БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/3677/23 провадження № 2-н/361/1050/23
У Х В А Л А

«12» травня 2023 року м.Бровари Київської області

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Василишин В.О., перевіривши заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Калитянський» про видачу судового наказу про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку,

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій просить стягнути з Комунального підприємства «Калитянський» на свою користь середній заробіток за весь час затримки розрахунків по день фактичного розрахунку, але не більше ніж за шість місяців у розмірі 112 724 грн. 04 коп.

Відповідно до частини першої статті 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Захист права у наказному провадженні може мати місце за наявності безспірної вимоги стягувача, що підтверджується належно оформленими письмовими документами.

Стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні обґрунтоване тим, що, відповідно до статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Вимоги, за якими може бути виданий судовий наказ, передбачені статтею 161 ЦПК, підлягають судовому захисту виключно у порядку наказного провадження.

Перелік вимог, визначених частиною першою статті 161 ЦПК, які можуть розглядатися в порядку наказного провадження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Так, зокрема, відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано якщо: заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Судовим наказом Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня

2022 року з Комунального підприємства «Калитянський» на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість по нарахованій, але не виплаченій при звільненні заробітній платі у розмірі 40 967 грн. 85 коп.

Варто також зазначити, що за положеннями статті 117 КЗпП України обов`язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Вирішуючи справи такої категорії, суди встановлюють як факт затримки виплати належних працівнику сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, відсутність спору про їх розмір, так і наявність вини роботодавця у затримці розрахунку при звільненні.

У наказному провадженні можуть існувати лише безспірні вимоги заявника - це такі вимоги заявника, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23 грудня 2011 року до заяви про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. Відсутність документів, що підтверджують наявність суб`єктного права у заявника, документів, що підтверджують порушення суб`єктного права, або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, вказує на наявність спору про право.

Отже, судом видаються судові накази у разі відсутності між сторонами спору про право та наявністю документів на підтвердження перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а також документів, що вказують на конкретний розмір нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо, при цьому, надана заявником довідка про доходи не вказує на розмір не виплаченої заробітної плати.

Таким чином, між сторонами існує спір про право на предмет вимоги про стягнення суми, що є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, з поданої заяви про видачу судового наказу і поданих документів вбачається спір про право, що за правилами пункту 3 частини першої статті 165 ЦПК України, є підставою для відмови у видачі судового наказу, а, відповідно, заявлений спір має бути вирішений у порядку позовного провадження, а тому у видачі судового наказу з приводу заявлених вимог необхідно відмовити.

Згідно пунктом 3 частини першої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись статтями 160, 161, 165, 353 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Калитянський» про видачу судового наказу про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин