г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1203/23
Номер провадження 2/213/783/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року місто Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді Мазуренка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - АТ ПівГЗК), посилаючись на те, що протягом 19 років працював в структурних підрозділах відповідача, з них: з 01.06.2000 року по 23.06.2000 року, з 12.02.2001 року по 01.07.2005 року слюсарем - ремонтноком. Управління з ремонту технологічного устаткування, з 01.07.2005 року по 30.08.2005 року вантажником агломераційного цеху, був зайнятий на роботах з сировиною, піском та паливом, з 08.05.2007 року по 26.04.2021 року слюсарем-ремонтником, управління з ремонту технологічного устаткування відповідача в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища.

За даними результатів лабораторно-інструментальних досліджень при атестації робочих місць за 1999, 2004 роки, проведених ДУ Український НДІ промислової медицини, та 2009, 2014 року, проведених ТОВ «Проектно- діагностичний центр», - умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі». У зв`язку з отриманням професійного захворювання, порушено та порушується нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. На даний час позивач мобілізований до лав ЗСУ. При цьому у нього виникають складнощі, у зв`язку з болями, він стає тягарем для своїх побратимів, не може тривалий час виконувати фізичну роботу, суглоби швидко реагують на зміні температури.Частий кашель часто дратує оточуючих, тому він почуває себе пригнічено. Ночами довгий час не може заснути з-за кашлю та болю, постійно користується медикаментами. Попри його молодий вік, зважаючи на стан здоров`я не може влаштуватися на роботу, тому став тягарем для сім`ї. Просить суд, виходячи із розрахунку та глибини, характеру та тривалості душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, стягнути з відповідача 335000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою суду від 03 квітня 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

28.04.2023 року представником відповідача надано клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 02 травня 2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи з повідомленням сторін відмовлено.

Представником відповідача надано відзив на позов, в якому зазначено, що позовні вимоги вважає необгрунтованими та безпідставними. Також, зазначає, що згідно акту від 14.11.2022 року, загальний стаж роботи позивача складає 29 років 9 місяців, з яких 18 років 7 місяців - в умовах впливу шкідливих факторів, однак, позивач окрім роботи у відповідача працював на наступних підприємствах: 01.09.1987 року по 03.05.1989 ріку трубоукладником СУ №4 Треста Криворіждорводбуд; 26.07.1991 року по 16.12.1991 року монтажником з монтажу стальних та залізобетонних конструкцій, СУ №4 Треста Укрметалургмонтаж: 23.12.1991 року по 01.06.1999 року монтажником зовнішніх трубопроводів, Су №4 Треста Криворіждоводбуд; 01.06.1999 року по 27.03.2000 року монтажником зовнішніх трубопроводів ТОВБудівництво інженерних мереж; 08.06.2006 року по 28.02.2007 року електорогазозварником авторемонтного цеху ВАТ Дизельний завод. Тобто, звертувшись з позовом до одного відповідача, позивач намагається перекласти весь тягар відповідальності на одного роботодавця. Позивач знав про шкідливі умови праці, та продовжував працювати. Наявні шкідливі фактори на робочому місці ОСОБА_1 зумовлені відповідним видом діяльності підприємства і можуть лише певним чином бути змінені та пристосовані до людини, або зменшено їхній негативний вплив шляхом дотримання законодавчо встановлених вимог з охорони праці таких, як робота в індивідуальних засобах захисту, зменшений робочий час, надання додаткової оплачуваної щорічної відпустки, підвищена оплата праці. Позивач у своїй позовній заяві не надав доказів порушення АТ ПівдГЗК вимог щодо безпеки та захисту його здоров`я Позивач жодного разу не заявляв про порушення зі сторони Товариства умов праці. Акт розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання не підтверджує заподіяння позивачу моральних страждань. ОСОБА_1 не встановлено стійку втрату працездатності. В довідках відсутні відомості про негативні прояви психологічного стану. В медичних довідках не йдеться про розлади здоров`я, що пов`язані з психічним станом потерпілого. Посилання позивача на вищезазначені документи як на підставу для відшкодування моральної шкоди, є безпідставними.

В судове засідання сторони не викликались.

Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

Встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5 копія паспорту) працював на підприємстві відповідача з 01.06.2000 року по 23.06.2000 року, з 12.02.2001 року по 01.07.2005 року слюсарем-ремонтноком. Управління з ремонту технологічного устаткування, з 01.07.2005 року по 30.08.2005 року вантажником агомераційного цеху, з 08.05.2007 року по 26.04.2021 року слюсарем-ремонтноиком, управління з ремонту технологічного устаткування (а.с.12-18 копія трудової книжки).

Діагноз встановлений медичним висновком лікарсько-експертної комісія високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ Український науково-дослідний інститут промислової медицини від 06.10.2022 року № 1536 (а.с. 43-44).

Згідно з Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 14 листопада 2022 року проведено розслідування випадку хронічного професійного захворювання позивача (а.с.32-36 копія акту).

Відповідно до Акту загальний стаж роботи ОСОБА_1 складає 29 років 9 місяців , з них в умовах впливу шкідливих факторів - 18 років 5 місяців.

П.7 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4, встановлено наявність професійних захворювань: 1.радикулопатія попереково-крижова 1.5 S1 та шийна С6,С7, С8 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язові-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ступеня). 2. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. ЛН першого-другого ступеня.

Згідно П.17 вказаного Акту, професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи слюсарем-ремонтнтком управління з ремонту технологічного устаткування з 01.06.2000 року по 23.06.2000 року, з 12.02.2001 року по 01.07.200 року5, з 08.05.2007 року по 26.04.202 року1, ОСОБА_1 виконував ремонт, монтаж, демонтаж, випробування, регулювання, наладку обладнання, агрегатів і машин комбінату. Під час ведення цього процесу, виконував роботи, що характеризуються фізичним перевантаженням, впливом пилу, через недосконалість робочого процесу. Працюючи вантажником, був зайнятий на роботах з сировиною, піском та паливом агломераційного цеху з 01.07.2005 року по 30.08.2005 року, Згідно санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 02.09.2019 № 743/4.6-9 ОСОБА_1 підпав під дію шкідливих факторів.

Згідно П.18 вказаного Акту, причинами виникнення хронічного професійного захворювання позивача визначено важкість праці: величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу двома руками кг/с 73220, при нормі до 70000, періодичне перебування у незручній позі 27,9% при допустимому до 25% у вимушеній робочій позі 12,8% зміни при допустимому до 10%, згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом МОЗ Україи від 08.04.2014 №248. Вміст пилу з вмістом вільного діоксину кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони в 2.1 разів перевищує ГДК (4,2 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3), згідно ГОСТ 12.1.005-88 "Общие санітарно-гигиенические требования к воздуху раб очей зоні».

Згідно даних Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці №743/4.6-9 від 02.09.2019 року, затвердженої т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Катченко В.С. та доповнення до неї за № 08/21-1540 від 05.08.2022 року, на робочому місці слюсаря-ремонтника основними шкідливими факторами є важкість праці, напруженість праці, шум, мікроклімат, пил, які мають місце при виконанні основних технологічних операцій, а також при проведенні допоміжних технологічних операцій. Супутнім фактором є мікроклімат (температура повітря, відносна вологість повітря, швидкість руху повітря (а.с.20-29 характеристика умов праці).

Згідно довідки Медико-санітарної експертної комісії від 21.02.2023 року серії 12ААВ №130739, позивачу первинно визначено третя група інвалідності з причин професійного захворювання; інвалідність встановлена на строк до 1 березня 2024 року, встановлені протипоказання важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, робота в умовах виробничого пилу, переохолодження. Рекомендовані заходи: спостереження у лікаря-невропоталога. (а.с.38-39).

Згідно довідки Медико-санітарної експертної комісії від 21.02.2023 року серії 12 ААА №127064, позивачу первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 65% з 13 лютого 2023 року до 1 березня 2024 року, та зазначено про потребу в санітарно-курортному лікуванні (а.с.40-41).

ОСОБА_1 21.02.2023 року визначена Індивідуальної програми реабілітації інваліда № 81 (а.с.42).

Відповідно до виписки-епікризу №2975/687 із медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого ЦПМСД№5, амб.5 , виписки із медичної карти амбулаторного хворого, позивач неодноразово перебував на лікуванні в медичних закладах з приводу захворювання. Позивач скаржиться на настійкий біль та обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта з іррадіацією в ліву руку та ногу, порушення ходи, біль в плечових і колінних суглобах, обмеження рухів та хрускіт в них, заніміння кінцівок, переважно лівих, зниження слуху, задишку при фізичному навантаженні, періодичний сухий кашель, важкість у грудях. (а.с.45-48).

Внаслідок професійного захворювання позивачу завдано моральної шкоди, що полягає у моральних стражданнях через погіршення здоров`я, постійне лікування, вимушені зміни способу життя, втрати професійної працездатності.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання.

Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 173 зазначеного кодексу закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Суд вважає встановленим факт спричинення позивачу моральної шкоди внаслідок настання у нього втрати професійної працездатності, встановленої первинно 65% (з подальшим переглядом).

Суд зазначає, що саме на роботодавця покладається обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці.

Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08 жовтня 2008 року встановлено, що обов`язок з відшкодування моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155, ратифікованою Україною законом № 3988-VI (3988-17) від 02 листопада 2011 року передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів.

Частина 1 ст.237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Встановлено, що внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних можливостей, змінився звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, що призводить до порушення звичайного способу життя та вимагають від позивача додаткових зусиль для його організації.

Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання.

Сам факт втрати професійної працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно достатті 237-1 КЗпП Україниза наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини АТ «ПівГЗК», яким було допущено перевищення нормативних показників, а саме: ОСОБА_1 виконував ремонт, монтаж, демонтаж, випробування, регулювання, наладку обладнання, агрегатів і машин комбінату, що характеризуються фізичним перевантаженням, впливом пилу через недосконалість робочого процесу. Працюючи вантажником, був зайнятий на роботах з сировиною, піском та паливом, та згідно санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 02.09.2019 № 743/4.6-9, ОСОБА_1 підпав під дію шкідливих факторів, що підтверджено висновком МСЕК та визначено висновком комісії при розслідуванні профзахворювання, і які не оспорило підприємство відповідач, а тому наявні правові підстави для відшкодування відповідачем моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок професійного захворювання.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року, із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25 травня 2001 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди" суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин.

Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, встановлення з 21 лютого 2023 року 65% ступеню втрати професійної працездатності, у зв`язку з професійним захворюванням, та третьої групи інвалідності, з послідуючим переоглядом, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили. Також, суд враховує тривалість праці позивача в шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача, та інших підприємствах.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума 170 000,00 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, що він зазнає у зв`язку з погіршенням здоров`я.

Щодо утримання з суми компенсації моральної шкоди податку суд зазначає наступне.

Чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Як видно з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я на виробництві, а отже заподіяння шкоди життю та здоров`ю найвищого ступеня, тому вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок ушкодження здоров`я на виробництві, у зв`язку з чим, суд вважає, що стягнення має проводитись без утримання податку з доходу фізичних осіб.

До такого висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі вiд 04 серпня 2021 року по справі №332/2120/20, провадження №61-11843ск 21.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в розмірі 170 000,00 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони. У зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору за подання даного позову, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в дохід держави у розмірі 1700,00 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 23 , 1167, 1168 ЦК України, ст. ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст. 13 Закону України "Про охорону праці, ст. ст. 7, 12, 13, 79-81, 89, 141, 247 ч.2, 258, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 170000 (сто сімдесят тисяч) гривень 00 копійок без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» в дохід держави судовий збір у сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», місцезнаходження: 50026, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, .

Дата складення повного тексту судового рішення - 02.06.2023 року.

Суддя: В. В. Мазуренко