Справа № 212/1850/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ваврушак Н. М., за участю секретаря судового засідання Дущак К.О., розглянувши у судовому засіданні у залі суду міста Кривого Рогу, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без участі сторін, які беруть участь у справі, та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2023 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов вищезазначений позов, за яким позивач ОСОБА_3 просить змінити розмір аліментів, який стягується з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2020 року по справі № 212/2125/20, на її, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , користь на утримання спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 26 березня 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття, на виплату аліментів в твердій грошовій сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набранням рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем ОСОБА_2 мають спільну неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За рішенням суду відповідач сплачує аліменти на її користь на утримання дитини, однак на даний час розмір аліментів, який був визначений, значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідно віку. Так, розмір аліментів, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму, є недостатнім для матеріального забезпечення дитини, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище, оскільки самостійно доглядає та виховує дитину. З урахуванням того, що відповідач має невеликі доходи, то і розмір аліментів складає незначну суму. Крім того, відповідач має неофіційні доходи, з яких неможливо провести відрахування аліментів. За зазначених обставин звертається до суду із позовною заявою про зміну розміру аліментів.

Ухвалою суду від 12 квітня 2023 року позовну заяву залишено без розгляду з підстави ненадання належним чином засвідчених доказів на підтвердження вказаних обставин, позивачу наданий строк для усунення недоліків.

02 травня 2023 року позивачем подання заява про усунення недоліків позовної заяви на виконання вимог ухвали суду від 12 квітня 2023 року, недоліки усунені.

Ухвалою суду від 08 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу наданий строк для подання відзиву на позову заяву.

24 травня 2023 року відповідачем на адресу суду направлений відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Позивач у судове засідання не з`явилася, заздалегідь подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій свої позовні вимоги вона підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, заздалегідь подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом, з огляду на приписи ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2020 року у справі № 212/2125/20 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України винано біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що внесені відповідні зміни до актового запису про народження № 1488 від 13 грудня 2011 року, прізвище дитини « ОСОБА_6 » змінено на прізвище батька « ОСОБА_7 » та стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 26 березня 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття. (а. с. 30-32)

Відповідно до свідоцтва про народження (повторно) ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що складений відповідний актовий запис № 1488, виданого Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Батьки: батько- ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 . (а. с. 9)

За Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про держану реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 9 від 22 квітня 2023 р. ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , номер актового запису: 1488, складеного 13 грудня 2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Батько: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 . Матір: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . Відомості про батька записані відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України. (а. с. 33)

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року N 3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї.

Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї відповідачем суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів), стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України N 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи, що сторони по справі є батьками дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , розмір визначений аліментів на його утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, за рішенням суду від 17 серпня 2020 року, є невідповідним до зміненого рівня прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а тому інтереси дитини підлягають захисту.

Крім того, судом враховується, що розмір аліментів заявлених позивачем за заявою узгоджується із мінімальним розміром аліментів визначених ст. 183 СК України.

За змістом статей192, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України .

Такий обов`язок також передбачений ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках і своїх повнолітніх дітей. Варто зазначити, що отримання аліментів на дитину не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного.

Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст. 192 Сімейного кодексу України, звернутись до суду з позовом про зміну розміру аліментів.

Позивач довела свої вимоги про зміну способу стягнення аліментів, оскільки спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, тобто це виключне право позивача (стягувача) отримувати аліменти у твердій грошовій сумі чи у відсотках від доходів платника аліментів.

Врахувавши положення статей181,192 СК України та вимоги позовної заяви, суд з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини, дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині збільшення розміру аліментів. Суд не вбачається підстав для визначення розміру аліментів з урахуванням індексу інфляції .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок на користь держави.

Керуючись вимогами ст. ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити у повному обсязі.

Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2020 року (справа № 212/2125/20, 2/212/1925/20), стягувати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з розміру 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 26 березня 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття, на виплату аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

У зв`язку із збільшенням розміру аліментів припинити стягнення з ОСОБА_2 аліментів на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 серпня 2020 року (справа № 212/2125/20, 2/212/1925/20).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи, складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено та підписано без його проголошення 09 червня 2023 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак