Справа № 201/4034/22
Провадження № 2/201/632/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Покопцевої Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка Олексія Степановича, ОСОБА_2 , Державного підприємства «СЕТАМ» (треті особи - ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Румянцева Ірина Олексіївна) про визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого майна, визнання недійсним та скасування протоколу № 548011 проведених електронних торгів від 26.07.2021р. та акту про проведені електронні торги, визнання недійсним та скасування свідоцтва, витребування з чужого незаконного володіння частини квартири та за позовом ОСОБА_4 до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка Олексія Степановича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 (треті особи - ОСОБА_1 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Румянцева Ірина Олексіївна) про визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого майна від 26.07.2021р.,

В С Т А Н О В И В :

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 04.07.2022р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка Олексія Степановича, ОСОБА_2 , Державного підприємства «СЕТАМ» (треті особи - ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Румянцева Ірина Олексіївна) про визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого майна, визнання недійсним та скасування протоколу № 548011 проведених електронних торгів від 26.07.2021р. та акту про проведені електронні торги, визнання недійсним та скасування свідоцтва, витребування з чужого незаконного володіння частини квартири (а.с.№4-21 т.№1).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 07.07.2022р. позовна заява була залишена без руху та позивачу запропоновано усунути недоліки, а ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 22.07.2022р. позовну заяву було прийнято до провадження та відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с.№86,97 т.№ 1).

05.10.2022р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка Олексія Степановича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 (треті особи - ОСОБА_1 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Румянцева Ірина Олексіївна) про визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого майна від 26.07.2021р. (а.с.№11-17 т.№2).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 10.10.2022р. об`єднано цивільну справу № 201/7534/22 (провадження № 2/201/3110/2022) за позовом ОСОБА_4 в одне провадження із цивільною справою № 201/4034/22 (провадження № 2/201/2368/2022) за позовом ОСОБА_1 та присвоєно справі єдиний унікальний номер № 201/4034/22 (провадження № 2/201/2368/2022) (а.с.№43 т.№2).

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 в позовній заяві посилався на те, що належна йому на праві власності частина квартири АДРЕСА_1 була реалізована в межах виконавчого провадження № 59053403, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С. на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2012р. у справі № 2-214/11. Позивач вважає, що виконавче провадження було відкрито з грубим порушенням законодавства, приватним виконавцем були порушені права позивача, як сторони виконавчого провадження, що призвело до недотримання встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів. Також позивач посилався на те, що приватним нотаріусом за результатами проведення прилюдних торгів мало бути видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, а не свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна. Крім того, постановою Дніпровського апеляційного суду від 08.12.2021р. скасовано ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2019р. про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання, яка слугувала підставою для видачі дубліката виконавчого листа № 2-214/11 та відкриття виконавчого провадження № 59053403. Позивач просив визнати недійсним проведені електронні торги з реалізації арештованого майна квартири АДРЕСА_1 ; визнати недійсним та скасувати протокол № 548011 проведених електронних торгів від 26.07.2021р. та акт про проведені електронні торги з реалізації арештованого майна від 06.08.2021р., виданий та затверджений приватним виконавцем Плесюком О.С. на підставі протоколу проведених електронних торгів від 26.07.2021р.; визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна, серія та номер: 1237, яке видане 25.08.2021р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О.; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину квартири АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати.

07.09.2022р. до в порядку ст.178 ЦПК України суду надійшов відзив від приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С., в якому відповідач посилався на те, що виконавче провадження було відкрито на підставі виданого дублікату виконавчого листа по цивільній справі № 2-214/11, відповідно до закону за місцем перебування боржника ОСОБА_1 , який перебуває у м. Черкаси, оскільки працює в ТОВ «Лакофарбовий завод Аврора» та володів майном у м. Черкаси. Боржнику направлялася рекомендованим листом з повідомленням копія постанови від 07.05.2019р. про відкриття виконавчого провадження № 59053403. Постановою приватного виконавця від 20.07.2020р. про опис та арешт майна боржника було проведено опис та арешт частини квартири АДРЕСА_1 . В матеріалах виконавчого провадження наявний звіт ПП «АЖІО» про оцінку, складений 14.03.2021р. Повідомлення про результати оцінки та копію висновку про вартість майна було направлено боржнику 09.03.2021р. за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач вважає, що не відповідає дійсності твердження позивача, що приватний виконавець не зазначив у заявці на реалізацію арештованого майна відомості про обтяження майна. Супровідним листом від 06.08.2021р. за № 7044 боржнику було направлено копію акту про проведення електронних торгів. Просив відмовити в задоволенні позову (а.с.№121-122 т.№1).

05.10.2022р. від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Зосименко С.Г. (діє на підставі ордеру від 04.07.2022р. - а.с.№88 т.№1), в порядку ст. 179 ЦПК України надійшла відповідь на відзив, в обґрунтування якої, адвокат посилалася на те, що на момент відкриття виконавчого провадження приватний виконавець не мав інших відомостей, крім тих, які були зазначені в заяві стягувача та відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» не міг відкривати виконавче провадження за місцем роботи боржника. Приватним виконавцем неодноразово порушувалися вимоги Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження. Так, в АСВП відсутні відомості про направлення боржнику постанов приватного виконавця та реєстрації вхідної кореспонденції, наявність постанови про звернення стягнення на майно боржника, звіту про оцінку майна боржника, про передачу приватним виконавцем заявки № 4928 від 11.06.2021р. щодо реалізації майна боржника. Наявний в матеріалах виконавчого провадження висновок про вартість не відповідає вимогам ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження». Матеріали виконавчого провадження не містять засвідченої копії рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2014р. щодо визнання за ОСОБА_4 права власності на частину квартири. Приватним виконавцем не надано доказів обізнаності позивача про відкрите виконавче провадження та реалізацію майна. Представник позивача ОСОБА_1 просила повністю задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 (а.с.№44-49 т.№1).

Позивачка ОСОБА_4 в обґрунтування позовних вимог в позовній заяві посилалася на те, що їй на праві власності належить частина квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2014р. Інша частина квартири належала на праві власності її колишньому чоловіку ОСОБА_1 . Від відповідача ОСОБА_2 їй стало відомо про реалізацію частини частина на електронних торгах. Вважає, що електронні торги проведені з порушенням вимог законодавства, а продаж частини , яка належала її чоловіку, без її згоди та повідомлення її як співвласника майна, порушує її права. Вважає, що приватний виконавець Плесюк О.С. у порушення вимог закону не пересвідчився в тому, що квартира зареєстрована на ім`я боржника і не встановив можливих співвласників цієї квартири. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2014р. частину квартири АДРЕСА_1 (пізніше назва міста - Дніпро) було виключено з акту опису та арешту в межах виконавчого провадження, яке перебувало в Жовтневому відділі ДВС ДМУЮ з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-214, виданого 08.05.2012р. , а не в межах виконавчого провадження, яке перебувало в провадженні у приватного виконавця Плесюка О.С. На час проведення електронних торгів у приватного виконавця були відсутні дані про виділ частки майна боржника та реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на частину квартири, оскільки рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2014р. було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно тільки 11.10.2021р. Просила визнати недійсними електронні торги від 26.07.2021р. з реалізації арештованого майна квартири АДРЕСА_1 , а саме: акт про проведені електронні торги з реалізації арештованого майна від 06.08.2021р., виданий та затверджений приватним виконавцем Плесюком О.С. на підставі протоколу проведених електронних торгів від 26.07.2021р. у виконавчому провадженні № 59053403 та Свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна, серія та номер 1237, видане 25.08.2021р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О. та стягнути з відповідачів на її користь понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 725 грн. та по оплаті судовий збір у розмірі 992 грн. 40коп.

20.12.2022р. відповідачем приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С. в порядку ст. 178 ЦПК України був поданий до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_4 , в якому він посилався на те, що йому було відомо про рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2014р. у справі № 201/2229/14-ц з Єдиного державного реєстру судових рішень і тому він не звертався до суду із поданням про визначення частки майна боржника, а законом не передбачено обов`язок виконавця отримувати згоду співвласника майна щодо відчуження належної боржнику частки у квартирі на електронних торгах. Просив відмовити в задоволенні позову (а.с.№86-87 т.№2).

08.02.2023р. представник позивачки - адвокат Шугаєва Т.В. (діє на підставі ордеру від 19.01.2023р. - а.с.№82 т.№1) в порядку ст. 179 ЦПК України подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву ОСОБА_4 , в якій посилалася на те, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів на підтвердження вчинення приватним виконавцем дій щодо встановлення частки майна боржника. Спірна квартира була придбана у шлюбі та була спільним майном подружжя. Вона, як співвласник майна, не була обізнана про відкрите виконавче провадження, а тому не мала змоги брати участь в електронних торгах з примусової реалізації квартири. Позовні вимоги ОСОБА_4 просила задовольнити в повному обсязі (а.с.№102-105 т.№2).

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Зосименко С.Г. в поданій суду 23.05.2023р. заяві позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_4 не заперечувала. Просила розглянути справу за її відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с.№171,173 т.№2).

Представник позивачки ОСОБА_4 - адвокат Шугаєва Т.В. в поданій суду 23.05.2023р. заяві позовні вимоги ОСОБА_4 підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечувала. Так само просила розглянути справу за її відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с.№171,173 т.№2).

Відповідачі та треті особи як за позовом ОСОБА_1 , так і за позовом ОСОБА_4 в підготовчі засідання та в судове засідання не з`явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази (а.с.№106-110,130-136 т.№1, а.с.№4-7, 65-73, 84-85, 120-130, 133-140, 148-153, 156-170 т.№2), про причини неявки в підготовче засідання 17.04.2023р. та в судове засідання 23.05.2023р. суд не сповістили (окрім приватного нотаріуса ДМНО Румянцевої І.О.).

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Галкін М.Г., будучи ознайомленим з матеріалами цивільної справи, що підтверджується наявною в матеріалах справи заявою (а.с.№111 т.№2), та інші відповідачі (окрім приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С.) правом на подачу відзиву не скористалися.

Третя особа приватний виконавець ДМНО Румянцева І.О. в надісланих на електронну пошту суду 25.11.2022р., 20.03.2023р., 24.04.2023р. і 05.05.2023р. та поштовим відправленням 13.12.2022р. заявах просила розглянути цивільну справу за її відсутності згідно з вимогами чинного законодавства (а.с.№74, 75, 141, 154, 155 т.№2).

Третя особа за обома позовними заявами - ОСОБА_3 правом на подачу письмових пояснень в порядку ст. 181 ЦПК України щодо обох позовів не скористався.

Підготовче засідання у справі у відповідності до положень ст. 197 та п.3 ч.2 ст. 200 ЦПК України було проведено 17.04.2023р. (а.с.№144 т.№2).

З огляду на вищевикладене, враховуючи положення ст. 223 та ч.2 ст. 247 ЦПК України, приймаючи до уваги заяви адвокатів Зосименко С.Г. та ОСОБА_5 , а також неявку інших сторін та третіх осіб у справі при належному повідомленні про дату розгляду справи, суд розглянув справу в судовому засіданні 23.05.2023р. за відсутності сторін (їх представників) та третіх осіб (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення стосовно них, об`єктивно оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги, як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_4 , підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Квартира АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_1 та ОСОБА_4 01.04.2004р. під час перебування у зареєстрованому шлюбі та була спільним майном подружжя.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2012р., частково зміненим апеляційним судом Дніпропетровської області від 19.04.2012р. у цивільній справі № 2-214/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу за договором позики 500 000 грн., в рахунок відшкодування судових витрат 1 730 грн., а разом 501 730 грн.

На виконання даного рішення суду 08.05.2012р. було видано виконавчий лист № 2-214, за яким Жовтневим відділом ДВС ДМУЮ було відкрито виконавче провадження. В рамках цього виконавчого провадження державним виконавцем було складено акт опису та арешту майна боржника, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2014р. у справі № 201/2229/14-ц було визнано за ОСОБА_4 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 (пізніше назва міста Дніпро) та виключено з акту опису та арешту майна частину квартири АДРЕСА_1 . Дане рішення було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.09.2014р. (а.с. № 22-26, 29-31 т. № 2)

Постановою державного виконавця Жовтневого відділу ДВС ДМУЮ від 16.09.2015р. виконавчий лист було повернуто стягувачу у зв`язку із забороною звернення стягнення на майно. 12.11.2015р. зазначений виконавчий лист було отримано представником ОСОБА_3 .

У грудні 2018р. ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2019р. заяву ОСОБА_3 задоволено, видано дублікат виконавчого листа та поновлено строк на його пред`явлення до виконання. 15.03.2019р. ОСОБА_3 отримав дублікат виконавчого листа № 2-214/11.

07.05.2019р. приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С. було відкрито виконавче провадження № 59053403 з примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за виконавчим листом № 2-214/11 від 15.03.2019р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок стягнення боргу за договором позики від 25.04.2003р. 500 000 грн., в рахунок відшкодування судових витрат 1 730 грн., а разом 501 730 грн. (а.с. № 22-23 т. № 1).

Постановою приватного виконавця від 09.12.2019р. було накладено арешт на майно, яке належить боржнику: квартиру АДРЕСА_1 .

Постановою приватного виконавця від 14.01.2020р. було призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ПП «АЖІО» та надано право впродовж 15 днів провести оцінку нерухомості квартири АДРЕСА_1 .

Постановою приватного виконавця від 13.08.2020р. було призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ПП «АЖІО» та надано право впродовж 15 днів провести оцінку нерухомості квартири АДРЕСА_1 .

Приватним виконавцем Плесюком О.С. була передана до ДП «СЕТАМ» заявка на реалізацію частини квартири АДРЕСА_1 . Оцінку вказаного майна здійснювало ПП «АЖІО». Перші та другі електронні торги зазначеного майна не відбулися через відсутність учасників, треті торги були призначені на 03.03.2021р. Приватним виконавцем 17.02.2021р. було отримано від ПП «АЖІО» лист, відповідно до якого вказаний суб`єкт оціночної діяльності суб`єкт господарювання повідомив приватного виконавця про те, що оцінювачем при проведенні робіт з оцінки вищевказаного майна допущено розрахункову помилку, яка самостійно ним виявлена, що призвело до викривлення результатів оцінки, у зв`язку із чим просив вважати звіт від 08.09.2020р. недійсним та повернути його для доопрацювання. Через звернення суб`єкта оціночної діяльності приватний виконавець постановив припинити торги та зняти з реалізації частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , про що виніс постанову від 17.02.2021р.

Постановою приватного виконавця від 03.03.2021р. було призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ПП «АЖІО» для проведення оцінки нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 .

26.07.2021р. ДП «СЕТАМ» організатором торгів в межах виконавчого провадження № 59053403 було проведено електронні торги з реалізації арештованого майна через систему електронних торгів арештованого майна. Реалізовано частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , визначено переможця торгів ОСОБА_2 .

За результатами проведених електронних торгів з реалізації арештованого майна через систему електронних торгів арештованого майна (СЕТАМ) було оформлено протокол № 548011 від 26.07.2021р. та приватним виконавцем Плесюком О.С. було видано акт про проведені електронні торги від 06.08.2021р. (а.с. № 189 зв.ст. - 188, 192 зв.ст. -193 т. № 1).

На підставі акту про проведені електронні торги приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О. 25.08.2021р. було видано на ім`я ОСОБА_2 . Свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна № 1237.

Постановою Дніпровського апеляційного від 08.12.2021р. (а.с. № 58-62 т. № 1) скасовано ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2019р. про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики (а.с. № 56-57 т. № 1).

Ухвалою Верховного Суду від 14.01.2022р. (а.с. № 63-66 т. № 1) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 08.12.2021р. у справі за заявою ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С. від 05.01.2022р. було закінчено виконавче провадження № 59053403 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. № 193 зв.ст. - 194 т. № 1).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР, зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний суд у постанові від 09.06.2021р. по справі № 372/3224/15-ц (№ в ЄДРСР 97656973) зробив правовий висновок, згідно якого у разі встановлення, що особою, яка подала скаргу в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, обрано неефективний (неправильний) спосіб захисту прав, які вона вважає порушеними, зокрема у випадку оскарження дій чи рішень виконавця, пов`язаних із реалізацією арештованого майна, після відчуження такого майна та зміни його власника, суд має з цих підстав відмовити у задоволенні скарги незалежно від інших обставин ?і роз`яснити заявнику можливість вирішення спору в позовному провадженні.

При цьому?подібний висновок викладений в пункті 77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020р. у справі № 378/596/16-ц (провадження № 14-545цс19), згідно з яким неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

В цій же постанові Верховного Суду зазначено наступне: «Зважаючи на те, що предметом розгляду скарги є дії приватного виконавця, пов`язані з реалізацією арештованого майна боржника в примусовому порядку, яке на момент подання скарги вже відчужене та стосовно якого у особи, яка не є учасником виконавчого провадження (переможця торгів - нового власника), виникли права та обов`язки, до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав.

Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020р. у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19), пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021р. у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20).

За змістом пункту 42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020р. у справі №?333/6816/17 (провадження № 14-87цс20)?не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду із позовом спрямованими на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи).

Колегія суддів вважає, що вказані висновки викладені в пункті 42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020р. у справі № 333/6816/17 (провадження № 14-87цс20) можуть бути поширені і на подання скарг у порядку судового контролю за виконанням судових рішень. Відповідно до частин першої-другої статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Судовий контроль за виконанням судових рішень спрямований не лише на визнання (констатацію) неправомірності оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності виконавця у разі встановлення обґрунтованості скарги, а й на поновлення порушеного права заявника.

Однак, навіть у випадку задоволення скарги у судів у межах процедури судового контролю за виконанням судових рішень відсутні механізми поновлення прав заявника, які він вважає порушеними, з огляду на встановлені обставини (подача скарги на дії виконавця після продажу майна з прилюдних торгів та реєстрації права власності на спірне майно за новим власником).

Скарг на дії приватного виконавця не є ефективним способом захисту прав, які заявник вважає порушеними, не призведе до відновлення прав заявника на нерухоме майно, а фактично спрямована на встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи, в даному випадку справи за позовом про визнання торгів недійсними.

За встановлених обставин ефективним способом захисту прав заявника на нерухоме майно, які він вважає порушеними, є пред`явлення до суду відповідного позову про визнання недійсними торгів та витребування майна, із залученням до участі у справі, крім приватного виконавця, також стягувача, організатора та переможця торгів (нового власника нерухомого майна). В межах такої справи і буде надана оцінка, у тому числі діям приватного виконавця щодо передачі майна на реалізацію».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Частиною другою цієї статті передбачено, що порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Відповідно до частини четвертої статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. З аналізу змісту частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акту проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку.

Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину.

Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. № 2831/5, який діяв на час проведення оспорюваних електронних торгів.

Згідно з Порядком електронні торги - продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

У постанові Верховного Суду України від 06.04.2016р. по справі № 3-242гс16 зроблено висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

У постанові Верховного Суду України від 29.11.2017р. у справі № 668/5633/14-ц також викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм?закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18.11.2015р. у справі № 6-1884цс15, від 25.11.2015р. у справі № 6-1749цс15, від 13.04.2016р. у справі № 6-2988цс15, від 29.06.2016р. у справах № 6-370цс16 та № 6-547цс16.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення суду на підставі виконавчого документу, зазначеного в статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відкриваючи виконавче провадження, приватний виконавець в порушення вимог ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про відкриття виконавчого провадження стосовно іншого виконавчого документу, ніж той, який зазначено у заяві стягувача про примусове виконання рішення. Так, в заяві ОСОБА_3 про примусове виконання рішення та в додатках до цієї заяви було зазначено, що він просить відкрити виконавче провадження за виконавчим листом Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-214/11 від 20.02.2019р., а виконавче провадження відкрито на виконання дублікату виконавчого листа у справі № 2-214/11 від 15.03.2019р. Відповідач посилається на те, що т була описка, однак ні приватний виконавець, ні стягувач жодним чином при відкритті виконавчого провадження чи в подальшому не виправили таку описку.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, за місцезнаходженням боржника юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Суд оцінює критично заперечення відповідача - приватного виконавця Плесюка О.С. стосовно того, що виконавче провадження було відкрито ним на підставі виданого дублікату виконавчого листа по цивільній справі № 2-214/11, відповідно до закону за місцем перебування боржника ОСОБА_1 , який перебуває у м. Черкаси, оскільки працює в ТОВ «Лакофарбовий завод Аврора» та володів майном у м. Черкаси, з огляду на те, що згідно заяви стягувача ОСОБА_3 про примусове виконання рішення суду та дублікату виконавчого листа № 214/11 від 15.03.2019р. єдиним місцем проживання боржника було зазначено: АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_2 ). Приватний виконавець не надав суду жодних доказів наявності на момент відкриття ним виконавчого провадження підтверджених даних про місце проживання або перебування боржника у м. Черкаси або знаходження у цьому місті майна боржника. Приватний виконавець, аргументуючи свою позицію щодо правомірності відкриття провадження посилався на зазначену у заяві стягувача інформацію щодо місця роботи боржника ТОВ «Лакофарбовий завод Аврора», м. Черкаси. Втім, Законом України «Про виконавче провадження» тільки державному виконавцю надано право відкривати виконавче провадження та проводити виконавчі дії за місцем роботи боржника. Безпідставним є посилання відповідача на відповідь Пенсійного Фонду України про отримання доходів боржником та договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 . Місце отримання доходів боржником та наявність у нього будь-якого майна не були відомі приватному виконавцю на момент відкриття виконавчого провадження. Згідно відповіді Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради від 17.05.2019р., наданої на запит приватного виконавця, у м. Черкаси відсутня реєстрація місця проживання ОСОБА_1 .

