ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/4755/23
номер провадження 2/695/1505/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ватажок-Сташинська А.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), в якому просить:

-визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 3/25 житлового будинку по АДРЕСА_1 загальною площею 126,9 кв.м., житлова площа 88,1 кв.м., з відповідною частиною господарсько-побутових будівель і споруд;

-визнати за ОСОБА_1 , в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, право власності на 1/2 (одну другу) частину придбаного під час шлюбу 3/25 (три двадцять п`ятих) часток житлового будинку, а всього визнати за позивачем право власності на 3/50 (три п`ятдесятих) житлового будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 126,9 кв.м., житлова площа 88,1 кв.м., з відповідною частиною господарсько-побутових будівель і споруд;

-стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в якості спільного майна подружжя 1/2 частини від повернутого відповідачці за додатковою угодою від 23.07.2019 про розірвання Інвестиційного договору №Ч-2-1-141/243 з ТОВ «Київська компанія з управління активами» інвестиційного внеску в сумі 350 937 грн 50 коп.;

-звільнити інваліда III групи ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання вказаної позовної заяви про поділ майна подружжя;

-стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за розгляд даної цивільної справи, включно із судовим збором та витратами на професійну правничу допомогу адвоката;

-викликати та допитати в якості свідків у даній цивільній справі наступних громадян: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п.4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокремазміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

У частині п`ятій статті 177 ЦПК України встановлено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем під час перебування у шлюбі з позивачем було придбано спірне нерухоме майно 3/25 частин будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується зокрема даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Водночас, суддя зауважує, що позивачем додано до позову Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 354333966 датовану 14.11.2023, пошук здійснено за частковим співпадінням щодо ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідачем у даній справі позивачем визначено ОСОБА_5 .

Відтак, позивачу належить надати відповідну інформацію щодо об`єкта нерухомого майна станом на день звернення з даним позовом до суду.

Крім того, суддя зауважує, що позивачем до позову додано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 354331386 датовану 14.11.2023, пошук здійснено за частковим співпадінням щодо ОСОБА_6 .

Проте у позові не вказано, яке доказове значення для вирішення даного спору має інформація зазначена у вказаній інформаційній довідці.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 57 Сімейного Кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Згідно з вимогами ст.69 Сімейного Кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу України та ст. 372 ЦК України.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, позивачу необхідно зазначити, чим підтверджується придбання спірного майна під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а також зазначити, чим підтверджується спільна участь подружжя коштами або працею в набутті спірного майна.

Крім того, суддя звертає увагу, що однією із позовних вимог позивача є визнати саме його, а не подружжя спільною сумісною власністю 3/25 житлового будинку по АДРЕСА_1 загальною площею 126,9 кв.м., житлова площа 88,1 кв.м., з відповідною частиною господарсько-побутових будівель і споруд.

Відтак позивачу належить уточнити позовні вимоги в цій частині.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Однак у позовові позивач ціну позову не вказав, документальних підтверджень дійсної вартості спірного нерухомого майна на час подання позовної заяви до суду до позовної заяви не додано.

Щодо визначення ринкової вартості нерухомого майна, суд звертає увагу позивача, що дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

В якості доказу вартості майна, суду можуть бути подані звіт про оцінку саме ринкової вартості майна.

У зв`язку з чим, позивачу необхідно визначити ціну позову, яка повинна включати дійсну ринкову вартість спірного нерухомого майна станом на день подання позовної заяви до суду, з наданням до суду відповідних доказів на підтвердження визначеної вартості майна.

Згідно з п. 8 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб (ч.1 ст.177 ЦПК України).

Проте усупереч наведеним нормам позивачем при зверненні до суду з даним позовом не додано копію довідки ЦНАП від 14.01.2022 про реєстрацію відповідачки ОСОБА_7 , яка вказана у додатку, що також стверджується Актом Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області про втрату документів або перепідшивання справи, відсутність вкладень або порушень цілісності, пошкодження конверта (паковання) від 07.12.2023.

Частиною четвертою статті 177 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Однак, позивач, звертаючись до суду з даним позовом, не надав суду документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, зазначивши, у прохальній частині позову клопотання про звільнення його від сплати судового збору, посилаючись на те, що позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи, а також на пункт 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно з ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», передбачено, що суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» закріплено перелік осіб, які звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях.

Зокрема, відповідно до п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Водночас згідно з доданою до позовної заяви копією пенсійного посвідчення позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи, а тому у суду відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за звернення з даним позовом на підставі п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Пунктом 12 частини 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що встановлені цим законом положення стосуються випадків звільнення від сплати судового збору у спорах за зверненням до суду за захистом прав, пов`язаних винятково з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків військовослужбовцем, військовозобов`язаним та резервістом, і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин.

Таким чином, на підставі викладеного вище, оскільки, даний спір не зачіпає порядку надання, обсягу соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту особи військовослужбовця, військовозобов`язаного під час виконання ним військового обов`язку, а також під час виконання ним службових обов`язків, тому судовий збір за подання позову у цій справі підлягає сплаті.

Наведене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного суду, викладеними у постанові від 09 жовтня 2019 року (справа № 9901/311/19).

Також жодних інших обставин, за наявності яких позивач може бути звільнений від сплати судового збору або йому може бути розстрочено чи відстрочено сплату судового збору, в позовній заяві не зазначено.

Крім того, суддя зауважує, що клопотання про виклик та допит у якості свідків має бути викладено окремим процесуальним документом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене, суддя встановив, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, що має наслідком на підставі ч.1 ст.185 ЦПК України залишення позовної заяви без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду.

У разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська