Провадження № 2/161/678/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Борсук К.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

представника третьої особи Шульгана Ф.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку в порядку загального позовного провадження цивільну справу №161/18908/21 за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Служба у справах дітей Луцької міської ради, до ОСОБА_3 про усунення перешкод у вихованні дитини та визначення порядку та способу участі батька у вихованні дитини,

В С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) ввернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач, ОСОБА_3 ) про усунення перешкод у вихованні дитини та визначення порядку і способу участі батька у вихованні дитини.

Позивач зазначає, шо у них з відповідачем виникають постійні непорозуміння та конфлікти щодо участі батька у спілкуванні та вихованні дитини.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд:

1) зобов`язати відповідача не чинити позивачу перешкоди у спілкуванні із сином ОСОБА_5 .

2) визначити такий спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, без участі матері:

- кожного понеділка, середи та п`ятниці з 18 год 30 хв до 22 год 00 хв;

- кожної неділі з 11 год 00 хв до 22 год 00 хв;

- щороку, 19 грудня з 16 год по 22 год;

- щороку, 01 січня з 13 год по 22 год;

- щороку 14 січня з 15 год по 22 год;

- щороку 19 січня з 15 год по 22 год;

- щороку на Великдень, Різдво з 10 год по 22 год;

- щороку на день народження дитини з 15 год по 22 год;

- спільний відпочинок батька із сином без присутності матері у літній період протягом 14 днів, осінній, зимовий та весняний період протягом 10 днів.

Відповідач у письмовому відзиві позовні вимоги заперечила та вказала, що позивач неодноразово притягувався до відповідальності за вчинення домашнього насильства, негативно, на її думку, впливає на дитину, а тому не має спілкуватися із сином.

Орган опіки та піклування у своєму письмовому висновку дійшов висновку про безпідставність позовної заяви позивача.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Відповідач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги заперечили та просили суд відмовити у їх задоволенні.

Представник третьої особи у судовому засіданні пояснив, що за висновком органу опіки та піклування вважає неможливим встановити спосіб участі позивача у вихованні та спілкування з дитиною.

Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що у період з 18 серпня 2017 року по 12 лютого 2021 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 жовтня 2020 року №161/9775/20, яке залишено без змін постановою Волинського апеляційного суду від 12 лютого 2021 року, ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.06.2020, і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.14-15).

Рішеннями виконавчого комітету Луцької міської ради від 16 червня 2021 року №498-2, від 20 жовтня 2021 року №863-2 було визначено позивачу спосіб участі у вихованні та спілкуванні із сином (а.с.8, 54)).

В подальшому, рішенням Луцької міськрайонного суду Волинської області від 05 липня 2021 року №161/11310/21, яке залишено без змін постановою Волинського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року, видано обмежувальний припис у відношенні ОСОБА_1 у вигляді:

- заборони ОСОБА_1 наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 та особисто до ОСОБА_3 на строк 6 місяців.

- заборони особисто ОСОБА_1 та/або через 3-х осіб розшукувати ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею на строк 6 місяців.

- заборони ОСОБА_1 та/або через 3-х осіб вести листування та телефонні розмови з ОСОБА_3 на строк 6 місяців (а.с.11-13).

Крім того, згідно з постановою Волинського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення №161/716/21 26 грудня 2020 року близько 13 год 28 хв ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного характеру щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_3 , а саме: перебуваючи в агресивному стані, наніс удар в область обличчя, на зауваження припинити не реагував.

Згідно з постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2021 року у справі про адміністративне правопорушення №161/746/21 26.11.2020 близько 23 год 35 хв ОСОБА_1 надсилав повідомлення нецензурного змісту колишній дружині ОСОБА_3 , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, що кваліфіковано за ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно з постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 лютого 2021 року у справі про адміністративне правопорушення №161/8195/21 01.05.2021 близько 19 години 30 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння вчинив домашнє насильство, фізичного та психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_3 , а саме - поводив себе агресивно, вчинив сварку, переслідував, ображав нецензурними словами, наніс ляпас в обличчя, погрожував, чим завдав шкоду здоров`ю.

Згідно з постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення №161/10200/21, ОСОБА_1 порушив заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №101060 від 01.05.2021, винесеного строком на 10 діб з 20:30 год 01.05.2021 та до 20:30 год 10.05.2021, а саме - гр. ОСОБА_1 прийшов за місцем проживання потерпілої гр. ОСОБА_3 та почав конфліктувати з нею. Правопорушення вчинене повторно протягом року.

Згідно з постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 грудня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення №161/18779/21, 05.10.2021 близько 19:16, ОСОБА_1 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , ображав нецензурною лайкою свою колишню дружину ОСОБА_3 та плюнув їй в обличчя, чим вчинив домашнє насильство.

У всіх вищенаведених випадках позивач був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.173-2 КУпАП.

Також, згідно з постановами суддів Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2021 року №161/20336/20, від 26 травня 2022 року №161/4030/22 позивач був двічі притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у вигляді керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, згідно з вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2022 року №161/12386/22, який залишений без змін ухвалою Волинського апеляційного суду від 09 березня 2023 року, ОСОБА_1 , будучи належним чином ознайомленим 06.07.2021 під особистий підпис з рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 червня 2021 року, нехтуючи обов`язковими обмежувальними приписами суду, маючи умисел на невиконання застосованих судом обмежувальних приписів, діючи умисно, з метою невиконання обмежувальних приписів, визначених вищевказаним рішенням суду, яке підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання рішення, 22.07.2021 о 21 год 49 хв, 28.07.2021 15 год 55 хв, 17 год 10 хв, 03.08.2021 о 22 год 02 хв, 18.08.2021 о 20 год 17 хв, 20 год 19 хв, 19.08.2021 о 22 год 23. хв, 02.10.2021 о 12 год 25 хв, 12 год 28 хв, 18 год 58 хв, 29.10.2021 19 год 39 хв, 21 год 51 хв, 10.11.2021 о 21 год 00 хв, 17.11.2021 о 18 год 44 хв, 18 год 45 хв, 19.11.2021 о 18 год 43 хв, 20 год 05 хв, 20 год 18 хв, 20 год 19 хв, 20 год 20 хв, 20 год 57 хв, 21 год 03 хв, 01.12.2021 о 18 год 58 хв, 19 год 06 хв, 03.12.2021 о 19 год 14 хв, 19 год 27 хв, 19 год 34 хв, 28.12.2021 о 19 год 08 хв, 19 год 11 хв, 19 год 38 хв, на мобільний телефон потерпілої ОСОБА_3 через мобільний додаток «Viber», із використанням власного мобільного телефону, відправляв повідомлення з особистими образами в адресу останньої.

Крім того, продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на умисне невиконання обмежувального припису, 05.10.2021 близько 19 год 16 хв, та перебуваючи у дворі багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_3 , в якому проживає ОСОБА_1 , ОСОБА_1 діючи умисно, у присутності малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи протиправний характер свої дій, наблизився на відстань ближче 50 метрів до ОСОБА_1 , та ображав останню нецензурною лайкою, під час чого плюнув в обличчя потерпілої, чим умисно не виконав обмежувальний припис, застосований до нього судом.

Крім того, продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на умисне невиконання обмежувального припису, 24.10.2021 близько 22 год, перебуваючи поряд із під`їздом будинку АДРЕСА_3 , в якому проживає ОСОБА_1 , ОСОБА_1 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свої дій, наблизився на відстань ближче 50 метрів до місця проживання потерпілої за адресою: АДРЕСА_1 , та ображав останню нецензурною лайкою, чим умисно не виконав обмежувальний припис, застосований до нього судом.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив заходи обмежувального припису, встановленого рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 червня 2021 року, а саме: заборону вести листування з ОСОБА_3 , наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 та особисто до ОСОБА_3 , спілкуватися з останньою, чим умисно не виконав обмежувальний припис, застосований до нього судом.

Він же, 31 грудня 2021 року близько 20 годин 30 хвилин, перебуваючи у ліфті багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_4 , діючи з прямим умислом, керуючись метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, в ході словесного конфлікту із колишньою дружиною - потерпілою ОСОБА_3 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, у присутності малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно стиснув правою рукою шию потерпілої ОСОБА_3 , в ході чого наніс один удар кулаком лівої руки в область лівої частини волосяної ділянки голови останньої. В подальшому, утримуючи потерпілу рукою за шию, штовхнув об поверхню стіни ліфту. Після цього, продовжуючи свої протиправні дії, перебуваючи на першому поверсі під`їзду за вищевказаною адресою, взяв потерпілу за голову обома руками та, утримуючи голову таким способом, декілька разів вдарив об поверхню стіни, чим спричинив ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми на волосяній ділянці голови, яка згідно з висновком судово-медичного експерта за № 11 від 06.01.2022 за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ст.390-1 КК України, та призначено йому покарання:

за ч.1 ст.125 КК України у вигляді 200 (двісті) годин громадських робіт;

за ст.390-1 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень визначено покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого від відбування покарання з іспитовим строком на два роки, якщо він під час цього строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з висновком Служби у справах дітей Луцької міської ради, орган опіки та піклування вважає за недоцільне визначати ОСОБА_1 способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Основним мотивами органу опіки та піклування є неодноразове притягнення позивача до адміністративної та кримінальної відповідальності (а.с.170-172).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частинами першою, другою та третьою статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У частині першій та другій статті 159 СК України визначено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

У принципі 6 Декларації прав дитини, яка прийнята резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року визначено, що Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування.

З аналізу вищевикладених норм сімейного законодавства слідує, що батьки дитині мають рівні права щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, навіть після припинення сімейних відносин між батьками.

В даному випадку, як слідує з матеріалів справи, між сторонами дійсно існує спір стосовно участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. При цьому вирішити цей спір в досудовому порядку не вдалося. Таким чином, на думку суду, вказаний спір підлягає вирішенню саме у судовому порядку.

При цьому, вирішуючи цей спір, суд враховує в першу чергу інтереси дитини, яка має право на повноцінний розвиток та спілкування як з матір`ю, так із батьком.

Оцінивши всі надані сторонами докази по суті спору, суд дійшов висновку, що відсутні свідчення того, що позивач здійснював будь-які протиправні дії саме щодо дитини, або що він негативно ставиться до дитини, або дитина негативно ставиться до нього.

Орган опіки та піклування, надаючи свій висновок про недоцільність визначення порядку спілкування дитини з батьком, не досліджував питання саме взаємовідносин сина та батька, що мало б бути вирішальним при розгляді даного питання, а вдався до оцінки виключно взаємовідносин позивача та відповідача, як колишнього подружжя.

Суд розуміє, що в силу свого віку наразі син сторін не в змозі усвідомлено повідомити свою позицію стосовно спору, але орган опіки та піклування мав змогу опитати незалежних свідків, зокрема, вихователів у закладі дошкільної освіти, сусідів, родичів з обох сторін, спільних знайомих, стосовно ставлення дитини до батька, а також чи негативно батько впливає на сина. Всі висновки про негативне ставлення дитини до батька ґрунтуються виключно на словах матері та жодними належними та допустимими доказами не підтверджуються.

З цих мотивів, на підставі ч.6 ст.19 СК України, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, адже він не є достатньо обґрунтованим.

Проаналізувавши запропонований позивачем спосіб участі у спілкуванні з дитиною, відомості про притягнення його до адміністративної та кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку, що доцільним в даному випадку буде обмежити спілкування позивача із сином щонеділі з 12 години до 15 години. Спілкування слід здійснювати без присутності матері, оскільки між сторонами є вкрай ворожі відносини стосовно одне одного, а присутність матері буде провокувати подальші конфлікти.

Суд визначає саме такий незначний період спілкування батька з сином, виходячи з негативних відомостей про його особу, а саме - вчинення кримінальних та адміністративних правопорушень стосовно відповідача, в тому числі у присутності дитини.

Крім того, у суду викликає занепокоєння неодноразове притягнення позивача до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Тому зустрічі із сином слід здійснювати виключно у світлу пору доби, щонеділі з 12 год до 15 год, що мінімізує ризики перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння під час спілкування з дитиною.

На переконання суду, такий спосіб спілкування буде відповідати інтересам дитини, а також забезпечить належний доступ батька до спілкування з дитиною, як він цього прагне, та відновить зв`язок між дитиною та батьком, який наразі порушений через численні конфліктні ситуації сторін.

У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною суд відмовляє, оскільки ним не встановлено фактів наявності таких перешкод з боку відповідача, а сама - така вимога є передчасною.

Керуючись ст.265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином: щонеділі з 12 години до 15 години без присутності матері.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Служба у справах дітей Луцької міської ради, місце знаходження: м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 21.

Повний текст рішення складений

та підписаний 12 червня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк