вплинуло на стан здоров`я останнього, його моральне та душевне страждання, а також оцінивши людський фактор, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 24.06.2020 у справі № 759/10380/16-ц.

Крім того, звертаючись із апеляційною скаргою апелянт зазначає, що ОСОБА_1 є спадкоємцем п`ятої черги, однак на підтвердження зазначеного до апеляційної скарги не надано жодних доказів, в тому числі, що ОСОБА_1 є правонаступником відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, якими з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені, їм дана належна оцінка, а доводи скаржника зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що не дає суду апеляційної інстанції підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника неповнолітнього ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова