Справа № 161/2220/21 Головуючий у 1 інстанції: Черняк В. В.
Провадження № 22-ц/802/5/23 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Власюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Обслуговуючого кооперативу «ЖБК Еталон» до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про стягнення боргу, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 травня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

05 лютого 2021 року Обслуговуючий кооператив «ЖБК Еталон» (далі позивач, ОК «ЖБК Еталон») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 липня 2018 року між ОСОБА_2 та ОК «ЖБК Еталон» був укладений договір №10Г про пайову участь у кооперативі, згідно умов якого, позивач зобов`язувався організувати будівництво гаражу АДРЕСА_1 площею до 20 кв.м., вартістю 250 000,00 грн, зі строком внесення пайового внеску у розмірі 250 000,00 грн. до 01 вересня 2018 року.

13 вересня 2019 року між ОСОБА_2 , ОК «ЖБК Еталон» та ОСОБА_1 укладений договір про переведення боргу, відповідно до якого ОСОБА_1 прийняв на себе зобов`язання боржника ОСОБА_2 за вищевказаним договором.

Станом на день звернення до суду, зобов`язання за договорами з боку відповідача не виконані, у зв`язку з цим він просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг у розмірі 250 000,00 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 травня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь О К «ЖБК Еталон» суму боргу у розмірі 250 000,00 грн, як оплату за гараж площею 21 кв.м. у будинку АДРЕСА_2 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційним судом неодноразово відкладалась дана цивільна справа, у зв`язку з неявкою сторін. Судові повістки, які були направлені на адресу відповідача ОСОБА_1 повернулись до суду з відміткою Укрпошти : «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК у випадку, якщо зазначено, що «адресат відмовився» чи «адресат відсутній за вказаною адресою» судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою.

Також суд враховує положення частини 3 статті 369 та статті 372 ЦПК України згідно з якими, явка до суду апеляційної інстанції є правом учасника суду.

З метою дотримання строків розгляду апеляційної, визначених ст. 371 ЦПК України судом ухвалено проводити розгляд справи за відсутності учасників справи при виконанні вимог закону щодо їх належного повідомлення.

ОСОБА_1 , ініціювавши апеляційне провадження, зобов`язаний належним чином користуватись своїми процесуальними правами та виконувати обов`язки, зокрема: цікавитись ходом провадження у даній справі та отримувати судові повістки.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 05 січня 2017 року між ОК «ЖБК Еталон» та ОСОБА_2 було укладено договір № 32 про пайову участь у кооперативі. Об`єкт будівництва, що становить предмет договору нежитлове приміщення № 32 загальною площею 83,00 кв. м, розташоване на технічному поверсі будинку АДРЕСА_2 . Вартість приміщення 747 000 грн (а.с.11-13).

19 липня 2018 року між ОК «ЖБК Еталон» та ОСОБА_2 було укладено договір № 10 Г про пайову участь у кооперативі. Об`єкт будівництва, що становить предмет договору гараж загальною площею до 20,00 кв. м, розташований на першому поверсі будинку АДРЕСА_2 . Вартість приміщення 250 000 грн (а.с.14-16).

13 вересня 2019 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОК «ЖБК Еталон» було укладено договір про переведення боргу (а.с.17).

Зі змісту вказаного договору вбачається, що:

- ОСОБА_2 є замовником квартири АДРЕСА_3 , та вбудованого гаража у цьому ж будинку за цією ж адресою;

- борг ОСОБА_2 перед ОК «ЖБК Еталон» становить 359 840 грн, з яких борг за квартиру 109 840 грн, борг за гараж 250 000 грн;

- борг утворився через причини, які не залежали від ОСОБА_2 , і виходять із потреби вирішити цей «казус» у спосіб та строки, які є прийнятні для сторін договору;

- ОСОБА_2 переводить на ОСОБА_1 свій борг перед ОК «ЖБК Еталон» на загальну суму 359 840 грн, з яких борг за квартиру 109 840 грн, борг за гараж 250 000 грн;

- ОК «ЖБК Еталон» надав згоду на переведення боргу на загальну суму 359 840 грн, з яких борг за квартиру 109 840 грн, борг за гараж 250 000 грн на ОСОБА_1 ;

- ОСОБА_1 перевів на себе борг ОСОБА_2 на загальну суму 359 840 грн, з яких борг за квартиру 109 840 грн, борг за гараж 250 000 грн та зобов`язався погасити вказану заборгованість перед ОК «ЖБК Еталон» до 31 грудня 2020 року.

- ОСОБА_1 визнав, що приймає на себе борг добровільно, без будь-якого примусу з боку інших сторін договору і визнав, що борг, який утворився у ОСОБА_2 перед ОК «ЖБК Еталон» є наслідком прикрих обставин, за які він приймає на себе фінансові зобов`язання ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що підставою укладення договору про переведення боргу від 13 вересня 2019 року слугувала неможливість виконання ОСОБА_3 своїх зобов`язань згідно розписки, за змістом якої протягом 2018 року він отримав від ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 200 000 грн та 109 840 грн, для подальшої передачі до ОК «ЖБК Еталон», на виконання умов договорів про пайову участь в будівництві квартири та гаража, укладених з ОСОБА_2 (а.с.40). Вказані грошові кошти ОСОБА_3 витратив на власні потреби.

Звертаючись до суду позивач зазначає, що станом на день звернення до суду, зобов`язання за договорами з боку відповідача не виконані, у зв`язку з цим він просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг у розмірі 250 000,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку ( ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до умов ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання.

Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до вимог ст.. 521 ЦК України, форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Окремі норми про переведення боргу схожі з цими, що застосовуються до відступлення прав. Так, ст. 521 ЦК встановлює, що на заміну боржника у зобов?язанні розповсюджуються правила щодо форми правочину відносно заміни кредитора.

Таким чином, переведення боргу повинно мати просту письмову або відповідно нотаріальну форму, якщо правочин, на підставі якого виникло зобов?язання, також повинен вчинятися в відповідній формі. Крім того, у випадках, коли інше не передбачено законом, необхідною є реєстрація переведення боргу в порядку, який встановлений щодо реєстрації правочину, що породжує заміну боржника (наприклад, договору про заставу нерухомості іпотеку).

Відповідно до ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин також вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 27.04.2022 у справі №321/1260/19 (щодо перегляду судових рішень про стягнення одним із кредиторів грошових коштів з Банку) зазначено:

"Законодавець встановлює обмеження на заміну боржника у зобов`язанні поза волею кредитора. Такий підхід має на меті убезпечити кредитора від непередбачуваного та неочікуваного ризику невиконання зобов`язання внаслідок заміни особи боржника. Необхідність отримання згоди кредитора на переведення боргу зумовлена тим, що особа боржника завжди має істотне значення для кредитора. При вступі в договірні відносини кредитор розраховував на отримання виконання з огляду на якості конкретного боржника (здатність виконати обов`язок, платоспроможність, наявність у боржника майна тощо).

Як свідчить тлумачення статей 520, 521 ЦК України при заміні боржника первісний боржник вибуває із зобов`язання і замінюється новим боржником.

Для породження переведенням боргу правових наслідків необхідним є існування двох складових:

по-перше, вчинення договору (двостороннього правочину) між новим та первісним боржниками, причому такий правочин має вчинятися у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання;

по-друге, надання кредитором згоди на переведення боргу.

В розглядуваному випадку, сторони та третя особа, у встановленому порядку, за згодою кредитора, уклали правочин про заміну боржника у зобов`язанні, який підписаний з боку відповідача. Вказаний договір є чинним.

Умови договору про переведення боргу частково змінили і умови основного договору, а саме продовжили строк виконання зобов`язання зі сплати пайового внеску у розмірі 250 000,00 грн. за гараж до 31 грудня 2020 року.

Всупереч наведеному, відповідач, як новий боржник у зобов`язані, не виконав своїх зобов`язань перед позивачем з приводу сплати пайового внеску у розмірі 250 000,00 грн. до 31 грудня 2020 року за гараж у будинку АДРЕСА_2 , а отже вказану суму заборгованості суд першої інстанції підставно стягнув з відповідача на користь позивача.

Безпідставними є покликання ОСОБА_1 на доданий ним акт звірки від 01 грудня 2018 року, оскільки він не підписаний усіх учасників правочинів, а також не містить відбитку печатки ОК «ЖБК Еталон». Крім того, в акті значиться особа « ОСОБА_3 », який стороною договорів не був і не є. До того ж, цей акт складений до укладання договору про переведення боргу від 13 вересня 2019 року. Саме в договорі про переведення боргу сторони деталізували та конкретизували правовідносини, що виникли між учасниками договору та визначили суму заборгованості. Підписуючи цей договір відповідач ОСОБА_1 погодився з його умовами та власноручно скріпив підписом.

Фактично усі доводи апеляційної скарги зводяться до того, що договір про переведення боргу був підписаний позивачем під впливом тяжких сімейних обставин.

Ухвалою апеляційного суду від 28 листопада 2022 року було зупинено провадження у справі за позовом Обслуговуючого кооперативу «ЖБК Еталон» до ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про стягнення боргу до набрання законної сили рішення у справі № 161/14919/22 за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «ЖБК Еталон», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про переведення боргу.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 грудня 2022 року, яке залишено без змін постановою Волинського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про переведення боргу.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст.82 ЦПК України).

Судовими рішеннями, які набрали законної сили, констатовано що позивачем не доведено існування сукупності умов для визнання оспорюваного ним договору про переведення боргу від 13 вересня 2019 року недійсним на підставі ст. 233 ЦК України, а саме: наявності тяжкої обставини, що змусила його вчинити вказаний правочин та що його було вчинено на вкрай невигідних для нього умовах, а також що внаслідок вчинення спірного правочину він отримав можливість усунути тяжку обставину, яка змусила його це зробити.

Отже даними судовими рішенням встановлено відсутність підстав для визнання такого правочину недійсним.

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права .

Суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і на законність оскаржуваного рішення не впливають.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 13 червня 2023 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 382,384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: