Справа № 495/5025/23
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

25 травня 2023 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

судді Заверюха В.О., при секретарі Червинській І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання біржового договору дійсним та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 12.04.2000 року №2706/Б нерухомого майна у вигляді частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Одеською товарною біржею та у звязку із знесенням 9/50 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та за відсутністю спадкоємців, щодо вказаної частини домоволодіння визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на 17/25 частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке в цілому складається з: літ.«А» - житловий будинок, загальною площею 41,5 кв.м., житловою площею 33,2 кв.м.; літ.«Г» - житловий будинок, загальною площею 52,5 кв.м., житловою площею 29,9 кв.м.; літ.«В» - літня кухня; літ.«Д», «З», «М» - сараї; літ.«І» - вбиральня; літ.«Н» - гараж; №1,2,4-8 споруди.

Короткий зміст та обґрунтування позову

12.04.2000 року у м.Білгород-Дністровський між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу реєстраційний №2706/Б щодо продажу частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею - 1132 кв.м.. Сторони досягли згоди, щодо всіх істотних умов договору, а сааме: ціни, строків передачі майна, порядку розрахунків, тощо. Договір було зареєстровано Одеською товарною біржею в журналі реєстрації біржових првочинів із нерухомістю за №2706/Б. Так само договір посвідчено в КП «Білгород-Дністровське БТІ», реєстраційне посвідчення №35-2214 від 10.05.2000 року. Відповідно до п.1 договору продавець продав, а покупець купив 1/2 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 . Зазначене в договорі нерухоме майно належало продавцю на підставі договору купівлі-продажу №2047/Б від 29.12.1998 року. Також п.5 договору встановлено, що покупцем отримані гроші за продане нерухоме майно, до підписанням сторонами договору. Після виконання своїх обов`язків покупця (сплати коштів за частину домоволодіння), продавцем були передані позивачу ключі від нерухомого майна та правовстановлюючі документи. Окрім того, інша частина домоволодіння, літ.«Б», а саме 9/50 часток належали ОСОБА_3 . Натомість вказана частина домоволодіння знесена, а ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_3 відсутні спадкоємці, які б претендували на майнові права знесеної частини домоволодіння. Вказані обставини окрім іншого підтверджуються листом КП «Білгород-Дністровське БТІ» за №217 від 09.03.2023 року, в якому вказані складові частини спірного домоволодіння, серед іншого відсутня така частина, як будинок літ.«Б». Таким чином відсутність вказаної частини фактично змінює частину домоволодіння, яке позивач придбав за біржовим договором, а саме з частини на 17/25 частин (25/50 + 9/50 = 17/25), при цьому склад домоволодіння не змінюється, так само і не змінюється фактично придбана позивачем частина домоволодіння, що не впливає на права іншого співвласника. На протязі вже двадцяти років позивач та члени його родини безперешкодно володіють та користуються спірним нерухомим майном, на позивача оформленні відповідні договори на обслуговування з водопостачання, електропостачання, тощо. На даний час позивач має бажання здійснити відчуження спірного нерухомого майна, однак звернувшись до нотаріуса йому було повідомлено про відсутність нотаріального посвідчення вказаного договору, у зв`язку із чим в укладенні угоди позивачу відмовлено. Відповідач по теперішній час з різних мотивів (зайнятістю та інше) ухиляється від нотаріального оформлення договору.

Рух справи у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.05.2023 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.05.2023 року з Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори в Одеській області витребувана належним чином завірену копію спадкової справи, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву, в якій підтримує позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просить справу розглянути без його участі.

Відповідач в судове засідання не зявився, також подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає та просить справу розглянути без його участі.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно ст.81 ЦПК Україникожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

В судовому засіданні встановлено, що 12.04.2000 року у м.Білгород-Дністровський між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу реєстраційний №2706/Б щодо продажу частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею - 1132 кв.м..

Сторони досягли згоди, щодо всіх істотних умов договору, а сааме: ціни, строків передачі майна, порядку розрахунків, тощо. Договір було зареєстровано Одеською товарною біржею в журналі реєстрації біржових првочинів із нерухомістю за №2706/Б. Так само договір посвідчено в КП «Білгород-Дністровське БТІ», реєстраційне посвідчення №35-2214 від 10.05.2000 року.

Відповідно до п.1 договору продавець продав, а покупець купив 1/2 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Зазначене в договорі нерухоме майно належало продавцю на підставі договору купівлі-продажу №2047/Б від 29.12.1998 року.

Також п.5 договору встановлено, що покупцем отримані гроші за продане нерухоме майно, до підписанням сторонами договору. Після виконання своїх обов`язків покупця (сплати коштів за частину домоволодіння), продавцем були передані позивачу ключі від нерухомого майна та правовстановлюючі документи.

Інша частина домоволодіння, літ.«Б», а саме 9/50 часток належали ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 18.11.1993 року, актовий запис №596 та вказана частина домоволодіння знесена. Після смерті ОСОБА_3 відсутні спадкоємці, які б претендували на майнові права знесеної частини домоволодіння.

Вказані обставини окрім іншого підтверджуються листом КП «Білгород-Дністровське БТІ» за №217 від 09.03.2023 року, в якому вказані складові частини спірного домоволодіння, серед іншого відсутня така частина, як будинок літ.«Б».

Інший співвласник домоволодіння по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 не заперечує, щодо обставин які зазначені позивачем ОСОБА_1 ..

Таким чином відсутність вказаної частини фактично змінює частину домоволодіння, яке позивач придбав за біржовим договором, а саме з частини на 17/25 частин (25/50 + 9/50 = 17/25), при цьому склад домоволодіння не змінюється, так само і не змінюється фактично придбана позивачем частина домоволодіння, що не впливає на права іншого співвласника.

На протязі вже двадцяти років позивач та члени його родини безперешкодно володіють та користуються спірним нерухомим майном, на позивача оформленні відповідні договори на обслуговування з водопостачання, електропостачання, тощо. На даний час позивач має бажання здійснити відчуження спірного нерухомого майна, однак звернувшись до нотаріуса йому було повідомлено про відсутність нотаріального посвідчення вказаного договору, у зв`язку із чим в укладенні угоди позивачу відмовлено. Відповідач по теперішній час з різних мотивів (зайнятістю та інше) ухиляється від нотаріального оформлення договору.

У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13,41 Конституції України).

Відповідно до ст.13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов`язки, а й орієнтовно вказує на його зобов`язання.

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч.2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» №1957 XII від 10.12.1991 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Лист Міністерства юстиції України за №17-12-44 від 10.04.1998 року, роз`яснює, що угоди укладені на біржі не прирівняні до нотаріально посвідчених, а тільки підлягають подальшому нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст.224 ЦК України, в редакції 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму.

Відповідно до ст.225 ЦК України, 1963 року право продажу майна належить власнику.

Відповідно до ст.47 ЦК України, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог тазаперечень.

Згідно ст.89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем були обґрунтовані обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог.

Висновок суду

З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст.15 Закону України «Про товарну біржу», є підстави для визнання договору купівлі продажу 12.04.2000 року №2706/Б, складеного та зареєстрованого на Одеській товарній біржі, за яким ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 придбав частину домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 - дійсним.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.4, 12-13, 211, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання біржового договору дійсним та визнання права власності - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу від 12.04.2000 року №2706/Б нерухомого майна у вигляді частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Одеською товарною біржею.

У звязку із знесенням 9/50 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та за відсутністю спадкоємців, щодо вказаної частини домоволодіння визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на 17/25 частини домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке в цілому складається з: літ.«А» - житловий будинок, загальною площею 41,5 кв.м., житловою площею 33,2 кв.м.; літ.«Г» - житловий будинок, загальною площею 52,5 кв.м., житловою площею 29,9 кв.м.; літ.«В» - літня кухня; літ.«Д», «З», «М» - сараї; літ.«І» - вбиральня; літ.«Н» - гараж; №1,2,4-8 споруди.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Заверюха В.О.