Єдиний унікальний номер 448/1322/23
Провадження № 2/448/426/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
07.12.2023 року м.Мостиська
Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючий суддя Юрій БІЛОУС,
за участю секретаря судового засідання Ірини РОМАНЧЕНКО,
учасники справи:
прокурор Ольга БІЛОЗІР,
представник позивача Львівської міської ради - не з`явився (заява),
відповідач Володимир МАТИС - не з`явився,
І. Короткий виклад обставин справи:
Керівник Яворівської окружної прокуратури Львівської області В.Дубас, в інтересах держави в особі: Львівської міської ради (надалі Позивач), звернувся з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі Відповідача), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» з вимогою про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 60 414,37 грн.
Позов обґрунтував тим, що вироком Мостиського районного суду Львівської області у справі 448/1290/22 від 19.04.2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Вирок суду не оскаржувався в апеляційному порядку та набрав законної сили 23.05.2023 року.
Зазначає, що згідно вироку суду, ОСОБА_1 25 лютого 2022 приблизно о 07 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись автодорогою автомобільного сполучення М-11 «Львів-Шегині» по зустрічній смузі руху, здійснюючи таким чином об`їзд черги з транспортних засобів, яка утворилась в напрямку митного поста «Шегині», побачивши перед собою декілька осіб, які стояли на смузі руху по якій він здійснював рух, здійснив зупинку транспортного засобу на ділянці вказаної автодороги 64 км + 600 м. в м. Мостиська. Після цього, усвідомлюючи, що на відстані близько 2 метрів перед транспортним засобом, яким він керує, перебуває пішохід ОСОБА_2 , розуміючи, що розпочавши рух транспортним засобом заподіє йому тілесні ушкодження, керуючись прямим умислом, спрямованим на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, умисно, розпочав рух, внаслідок чого здійснив наїзд на ОСОБА_2 та спричинив йому відкриту черепно-мозкову травму із травматичним субдуральним крововиливом в правій лобно-скронево-тім`яній частці, лінійний злам потиличної кістки з поширенням до великого потиличного отвору та компресійно-дислокаційним синдромом, закритий багато фрагментарний через суглобовий перелом правої п`яткової кістки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Таким чином, внаслідок вчиненого кримінального правопорушення заподіяно матеріальну шкоду комунальному закладу охорони здоров`я, що перебуває у власності позивача, а саме Львівської міської ради через понесені з бюджету витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.
ІІ. Пояснення учасників справи:
Прокурор Білозір О.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити повністю.
Представник позивача Львівської міської ради, в судове засідання не з`явився, однак надіслав клопотання в якому зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, при цьому просить суд розгляд справи проводити у їх відсутності.
Відзив від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду не надходив.
Також, задля забезпечення принципу диспозитивності, змагальності, відкритості інформації, щодо справи та належного повідомлення відповідача про дату, час, місце та порядок розгляду даної справи Мостиським районним судом Львівської області було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті «Судової влади України».
Відтак, суд доходить висновку про належне вжиття всіх заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, будь яких повідомлень про зміну адреси відповідач суду не подавав, а відтак, суд, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11, ч. 12 статті 128 ЦПК України вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час, місце та порядок судового розгляду зазначеної справи.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи.
Виходячи з приписів частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
ІІІ. Процесуальні дії у справі:
19.09.2023 року ухвалою суду відкрито провадження по даній справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
ІV. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин, що виникли між сторонами, із посиланням на докази, у тому числі й ті, що відхилені судом, а так само і оцінка аргументів сторін:
Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.
Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
У відповідності з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.
Згідно вироку Мостиського районного суду Львівської області від 19.04.2023 року у справі 448/1290/22 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 Кримінального кодексу України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Вказаний вирок в апеляційному порядку не оскаржувався та набрав законної сили 23.05.2023 року.
Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Факт заподіяння майнової шкоди внаслідок вчинення кримінальних правопорушень встановлено судом у кримінальному провадженні та не підлягає доказуванню в ході розгляду цієї справи.
При розгляді вказаного кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_1 , 25 лютого 2022 приблизно о 07 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись автодорогою автомобільного сполучення М-11 «Львів-Шегині» по зустрічній смузі руху, здійснюючи таким чином об`їзд черги з транспортних засобів, яка утворилась в напрямку митного поста «Шегині», побачивши перед собою декілька осіб, які стояли на смузі руху по якій він здійснював рух, здійснив зупинку транспортного засобу на ділянці вказаної автодороги 64 км + 600 м. в м. Мостиська. Після цього, усвідомлюючи, що на відстані близько 2 метрів перед транспортним засобом, яким він керує, перебуває пішохід ОСОБА_2 , розуміючи, що розпочавши рух транспортним засобом заподіє йому тілесні ушкодження, керуючись прямим умислом, спрямованим на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, умисно, розпочав рух, внаслідок чого здійснив наїзд на ОСОБА_2 та спричинив йому відкриту черепно-мозкову травму із травматичним субдуральним крововиливом в правій лобно-скронево-тім`яній частці, лінійний злам потиличної кістки з поширенням до великого потиличного отвору та компресійно-дислокаційним синдромом, закритий багато фрагментарний через суглобовий перелом правої п`яткової кістки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Вказаними діями ОСОБА_1 спричинив потерпілому ОСОБА_2 умисні тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, тобто як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Відповідно до положень статті 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Згідно частин 1 та 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) дохід, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особини, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі й майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дiї останньої були неправомірними, між ними й шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи у зв`язку з неправомірними діями відповідача, Львівській міській раді була спричинена шкода, та між неправомірними діями та завданою шкодою є причинний зв`язок.
За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків.
Докази мають бути належними, допустимими, достовірними і достатніми.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Про допустимість доказів зазначено у статті 78 ЦПК України, згідно вимог якої, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з процесуальним законодавством сторони мають певні права та обов`язки, реалізація яких, як правило, залежить від самих учасників процесу.
Надання доказів на підтвердження доводів і обставин, на які позивач посилається як на підставу свої вимог, є обов`язком саме позивача, і їх ненадання є неналежним виконання процесуальних прав та свідчить про те, що позивач не вчиняє активних дій для доведення обґрунтованості своїх вимог перед судом.
Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Своїми процесуальними правами сторони під час розгляду вищевказаної цивільної справи розпорядились на власний розсуд.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторона позивача посилалася як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову сторони Позивача, з наведених вище мотивів та підстав.
Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України).
V. Розподіл судових витрат:
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.141 ЦПК України).
Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, з-поміж іншого, позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Водночас згідно ст.4 цього Закону встановлено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ЦПК України і Закону України «Про судовий збір», судові витрати (судовий збір) по даній справі у розмірі 2 684 грн. слід стягнути з відповідача на користь Держави.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 206, 258, 259, 264, 265, 268, 274 ЦПК України, суд -
Позов Яворівської окружної прокуратури Львівської області, поданої в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Арламівська Воля, Мостиського району Львівської області, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 у дохід Держави судовий збір в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 коп.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Повний текст судового рішення складено 11.12.2023 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: Львівська міська рада, місцезнаходження: м.Львів, площа Ринок, 1, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Арламівська Воля, Мостиського району Львівської області, житель та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне некомерційне підприємство «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги», місцезнаходження: м.Львів, вул. Миколайчука, 9, .

Суддя Юрій БІЛОУС

Рішення суду набрало законної сили «______»________________20___ року

Суддя Юрій БІЛОУС