Згідно вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копія постанови про відкриття виконавчого провадження надсилається боржнику рекомендованим поштовим відправленням за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Приватний виконавець на підтвердження направлення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження посилався на супровідний лист від 21.06.2019р. та список поштових відправлень.

Втім, суд стверджує, що відповідач не спростував тих обставин, що ним було порушено вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» щодо строку направлення постанови та порушення ним вимог Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження (АСВП), затверджену Наказом Міністерства юстиції України № 2432/5 від 05.08.2016р., згідно п. 6 розділу І якого Система забезпечує автоматизацію технологічних процесів обробки інформації в органах ДВС, у приватного виконавця, а саме: реєстрацію вхідної та вихідної кореспонденції та етапів її проходження, реєстрацію виконавчих дій та виготовлення документів виконавчого провадження, контроль за дотриманням строків вчинення виконавчих дій, тощо. Пунктом 5 розділу ІІ Положення передбачено, що вихідна кореспонденція органів ДВС (приватного виконавця), в тому числі документи виконавчого провадження, підлягає реєстрації в АСВП. Дата реєстрації та вихідний номер документа, що є номером за порядком у відповідному році, формується АСВП автоматично. Відповідачем не надано суду доказів наявності в АСВП відомостей про направлення позивачу постанов приватного виконавця та реєстрації вихідної кореспонденції.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок звернення стягнення на майно боржника. Частиною першою цієї статті передбачено, що про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Приватний виконавець зазначає про наявність в матеріалах виконавчого провадження № 59053403 постанови приватного виконавця про звернення стягнення на майно боржника від 20.07.2020р., однак приватним виконавцем в порушення вимог п. 6 розділу ІІ Положення про АСВП не внесені відомості до АСВП про винесення такої постанови. Відповідно до Інформації про виконавче провадження, 14.01.2020р. приватним виконавцем було вчинено виконавчу дію призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання, а наступна виконавча дія була вчинена приватним виконавцем вже 13.08.2020р. - призначення суб`єкта оціночної діяльності. Суд не може прийняти як належний та допустимий доказ направлення позивачу постанови про звернення стягнення на майно боржника список № 10792 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, оскільки даний список не містить штамп поштового відділення про відправлення, дату відправлення та відповідачем не надано чек на підтвердження направлення даної постанови.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом із іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням приватного виконавця.

Судом встановлено, що приватним виконавцем в межах виконавчого провадження № 59053403 не направлялося до суду подання про визначення частки майна боржника. Також матеріали виконавчого провадження не містять належним чином засвідченого рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі № 201/2229/14-ц та вимоги приватного виконавця про надання копії такого рішення. Приватний виконавець у відзиві на позов посилався лише на те, що він не володіє повноваженнями щодо виділу частки.

Матеріали виконавчого провадження містять три постанови приватного виконавця Плесюка О.С. про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні:

1) постанова від 14.01.2020р. про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ПП «АЖІО» для проведення оцінки нерухомості квартири АДРЕСА_1 , підстава для проведення оцінки майна постанова приватного виконавця про опис та арешт майна боржника від 05.12.2019р., однак матеріали виконавчого провадження не містять такої постанови, а наявна постанова про арешт майна боржника від 09.12.2019р.;

2) постанова від 13.08.2020р. про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ПП «АЖІО» для проведення оцінки нерухомості частини квартири АДРЕСА_1 , підстава для проведення оцінки майна постанова приватного виконавця про опис та арешт майна боржника від 22.07.2020р.;

3) постанова від 03.03.2021р. про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ПП «АЖІО» для проведення оцінки нерухомості частини квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання письмовий звіт з питань, що містяться в постанові протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця.

Копії матеріалів виконавчого провадження, надані відповідачем, не містять письмового звіту про оцінку нерухомості частини квартири АДРЕСА_1 .

04.03.2021р. суб`єктом оціночної діяльності ПП «АЖІО» було складено не звіт про оцінку нерухомості, а висновок про вартість, що не відповідає вимогам ч. 3 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до даного висновку про вартість майна від 04.03.2021р., оцінка майна проводилася на підставі постанови приватного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 13.08.2020р., в той час, як відповідно до відомостей з АСВП приватним виконавцем було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні 03.03.2021р. Згідно цього ж висновку оцінка майна була проведена 03.03.2021р., тобто у день складання приватним виконавцем постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності. Суб`єкт оціночної діяльності ПП «АЖІО» знаходиться у м Черкаси, вул. Хрещатик, буд. № 214, а об`єкт оцінки у АДРЕСА_3 . Згідно розділу 4 Висновку оцінювачем було проведено обстеження трикімнатної квартири, що не відповідає дійсності, оскільки суб`єкт оцінки та об`єкт знаходилися у різних містах України. Матеріали виконавчого провадження, надані відповідачем, не містять доказів того, що приватний виконавець чи оцінювач зверталися до позивача з вимогою забезпечити доступ оцінювача до об`єкта оцінювання.

За вищезазначеного, суд приходить до висновку, що оцінка спірного нерухомого майна була проведена з порушенням норм чинного законодавства.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 10.08.2021р. у справі № 461/4240/17 оцінка майна без огляду майна, що підлягає оцінці, без наведення пояснень про неможливість особистого огляду об`єкта оцінки, обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду, є безумовною підставою для визнання незаконними дій державного виконавця з проведення оцінки майна, а також визнання оцінки такою, що не підлягає застосуванню. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного суду від 16.12.2019р. у справі № 211/2171/15-ц, від 07.04.2021р. у справі № 753/3055/18, від 27.02.2023р. у справі № 755/6058/20.

Крім того, висновок про вартість майна від 04.03.2021р., як і попередні, не внесені, в порушення вимог п. 1 розділу ІІ Положення про АСВП та не зареєстровані в Системі в день надходження та не направлялися позивачу. Суд не може прийняти як належний та допустимий доказ направлення позивачу повідомлення за результатами оцінки майна наданий відповідачем опис-вкладення до цінного листа та сформованого списку № 130ф.103, відповідно до якого повідомлення приватного виконавця Плесюка О.С. від 09.03.2021р. № 1489 про результати оцінки майна було направлено ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , що не є адресою місця проживання позивача, тобто за неіснуючою адресою.

Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згоді з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-ти денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Також матеріали виконавчого провадження не містять доказів направлення позивачу звіту про оцінку майна.

Згідно п. 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, виконавець у строк не пізніше 5 робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами 3-16 п. 2 цього розділу.

Суд стверджує, що відповідач приватний виконавець не спростував тієї обставини, що позивач не був ознайомлений з результатами оцінки арештованого майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності ПП «АЖІО», тому у приватного виконавця не було підстав для подання заявки на реалізацію арештованого майна, а саме частини квартири АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, АСВП не містить даних про передачу приватним виконавцем заявки № 4928 від 11.06.2021р. на реалізацію майна частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1 шляхом проведення електронних торгів, копія якої надана відповідачем.

Згідно п. 4 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, що підтверджує оплату додаткової винагороди за організацію та проведення електронних торгів, виконавець протягом 5 робочих днів складає акт про проведені електронні торги.

З матеріалів виконавчого провадження № 59053403 вбачається, що за результатами проведених електронних торгів з реалізації арештованого майна через систему електронних торгів арештованого майна (СЕТАМ) було оформлено протокол № 548011 від 26.07.2021р., відповідно до якого переможцем електронних торгів став ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 6 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна підписаний та скріплений печаткою приватного виконавця акт виконавець видає або надсилає переможцеві електронних торгів не пізніше наступного робочого дня з дня його затвердження. Копія акту надсилається стягувачу, боржнику та організатору.

За результатами проведених електронних торгів приватним виконавцем Плесюком О.С. було видано акт про проведені електронні торги від 06.08.2021р., копія якого позивачу не була надіслана приватним виконавцем. Суд не може прийняти як належний та допустимий доказ направлення позивачу копії акту про проведення електронних торгів список листів № 155, який було надано відповідачем, оскільки даний список не містить штампу поштового відділення про дату відправки та чек, доданий до цього списку, за сумою не відповідає сумі, зазначеній у списку.

Згідно п. 8 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна акт про проведені електронні тоги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акту про проведені електронні торги.

На підставі акту про проведені електронні торги приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевою І.О. 25.08.2021р. було видано Свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна № 1237.

Суд погоджується з позицією позивача, що Свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна від 25.08.2021р. було видано приватним нотаріусом з порушенням вимог законодавства.

Так, торги у виконавчому провадженні регулюються Законом України «Про виконавче провадження». Реалізація майна здійснюється шляхом проведення організатором електронних торгів або торгів за фіксованою ціною після визначення вартості (оцінки) майна відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень Закону України «Про заставу» , предметом застави є майно, яке відповідно до законодавства України, може бути відчужене заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення: майно та майнові права, цінні папери, майно, яке стане власністю заставодавця після укладення договору застави, у тому числі продукція, плоди та інші прибутки, товари в обороті або у переробці, сировина, напівфабрикати, комплектуючі вироби, готова продукція тощо, якщо це передбачено договором. Продаж заставленого майна забезпечує захист інтересів кредитора, виконання зобов`язання. Підставою для проведення прилюдних торгів (аукціонів) з продажу заставленого майна є виконавчий напис нотаріуса або рішення суду. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому Законами України «Про виконавче провадження» та «Про заставу», Положенням про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна шляхом продажу на аукціонах (публічних торгах), у тому числі у формі електронних торгів , якщо інше не передбачене договором.

Документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане нерухоме майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акту про проведені електронні торги. Підставою для вчинення цієї нотаріальної дії є звернення до нотаріуса набувача нерухомого майна чи його повіреної особи та подання ним документів, які безспірно встановлюють факт набуття права власності на нерухоме майно внаслідок проведення аукціону(ст.72 Закону України «Про нотаріат»).

Для видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) набувач майна подає нотаріусу крім документів, що його ідентифікують та документів, що підтверджують проведення торгів (аукціону), в разі придбання заарештованої нерухомості з публічних торгів Акт державного (приватного) виконавця про проведення прилюдних торгів, а в разі придбання закладеного майна на аукціоні Акт про проведення аукціону (при цьому, складений організатором аукціону акт про проведений аукціон подається на затвердження нотаріусу, який вчинив виконавчий напис про необхідність звернення стягнення на заставлене майно або який прийняв рішення) та Список учасників аукціону.

Виходячи з вищевикладеного, приватний нотаріус мав видати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, а не свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна, оскільки частина квартири АДРЕСА_1 не була заставним майном та не реалізовувалася на аукціоні.

Відповідно до пункту 5 частини першої, частини другої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Дніпровського апеляційного від 08.12.2021р. скасовано ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2019р. про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С. було закінчено виконавче провадження № 59053403 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

За встановлених фактичних обставин справи, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для реалізації майна на електронних торгах.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 10.06.2020р. у справі № 207/1194/17.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1,6 ст.81 ЦПК України).

Варто зазначити, що докази у справі відповідно до положень ст. 89 ЦПК України оцінюються, окрім іншого, за принципом їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018р. у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018р. у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30.01.2019р. у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 01.10.2019р. у справі № 910/3907/18 (провадження № 12-46гс19) та багатьох інших.?

Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначала, що за загальним правилом якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є не ефективними.

Враховуючи те, що виконавче провадження № 59053403 було відкрито з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», в процесі проведення виконавчих дій приватним виконавцем неодноразово порушувалися вимоги зазначеного Закону України і в подальшому була скасована судом підстава для відкриття виконавчого провадження, а саме ухвала суду про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, судом встановлено порушення прав і законних інтересів позивача ОСОБА_1 , способом захисту яких є визнання прилюдних торгів та Свідоцтва про придбання нерухомого майна недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Щодо заявлених позовних вимог ОСОБА_4 суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 60 СК України, норми якої кореспондуються з положеннями ст. 368 ЦК України, майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Спірна квартира була придбана ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у період шлюбу, тобто є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Шлюб між сторонами розірвано 31.05.2016р., однак розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, що зазначено у ст. 68 СК України.

При цьому, згідно ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджається майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладання одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово та нотаріально засвідчена.

За положеннями ч. 3 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Виконавець перед вирішенням питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника повинен з`ясувати питання, чи не володіє він даним нерухомим майном спільно з іншими особами, після чого вирішувати питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Приватний виконавець Плесюк О.С. у порушення вказаної норми тільки пересвідчився в тому, що квартира зареєстрована на ім`я боржника і не встановив можливих співвласників цієї квартири, у разі, якщо вона була придбана під час шлюбу.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2014р. частину квартири АДРЕСА_1 ) виключено з акту опису та арешту в межах виконавчого провадження, яке перебувало в Жовтневому відділі ДВС ДМУЮ з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-214, виданого 08.05.2012р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, а не в межах виконавчого провадження, яке перебувало у приватного виконавця Плесюка О.С.

Відповідно до ч. 2 ст. 363 ЦК України частка у праві спільної часткової власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, переходить до набувача відповідно до ст. 334 ЦК України.

Тому на час проведення електронних торгів, а саме 26.07.2021р., у приватного виконавця Плесюка О.С. були відсутні дані про виділ частки майна боржника ОСОБА_1 та реєстрацію права власності на частину спірної квартири, оскільки рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2014р. було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно тільки 11.10.2021р.

Таким чином, враховуючи те, що вищевказана квартира на момент її реалізації на електронних торгах була спільною сумісною власністю подружжя, як така, що придбана сторонами у період шлюбу, відчуження частки у квартирі без згоди позивачки ОСОБА_4 , є порушенням її прав як співвласника вказаного майна. За вищезазначеного підлягають захисту у судовому порядку позовні вимоги ОСОБА_4 шляхом визнання недійсними електронних торгів, протоколу та акту проведення цих торгів, а також Свідоцтва про право власності від 25.08.2021р., виданого на підставі вказаних документів.

Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 01.04.2020р. у справі № 462/518/18 за позовом про визнання недійсними електронних торгів, визнання протоколу та акта недійсними, визнання свідоцтва недійсним Верховний Суд зауважував, що відчуження належної позивачу частки в квартирі на публічних торгах без її згоди порушує її право як співвласника цього майна на вільне користування і розпорядження ним, що є неприпустимим.

За вищезазначеного, суд дійшов висновків, що позовні вимоги, як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_4 , обґрунтовані, отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що позовні вимоги, як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_4 , задоволено в повному обсязі, суд вважає, що судові витрати по справі слід розподілити наступним чином.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачем ОСОБА_1 при подачі позову був сплачений судовий збір у загальному розмірі 5 062 грн. 65 коп., виходячи з вимог майнового характеру, за які сплачено судовий збір у розмірі 3 077 грн. 85 коп. та двох вимог немайнового характеру, за які сплачено судовий збір у розмірі 992грн. 40 коп. за кожну вимогу (а.с.№2 т.№1).

Позивачкою ОСОБА_4 був сплачений при подачі позову судовий збір за вимогою немайнового характеру у розмірі 992 грн. 40коп. ( а.с.№10 т.№2).

Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму ВССУ № 10 від 17.04.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз`яснено, що при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів: приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С., ОСОБА_2 та ДП «СЕТАМ» на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір, сплачений при подачі позову у розмірі 5 062 грн. 65 коп.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги ОСОБА_4 також задоволено в повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів: приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С., ОСОБА_2 та ДП «СЕТАМ» на користь позивачки ОСОБА_4 судовий збір, сплачений при подачі позову у розмірі 992 грн. 40коп.

Стосовно вимог про стягнення з трьох відповідачів на користь позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Із положень ст.137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018р. у справі №751/3840/15-ц суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2020р., №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010р., №37246/04).

До позовної заяви позивачем ОСОБА_1 долучено наступні документи, якими він підтверджує понесені ним витрати на професійну правничу допомогу, яка здійснювалася адвокатським об,єднанням «Аріадна» в особі керуючого партнера Зосименко С.Г.: копія Договору про надання правничої допомоги № 109 від 26.08.2021р., копія додаткової угоди № 2 до Договору про надання правничої допомоги № 109 від 27.09.2021р., копія ордеру від 04.07.2022р. на ім`я адвоката ОСОБА_6 , копія свідоцтва про право заняття адвокатом адвокатською діяльністю від 14.09.2018р., копія рахунку на оплату № 26 від 27.09.2021р. на суму 13 400 грн. та підтвердження оплати 28.09.2021р. ОСОБА_1 суми 13 400 грн. через додаток «Приват-24» (а.с.№ 74-82,88-89 т.№ 1).

Ці підтвердження понесення позивачем витрат по оплаті професійної правничої допомоги судом приймаються, як достатні, розумні та такі, що обґрунтовані складністю справи.

Отже, загальний розмір судових витрат, які цим рішенням суду слід стягнути з відповідачів: приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С., ОСОБА_2 та ДП «СЕТАМ» на користь позивача ОСОБА_1 складає суму 18 462 грн. 65 коп. (5 062 грн. 65 коп. + 13 400 грн. = 18 462 грн. 65 коп.), тобто по 6 154 грн.22коп. з кожного відповідача на користь позивача ОСОБА_1 (18 462 грн. 65 коп. : 3 = 6 154 грн.22 коп.).

До позовної заяви позивачкою ОСОБА_4 долучено наступні документи, якими вона підтверджує понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, яка здійснювалася адвокатським об,єднанням «Аріадна» в особі керуючого партнера Зосименко С.Г.: копія Договору про надання правничої допомоги № 129 від 04.01.2022р., копія додаткової угоди № 1 до Договору про надання правничої допомоги № 129 від 04.01.2022р., копія ордеру від 19.01.2023р. на ім`я адвоката Шугаєвої Т.В., копія свідоцтва про право заняття адвокатом адвокатською діяльністю від 15.02.2010р., копія рахунку на оплату № 50 від 04.01.2022р. на суму 13 725 грн. та підтвердження оплати в банку 05.01.2022р. ОСОБА_4 суми 13 725 грн. (а.с. № 33-41, 82, 83 т.№ 2).

Ці підтвердження понесення позивачкою витрат по оплаті професійної правничої допомоги судом приймаються, як достатні, розумні та такі, що обґрунтовані складністю справи.

Отже, загальний розмір судових витрат, які цим рішенням суду слід стягнути з відповідачів: приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С., ОСОБА_2 та ДП «СЕТАМ» на користь позивачки ОСОБА_4 складає суму 14 717 грн. 40 коп. (992 грн. 40коп. + 13 725 грн. = 14 717 грн. 40 коп. ), тобто по 4 905 грн. 80 коп. з кожного відповідача на користь позивачки ОСОБА_4 (14 717 грн. 40 коп. : 3 = 4 905 грн. 80 коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 203, 215, 321, 334, 363, 368, 650, 655, 656 ЦК України, ст. 60, 65, 68 СК України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про заставу», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка Олексія Степановича, ОСОБА_2 , Державного підприємства «СЕТАМ» (треті особи - ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Румянцева Ірина Олексіївна) про визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого майна, визнання недійсним та скасування протоколу № 548011 проведених електронних торгів від 26.07.2021р. та акту про проведені електронні торги, визнання недійсним та скасування свідоцтва, витребування з чужого незаконного володіння частини квартири задовольнити.

Визнати недійсними електронні торги від 26.07.2021р. з реалізації арештованого майна квартири АДРЕСА_1 у виконавчому провадженні № 59053403.

Визнати недійсними та скасувати протокол № 548011 проведених електронних торгів від 26.07.2021р., а також акт від 06.08.2021р. про проведені електронні торги з реалізації арештованого майна, виданий та затверджений приватним виконавцем Плесюком Олексієм Степановичем на підставі протоколу проведених електронних торгів від 26.07.2021р. у виконавчому провадженні № 59053403.

Визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна, серія та номер: 1237, видане 25.08.2021р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевою Іриною Олексіївною.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) частину квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості - 101).

Позовні вимоги ОСОБА_4 до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка Олексія Степановича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 (треті особи - ОСОБА_1 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Румянцева Ірина Олексіївна) про визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого майна від 26.07.2021р. задовольнити.

Визнати недійсними електронні торги від 26.07.2021р. з реалізації арештованого майна квартири АДРЕСА_1 , а саме: акт про проведені електронні торги з реалізації арештованого майна від 06.08.2021р., виданий та затверджений приватним виконавцем Плесюком Олексієм Степановичем на підставі протоколу проведених електронних торгів від 26.07.2021р. у виконавчому провадженні № 59053403 та Свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна, серія та номер: 1237, видане 25.08.2021р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевою Іриною Олексіївною.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка Олексія Степановича, ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), Державного підприємства «СЕТАМ» (код ЄДРПОУ - 39958500) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати по оплаті судового збору при подачі позову у розмірі 5 062 грн. 65 коп., по оплаті витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 400грн., а загалом - 18 462 грн. 65 коп., тобто по 6 154 грн.22 коп. з кожного відповідача на користь позивача ОСОБА_1 .

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка Олексія Степановича, ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), Державного підприємства «СЕТАМ» (код ЄДРПОУ - 39958500) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) судові витрати по оплаті судового збору при подачі позову у розмірі 992 грн. 40 коп., по оплаті витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 725 грн., а загалом - 14 717 грн. 40 коп., тобто по 4 905 грн. 80 коп. з кожного відповідача на користь позивачки ОСОБА_4 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.