Справа № 2-3247/10
Провадження № 4-с/161/22/23
У Х В А Л А

06 червня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Борсук К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії у виконавчому провадженні №33526493, заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Перший відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває вказана скарга (з урахуванням заяви про уточнення від 17.05.2023).

Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року вказана заява прийнята до провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні з викликом учасників справи.

Ухвалою суду від 17 травня 2023 року залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи ОСОБА_2 .

Скаржник у судове засідання не з`явився, просив здійснювати розгляд справи без його участі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, просив здійснювати розгляд справи без його участі, не заперечував щодо зняття арешту з майна.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча вчасно та належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи та подані суду докази, вважає що скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що в провадженні Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебувало виконавче провадження №33526493 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області №2-3247 від 15.11.2010 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Надра» 324 787,51 грн. заборгованості за кредитним договором (а.с.14-16).

В межах даного виконавчого провадження, 28 березня 2019 року постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька ГТУЮ у Волинській області накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 (а.с .11)

Постановою від 13 лютого 2020 року виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та більше до примусового виконання не пред`являвся (а.с.12).

Із відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень слідує, що постанова державного виконавця від 28 березня 2019 року була внесена до спеціального розділу 28 березня 2019 року з номером обтяження 30911320 (а.с. 8).

05 серпня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 18 червня 2007 рок №6М/2007/840-МКЛ/527, а в подальшому, 10 вересня 2020 року, аналогічний договір був укладений між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ОСОБА_2 (а.с. 17-23, 24-28).

У розписці від 09.02.2023 ОСОБА_2 вказав, що боржник ОСОБА_1 повністю погасив заборгованість за кредитним договором перед ним (а.с. 42).

У зв`язку з цим у січні 2023 року боржник ОСОБА_1 звернувся до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з проханням зняти арешт з майна, на що отримав відмову (а.с. 14-16).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Розділом VII ЦПК України передбачений порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Так, статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У частині першій статті 448 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Отже, скаржник, як боржник у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду, яке ухвалено в порядку цивільної юрисдикції, реалізує своє право на оскарження постанови державного виконавця про накладення арешту на майно, або бездіяльності виконавцю стосовно не зняття такого арешту, шляхом звернення до суду, який видав виконавчий документ, з відповідною скаргою.

Звернення з вимогами про скасування арешту на майно в порядку позовного провадження можливе лише для осіб, які не є стороною виконавчого провадження (спадкоємців, іпотекодержателів, осіб, які вважають себе власниками майна тощо), адже такі вимоги будуть пред`являтися не в межах процедури контролю за виконанням судового рішення, а як різновид негаторного позову щодо підсудності та порядку розгляду спорів стосовно скасування арешту на майно за зверненням боржника у виконавчих провадження, дійшов і Верховний Суд у постанові від 02 січня 2020 року №201/10187/18.

Отже, скаржник, як боржник у виконавчому провадженні, вірно звернувся до суду саме із скаргою в порядку VII ЦПК України, а не з позовом.

Щодо доводів скарги по суті, суд зазначає таке.

Так, в матеріалах справи відсутні будь-які докази виділення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору та здійснення за ним провадження.

Суд зауважує, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, яке закріплено у статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В такому випадку, зважаючи на поведінку державного виконавця, який не здійснює виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, чим підтвердив відсутність з боку держави майнових претензій до боржника, слід задовольнити скаргу та зобов`язати ДВС зняти арешт, накладений в межах виконавчого провадження на майно боржника.

Керуючись ст. 451 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити повністю.

Зобов`язати Перший відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винести постанову про зняття арешту всього майна ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), накладеного 28 березня 2019 року постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька головного територіального управління юстиції у Волинській області Кух О.С. у межах виконавчого провадження №33526493, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (спеціальний розділ) внесений запис про обтяження №30911320 від 28 березня 2019 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк