КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 355/1522/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Пановій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 25 квітня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Червонописького В.С.,-

встановив:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Позивач просив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Відділом РАЦС Лідського міськвиконкому Гродненської області Республіки Білорусь, актовий запис № 287.

Позивач зазначив, що сторони не підтримують дружніх стосунків, збереження родини стало неможливим через різні погляди на життя та майбутнє, відсутність спільних інтересів та довіри. Сторони ведуть різні бюджети та різне господарство.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 25 квітня 2023 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Відділом РАЦС Лідського міськвиконкому Гродненської області Республіки Білорусь, актовий запис № 287.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 зазначила, що із доводами апеляційної скарги не погоджується, а рішення суду вважає законним та обґрунтованим.

Крім того, представник ОСОБА_1 підтвердила, що шлюбні відносини між сторонами припинилися та не можуть бути поновлені. Позивач категорично заперечує наданню строку на примирення.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 підтримала вимоги апеляційної скарги.

ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що подальше збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 16 липня 1999 року між сторонами укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис № 287.

Від шлюбусторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач та відповідач спільного господарства не ведуть та припинили сімейні відносини з 2012 року, відтак вже тривалий час кожен з подружжя проживає за різними адресами. Між подружжям відсутня взаєморозуміння та довіра.

Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, правильно дійшов висновку про розірвання шлюбу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 підтвердила бажання позивача розірвати шлюб.

Доводи апеляційної скарги про те, що твердження ОСОБА_1 про необхідність розірвання шлюбу є безпідставним та нічим не підтвердженим, колегія суддів не приймає, оскільки відповідачем не доведено зворотнє.

Одночасно згідно із ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено ч. 7 ст. 240 ЦПК України.

Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 зазначила, що поведінка відповідача не може свідчити, що вона бажала чи бажає примирення з позивачем. Представник повідомила, що ОСОБА_1 категорично заперечує щодо надання строку для примирення.

Відтак, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про примирення.

Колегія суддів бере до уваги, що з дати звернення до суду з позовом і до розгляду справи в суді апеляційної інстанції пройшов значний проміжок часу, проте жодна з сторін не вживала будь-яких заходів до примирення.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 25 квітня 2023 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 25 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 08 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко