ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/374/23 Номер провадження 22-ц/814/4393/23Головуючий у 1-й інстанції Ощинська Ю.О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетонроформ» адвоката Сапронова Володимира Володимировича на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 13 липня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетонроформ» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача кошти при звільненні, середній заробіток з 18.11.2022 по день фактичного розрахунку, 10000 грн. моральної шкоди та зобов`язати товариство здійснити обов`язковий платіж до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування за відпрацьований період з жовтня 2021 по день звільнення 18.11.2022.

В обґрунтування вимог посилався на те, що в період з 01.04.2016 по 18.11.2022 він перебував в трудових відносинах з товариством, працюючи на посаді слюсаря.

Внаслідок несвоєчасної виплати роботодавцем заробітної плати виникла заборгованість, яка не була виплачена при звільненні.

Невиплата коштів під час роботи на підприємстві та тривалий час після звільнення спричинили йому моральну шкоду, оскільки він вимушений був вживати додаткових заходів для організації своєї життєдіяльності, просити гроші в борг та відчувати невпевненість.

Окрім того, підприємство не здійснювало обов`язкові платежі до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування, внаслідок чого вказаний період роботи не зарахований до загального трудового стажу.

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 13 липня 2023 року позовну заяву в частині стягнення належних до виплат при звільненні сум та зобов`язання здійснення обов`язкового платежу до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування залишено без розгляду на підставі відповідної заяви позивача.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 13 липня 2023 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕТОНРОФОРМ» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕТОНРОФОРМ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку 21.02.2023 року, за відпрацьований період з 01 вересня 2022 року по 31 жовтня 2022 року, у розмірі 30192,90 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕТОНРОФОРМ» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕТОНРОФОРМ» на користь ОСОБА_1 понесені останнім витрати на правничу допомогу у розмірі 500 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕТОНРОФОРМ» на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Часткове задоволення позову обґрунтовано доведеністю факту порушення роботодавцем трудових прав позивача, що є правовою підставою для відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі адвокат Сапронов В.В., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невірну оцінку зібраних по справі доказів, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Зазначає, що вини підприємства в невиплаті заробітної плати немає з огляду на початок військової агресії російської федерації, руйнування частини підприємства та призупинення діяльності товариства в умовах воєнного стану, що відповідно до ст. 10 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» виключає застосування до роботодавця відповідальності, визначеної ст. 117 КЗпП України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про її задоволення з огляду на наступне.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, з 01 квітня 2016 року по 18 листопада 2022 року ОСОБА_1 працював на посаді слюсаря з складання металевих конструкцій в ТОВ «БЕТОНРОФОРМ».

Зважаючи на несвоєчасну виплату заробітної плати станом на час звільнення в листопаді 2022 року, що є порушенням вимог ст. 116 КЗпП України, позивачем заявлено вимогу про стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Обґрунтовуючи свої вимоги посиланням на статті 116, 117, 237-1 КЗпП України просив стягнути як середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, так і завдану моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд дійшов висновку щодо наявності вини підприємства у несвоєчасній виплаті заробітної плати, остаточність проведеного товариством із звільненим працівником розрахунку в лютому 2023 року, в зв`язку з чим стягнув середній заробіток за час затримки при звільненні в розмірі сумі 30192,90 грн. та 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів не може погодитись з вказаними висновками суду з огляду на наступне.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які місять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Заперечуючи проти заявлених позивачем як звільненим працівником вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, відповідач вказував, що підприємство під час дії воєнного стану призупинило свою діяльність та дію трудових договорів, оскільки зазнало пошкоджень внаслідок ворожого обстрілу та руйнації промислових приміщень, а отже вини підприємства в несвоєчасній виплаті заробітної плати при звільненні не має, що також виключає відповідність за ст. 117 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст. 116 К3пП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Частиною 3 ст. 10 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено звільнення роботодавця від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо він доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили.

Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати.

Як вбачається з наказу №4 ТОВ «Бетонроформ» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федераціїта з метою евакуації співробітників підприємства та їх сімей призупинено роботу виробництва ТОВ «Бетонроформ».

Внаслідок ракетних ударів по військовому об`єкту 17.03.2022, що розташований поблизу промислових приміщень ТОВ «Бетонроформ», що підтверджується витягом з ЄРДР, було пошкоджено виробничі приміщення товариства, що доводиться актом №1 огляду приміщення.

Так, наказом №4 від 24.02.2022 р. у зв`язку з військовою агресією російської федерації та з метою евакуації співробітників та членів їх сімей було призупинено роботу виробництва ТОВ «Бетонроформ» до з`ясування та роз`яснення державних органів щодо подальших дій.

Наказом №6 товариства від 25.03.2022 призупинено дію трудового договору з працівниками підприємства з 25.03.2022 до відновлення можливості виконувати роботу. У зв`язку з пошкодженням вікон вибуховою хвилею виробничого приміщення організовано вивезення найціннішого інструменту, обладнання та матеріалів.

З приєднаних до справи довідок про середню заробітну плату наданих ТОВ «Бетонроформ» від 25.03.2023 вбачається, що ОСОБА_1 працював в лютому 2022 року 23 дні, протягом березня-липня включно 2022 року взагалі не працював та розпочав роботу в серпні 2022, пропрацювавши 16 днів. Тобто не отримував заробітну плату за період з березня 2023 р. по серпень 2023 р.

З витягу ЄРДР від 17.03.2022 р. вбачаєтсья, що 17.03.2022, у нічний час доби збройні формування російської федерації здійснили посягання на територіальну цілісність і недоторканість України, випустивши ракету у військовий об`єкт за адресою АДРЕСА_1 , що призвело до тяжких наслідків. В подальшому, 16.04.2022 по одному з цехів КБТЗ було нанесено 2 ракетні удари, внаслідок чого 5 осіб загинули, 5 поранено та зруйновано робочі приміщення.

У зв`язку з вказаними подіями, керівником товариства в передбаченому законом порядку до Київської торгово-промислової палати було подано заяви про засвідчення форс-мажорних обставин.

Вищевказані обставини в розумінні ст. 10 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», який в даному випадку є спеціальним, оскільки визначає особливості трудових відносин у період дії воєнного стану, є правовими підставами для звільнення роботодавця від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, в тому числі і від визначеної положеннями ст. 117 КЗпП України, оскільки їх настання пов`язано із веденням бойових дій, які призвели до зупинення виробничого процесу на підприємстві.

Між тим, вказані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, який не дав належної правової оцінки запереченням відповідача та наданим ним доказам щодо існування обставин, які відповідно до положень ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» виключають відповідність роботодавця за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці.

Крім того, матеріалами справи доводиться, що в лютому 2023 року ТОВ «Бетонроформ» виплатило ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі, що не заперечувалося сторонами під час розгляду справи.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції були невірно застосовані норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, неповно з`ясовано фактичні обставини, рішення суду підлягає скасуванню, з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п. 3, 4, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетонроформ» адвоката Сапронова Володимира Володимировича задовольнити.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 13 липня 2023 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетонроформ» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2023 року.

Судді : Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.