Справа №705/1072/23
6/705/42/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2023 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі Романовій О.М.

за участю боржника ОСОБА_1

представника боржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані Черкаської області заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Представник боржника ОСОБА_1 адвокат Яроміч О.В. звернулась до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування зазначивши наступне.

18.04.2023 року рекомендованим поштовим відправленням ОСОБА_1 було отримано судовий наказ у справі № 705/1072/23, 2-н/705/64/23, виданий 15.03.2023 року суддею Уманського міськрайонного суду Черкаської області, згідно якого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 28 лютого 2023 року до досягнення старшою дитиною повноліття.

ОСОБА_1 вимушений звертатися до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки у нього об`єктивно відсутній обов`язок сплати аліментів, так як діти постійно проживають разом з батьком та знаходяться на його утриманні.

07.04.2021 року шлюб між сторонами було розірвано, однак ОСОБА_1 та ОСОБА_3 продовжують проживати однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . Вони ведуть спільне господарство та разом виховують дітей.

Батько ОСОБА_1 купує продукти харчування для родини, оплачує комунальні платежі, купує дітям одяг, надає кишенькові кошти сину та кошти на харчування у школу для доньки тощо.

ОСОБА_1 належним чином виконує свої батьківські обов`язки та забезпечує своїх дітей усім необхідним, постійно проживає зі своїми дітьми, самостійно готує для них їжу, турбується щоб його діти мали все необхідне.

На цей час ОСОБА_1 дійсно тимчасово не працює, однак це жодним чином не впливає на його обов`язок утримувати своїх дітей, він має власні заощадження, тому питань у нестачі коштів на повсякденні потреби його дітей не виникає.

Звернення ОСОБА_3 до суду із заявою про стягнення аліментів, не викликане невиконанням ОСОБА_1 його обов`язку щодо утримання дітей, а покликане бажанням заявника збільшити власний щомісячний дохід.

Таким чином, оскільки діти проживають разом з батьком та знаходяться на його повному утриманні, будь-яких обов`язків щодо сплати аліментів на утримання дітей, на будь-чию користь, ОСОБА_1 не має.

Вважає, що заявником до заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів не надано на розгляд суду допустимих та достатніх доказів того, що вона самостійно утримує дітей та проживає з ними окремо від батька. Також не доведено суду, що проживаючи разом з дітьми, батько відмовляється утримувати своїх дітей, не купує їм предмети одягу, продукти харчування чи не задовольняє їх інші матеріальні потреби.

З урахуванням вимог ст. 432 ЦПК України перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково не є виключним і саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, і суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін.

Оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені, аде батьки дітей продовжують проживати однією сім`єю разом з їхніми дітьми в одному будинку право на стягнення аліментів на утримання дітей, у випадку проживання батьків окремо, буде мати той з батьків, з ким будуть проживати їх діти.

У зв`язку з цим, просить суд визнати судовий наказ від 15.03.2023, виданий 15.03.2023 року суддею Уманського міськрайонного суду Черкаської області згідно якого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_5 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 28 лютого 2023 року до досягнення старшою дитиною повноліття таким, що не підлягає виконанню.

Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала заяву та пояснила, що її довіритель категорично не погоджується з цим наказом про стягнення з нього аліментів на утримання дітей на користь колишньої дружини, оскільки дітей утримує саме він, а дружина зазначеним судовим наказом лише має намір збагатитися та підвищити свій дохід. Заявник та його колишня дружина проживають разом і з ними проживають їх діти і саме заявник несе витрати на утримання дітей, а також оплачує комунальні послуги, а тому на її думку, у боржника відсутній обов`язок сплати аліментів. Дійсно її довіритель на цей час не працевлаштований але він має заощадження, які і витрачає для утримання дітей, оскільки розуміє, що як батько має виконувати свої батьківські обов`язки, в тому числі і утримувати дітей. На її думку стягувачем при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей з її довірителя, не надано жодних допустимих доказів, які б підтвердили факт її самостійного утримання дітей, тому просить суд визнати судовий наказ таким, що не підлягає задоволенню.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заяву, факти викладені у ній, та позицію свого представника. Зазначив про те, що проживає разом з колишньою дружиною та з дітьми, яких утримує та здійснює за ними догляд, тому незрозуміло на якій підставі його колишня дружина звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу. Вважає, що підстав для виконання цього наказу немає, тому і звернувся до суду з цією заявою та просить суд її задовольнити.

Стягувач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена, про причини неявки суд не повідомляла.

Суд, вислухавши боржника, його представника та дослідивши письмові докази, дійшов наступних висновків.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Статтею 173 ЦПК України визначено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, в порядку визначеному ст.432 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

07.04.2021 року на підставі рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано.

15 березня 2023 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за заявою ОСОБА_3 було видано судовий наказ у справі №705/1072/23 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 28 лютого 2023 року до досягнення старшою дитиною повноліття, а також покладено на ОСОБА_7 судові витрати.

Заявник звертаючись до суду із заявою про визнання вказаного судового наказу таким, що не підлягає виконанню, вважає, що у нього відсутній обов`язок щодо сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , у зв`язку з добровільною сплатою таких аліментів, не доведенням факту проживання дітей лише з матір`ю ОСОБА_3 та не врахуванням того, що він також проживає разом з дітьми, сплачує комунальні послуги та здійснює інші витрати по утриманню дітей.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно із ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.3 ст.184 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що право на звернення до суду із позовом чи заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів належить особі, з якою проживають діти, та є безумовним.

Ті обставини, що боржник є батьком дитини, що у нього є обов`язок щодо утримання неповнолітніх доньки та сина, які на цей час проживають з матір`ю та з батьком, як вбачається зі змісту заяви, боржник не оспорює.

В той же час судовий наказ є також виконавчим документом (ст.3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст.431 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу 1 книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, що в даному випадку не встановлено матеріалами справи.

Заявником не надано до суду доказів того, що він щомісячно в повному розмірі, як це передбачено чинним законодавством сплачує аліменти на утримання дітей.

В інформаційному листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року звернуто увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Згідно ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої ст.161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.7 ст.170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Крім того, відповідно до ч.8 ст.170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Заявником в підтвердження позиції щодо безпідставності видачі судового наказу та відсутності обов`язку щодо сплати аліментів надано довідку про те, що і діти, і їх батьки проживають за однією адресою, але підтвердження, що саме на утриманні батька перебувають діти, ОСОБА_1 не надано. Крім того, останній додає копії квитанцій про сплату комунальних послуг, згідно яких усі платежі проведені саме стягувачем ОСОБА_3 , що, на думку суду, не є доказом належного утримання дітей та відсутності обов`язку боржника щодо сплати аліментів, а тим більше підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги боржника ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню судового наказу №705/1072/23 від 15.03.2023, не підтверджені належними доказами, тому є необґрунтованими, безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 161, 170, 258-261, 432 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09.06.2023 року.

Суддя Р. В. Піньковський