Справа № 191/3582/22
Провадження № 2/191/1052/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря Силкіної О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове в загальному порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лихачов Роман Борисович, до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, в інтересах якого діє адвокат Лихачов Роман Борисович звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.09.2007 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.02.2015 року по справі №191/5586/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.12.2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду позивач отримав 05.12.2022 року. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема: матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На теперішній час у позивача змінився сімейний стан, ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього народилася донька ОСОБА_4 . Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.03.2021 року по справі №191/435/21 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.02.2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Таким чином на теперішній час з позивача стягуються аліменти у розмірі частини від всіх видів його заробітку, що суттєво впливає на його матеріальний стан та не відповідає вимогам закону. Розмір утриманих з позивача аліменти перевищують встановлену законом частку яку складає 1/3 частину з усіх видів його заробітку щомісячною.

У зв`язку з цим, позивач проситьзменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з до 1/8 частити з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитини повноліття.

23.03.2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву з якого вбачається, що відповідач не визнає позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування зазначає, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Зменшення аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину, без погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення старшої дитини, та суперечитиме її інтересам. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а також стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , витрати на правничу допомогу у розмірі 3000, 00 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити.

Відповідачка та її представники у судовому засіданні позовні вимоги не взнали в підстав зазначених у відзиві. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення відповідач та її представників, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.02.2015 року з ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , у м. Синельникове Дніпропетровської області, паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , стягнуто на користь ОСОБА_2 , яка народилася у 1983 році у вересні місяці 07 числа, у м. Синельникове Дніпропетровської області, паспорт серії НОМЕР_3 , ІПН: НОМЕР_4 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , яка народилася у 2009 році у грудні місяці 29 числа, у розмірі частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 включно.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.03.2021 року з ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Синельникове Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , стягнуто на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.02.2021 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_10 .

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Вищенаведена норма права зазначена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що зміна його сімейного стану призведе до виникнення у нього обов`язку з утримання інших членів його сім`ї, а також в 2016 році у сторін народилася інша донька ОСОБА_4 .

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

З інформації наданої Пенсійним фондом України з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) вбачається, що ОСОБА_1 за 2022 рік має дохід у розмірі 915569, 38 грн.

Крім того, зі змісту судових рішень від 24.02.2015 року та 12.03.2021 року про стягнення аліментів на дітей на користь відповідачки позивач до судових засідань надав заяви про визнання позовних вимог.

Згідно постанови Дніпровського апеляційного суду від 13.03.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2021 року залишено без змін.

За таких обставин позивачем та його представником не доведено жодними належними документальними доказами факт зміни та погіршення його матеріального та сімейного становища з часу ухвалення судового рішення від 24.02.2015 року.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Також, відповідно до ст. 133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів відповідача в суді здійснював адвокат Циб С.В., про що свідчить копія ордеру без номеру від 10.03.2023 року та копія виконаних робіт до додаткової угоди №4 до договору від 03.10.2022 року №01/10-03.

На підтвердження оплати за наданні послуги з правової допомоги відповідачкою надано квитанцію Р24АР24А904446340D09424 від 02.03.2023 року про перерахунок на банківську картку адвоката Циб С.В. суми 3000, 00 грн., що відповідає акту виконаних робіт та обсягу наданих послуг.

Відповідно що вимог п.2 ч. 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати по справі у разі відмови в позові покладаються на позивача, таким чином з позивача на користь відповідача підлягає стягненню понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Керуючись ст.ст.180-182, 192 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 280 282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лихачов Роман Борисович, до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП: НОМЕР_4 , витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн.. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 01.06.2023 року.

Суддя Т. В. Прижигалінська