Справа № 718/2073/23
Провадження 2/718/399/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

"29" листопада 2023 р. м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді Мінів О.І.

секретаря судових засідань Анучкіної О.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань в режимі відеоконференції, цивільну справу № 718/2073/23 за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Сенс Банк» (місце знаходження: вул.Велика Васильківська,100, м.Київ, ) та ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на грошові кошти банківського вкладу в порядку спадкування, захист прав споживачів та стягнення коштів (повернення банківського вкладу та процентів, -

за участю учасників судового процесу:

представника відповідача ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В червні 2023 року позивач ОСОБА_1 , діючи в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , звернулася до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовом до Акціонерного товариства «Сенс-Банк», ОСОБА_3 , який в подальшому виклала в новій редакції. Відтак, просить суд визнати за нею та її неповнолітньою дочкою право власності на грошові кошти банківського вкладу в порядку спадкування за законом в рівних частках кожному, а також в порядку захисту прав споживачів стягнути з АТ Сенс банкусуму банківського вкладу та процентів в рівних частках кожній. (а.с.101-109)

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік та батько ОСОБА_2 ОСОБА_5 . На початку 2023 року виявила вдома договір банківського вкладу №134/2 від 22.05.2013 року «Інвестиційний, депозитний вклад зі сплатою процентів щоквартально мультивалютний», укладений між ОСОБА_5 та ПАТ «Укрсоцбанк» (наразі АТ «Сенс Банк») в особі начальника Кіцманського відділення Чернівецької обласної філії Васильковою Г.В., предметом якого було те, що банк продовжує дію договору за № 48/2 вклад «Інвестиційний» з поточним рахунком № НОМЕР_1 на суму 179000 грн.. А також розпорядження по договору 134/2 від 01.10.2013, відповідно до якого сума внесення на депозит становила 100000 грн., а загальна сума депозиту по цьому договору зросла до 279000 грн.

З метою оформлення спадкових прав на вказані грошові кошти та отримання свідоцтва про право на спадщину вона звернулась до державного нотаріуса А.Беженар, яка повідомила про те, що АТ «Сенс Банк» 21.02.2023 надав відповідь, що ОСОБА_5 не був клієнтом банку, та відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на грошові заощадження її чоловіка, що зберігаються в АТ «Сенс Банк».

Вказує на те, що вона та її неповнолітня дочка ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцями першої черги після смерти ОСОБА_5 , які отримали відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на цей банківський вклад, проте оформити спадкові права на вказаний банківський вклад у позасудовому порядку позбавлені можливості, а тому просить визнати за ними право власності в порядку спадкування на спадкове майноу вигляді депозиту на суму 279 000 грн. в рівних частках кожному, яке залишилося після смерті ОСОБА_5 . Відповіч ОСОБА_3 не претендує на спадщину у вигляді банківського кладу.

Договір банківського вкладу №134/2 від 22.05.2013 року «Інвестиційний, депозитний вклад зі сплатою процентів щоквартально мультивалютний», укладений між ОСОБА_5 та ПАТ «Укрсоцбанк» (наразі АТ «Сенс Банк») в особі начальника Кіцманського відділення Чернівецької обласної філії Васильковою Г.В., предметом якого було те, що банк продовжує дію договору за № 48/2 вклад «Інвестиційний» з поточним рахунком № НОМЕР_1 на суму 179000 грн. А також розпорядження по договору 134/2 від 01.10.2013, відповідно до якого сума внесення на депозит становила 100000 грн., а загальна сума депозиту по цьому договору зросла до 279000 грн.. Строк дії якого продовжувався відповідно до ч.4 ст.1060 ЦК України. У відповідності п.1.2 Договору «внесення Клієнтом грошових коштів підтверджується Банком шляхом видачі розпорядження та договору». Згідно до п.1.3. Договору на депозитний рахунок додаткові внески коштів допускаються.

При цьому, відповідно до п.3.3.1 Договору клієнт має право отримати суму депозитного вкладу та суму нарахованих процентів згідно умовами цього договору. Ці та інші умови договору скріплені особистими мокрими підписами сторін та печаткою банку.

Так,станом на час звернення до суду з даним позовом відповідач суму вказаних депозитних вкладів та нараховані відсотки не повернув.

Зазначає, що вона виявила договір та розпорядження лише в 2023 році , тому раніше й не зверталась до органів досудового розслідування із заявою про вчинення злочину.

Ії покійний чоловік ОСОБА_5 разом з іншими 100 вкладниками виявились обманутими колишнім начальником Кіцманського відділення №933 ПАТ «Укрсоцбанку» Васильковою, яка, зловживаючи своїм службовим становищем, незаконно заволоділа коштами у вигляді банківських вкладів, після чого зникла в листопаді 2014 року. З приводу цих подій зареєстроване кримінальне провадження №0000622 від 21.11.2014 року за ч.3,4,5 ст.191,ч.2ст.200 КК України відносно ОСОБА_6 . Ініціатором початку досудового розслідування став ПАТ Укрсоцбанк , який 20.11.2014 року звернувся до Кіцманського РВ УМВСУ у Чернівецькій області із заявою про вчинення злочину , адже в ході проведення службового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 від імені банку укладала депозитні договора із громадянами, на протязі тривалого часу отримувала значні суми коштів, і від імені банку заключала депозитні угоди. При цьому на банківські рахунки кошти не потрапляли, але угоди завірялися її підписом та печаткою банку.

Вважає, за таких обставин банк зобов`язаний повернути їй та її дочці, як спадкоємцям померлого чоловіка та батька ОСОБА_3 , суму банківського вкладу 279 000 грн., у зв`язку з чим звертається до суду із позовом до правонаступника АТ «Укрсоцбанк» - АТ «Сенс Банк».

Крім того, звертається з вимогою про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, відповідно до ст.625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання з 08.06.2017 з урахуванням встановлення карантину на території України з 12.03.2020 у межах строку позовної давності.

Таким чином, період з 08.06.2017 по 08.06.2023 року має місце прострочення виконання грошового зобов`язання на суму в національній валюті і повинні бути нараховані інфляційні витрати. Загальний індекс інфляції за період з червня 2017 по квітень 2023 року - 1,84488344, отже інфляційне збільшення становитиме 279000,00*1,84488344 - 279000,00= 235722,48 грн.

Окрім того, в період з 08.06.2017 по 08.06.2023 року має місце прострочення виконання грошового зобов`язання на суму 279000,00 в національній валюті гривні, на яку має бути нараховано 3% річних, що розраховується за формулою (Проценти) + (Сума боргу) * (Процентна ставка(%) ) / 100% * (Кількість днів у році) та становить 50230,72 грн..

Вважає, що стягненню також підлягає неустойка (пеня) згідно ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 3% вартості послуги Договору №134/2 від 22.05.2013 року, яка зазначена у п.1.2 договору у розмірі 28% річних, та складає 78120 грн. за кожен день прострочення зобов`язання за період з 08.06.2017 по 08.06.2023, всього 2191 день. Отже, пеня за цим договором становить: 78120*0.03*2191=5134827,60 грн.

З посиланням на відповідні норми Закону, просила суд стягнути з акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , в рівних частках кожній суму неповернутого банківського вкладу у розмірі 279000,00 гривень, інфляційні втрати у розмірі 235722,48 грн., 3% річних в сумі 50230,72 грн., пеню у розмірі 5134827,60 грн. за Договором №134/2 від 22.05.2013 (а.с.101-108)

Короткий зміст відзиву відповідача на позовну заяву.

21.07.2023 року представником АТ «Сенс Банк» - Самокишою В.Ю. скеровано на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому вказує на те, що банк не погоджується з доводами позивача та вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними, не підтвердженими належними доказами та такими, що не підлягають задоволенню.

Вказує на те, що відповідно до вимогст.1058, 1059 ЦК України,ст.2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність»,ст.7 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», пунктів 1.1, 1.5, 1.9 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженоїпостановою Правління НБУ №492 від 12.11.2003 рокута п.2.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженогопостановою НБУ №516 від 03.12.2003 року- договір банківського вкладу носить реальний, оплатний характер, який вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми.

Посилається на те, що позивачем не надано ні розпорядження, ні банківської виписки, ні ощадної книжки, ні сертифіката, ні будь якої іншого документа на підтвердження внесення 179000,00 грн. за Договором №134/2 від 22.05.2013р. Померлий ОСОБА_5 не вносив 179000,00 грн. на депозит за даним Договором.

Проте, наданий позивачем Договір не містить ознаки реального договору та взагалі не укладений між позивачем та банком.

Зазначення таких реквізитів є звичайним для даного виду банківських договорів та унормовано законодавчо, зокрема у п.п.2.1, 2.3 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах.

Зазначає, що Позивач стверджує, що ним було внесено кошти на депозит, але при цьому взагалі в жодному документі не зазначено номера рахунку клієнта. Разом з тим, виходячи зі змісту вказаного пункту Договору, внесення клієнтом грошових коштів підтверджується Договором та розпорядженням. Вказаний пункт містить виключний перелік конкретних документів. Однак позивачем не додано передбаченого Договором документу, який має підтвердити факт внесення коштів. Зі змісту Договору, на який посилається позивач, не слідує, що внесення коштів на депозит може бути підтверджено будь-яким іншим документом.

Згідно положення п.2.2. Розділу IV Інструкції, у якому зазначено, що Банк (філія, відділення) здійснює приймання від клієнта готівки національної валюти через операційну касу за такими прибутковими касовими документами: за заявою на переказ готівки - від юридичних осіб для зарахування на власні поточні рахунки, від фізичних осіб - на поточні, вкладні (депозитні) рахунки, а також від юридичних та фізичних осіб - на рахунки банку (філії, відділення), у тому числі на погашення кредиту, інших юридичних або фізичних осіб, які відкриті в цьому самому банку або в іншому банку, та переказ без відкриття рахунку.

Всупереч положенням п.2.9. гл.2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженоїпостановою Правління НБУ від 01.06.2011 року №174внесення грошової суми позивачем не підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Оскільки внесення грошових сум, крім договору банківського вкладу, не підтверджується платіжним документом, який би відповідав вимогам чинного законодавства, письмова форма договору банківського вкладу не додержана, а отже договір банківського вкладу в будь-якому випадку є нікчемним.

Звертаючись до суду з позовною заявою до АТ «Сенс Банк», позивач не надав належних доказів на підтвердження порушення, невизнання або оспорювання його права відповідачем.

Вказує, що позивачем не надано суду доказів, згідно вимогст.1059 ЦК Українипро внесення коштів до каси банку за договором банківського вкладу, що суперечить вимогами п.2.10 гл.2 розд.IV Інструкції НБУ від 01.06.2011 року №174 «Про ведення касових операцій банками України».

Позивачем не надано виписки по рахунку. Розпорядження від 01.10.2013 є неналежним доказом, не підписано касиром банку. А сам договір №134/2 від 22.05.2013 без будь-якого підтверджуючого документа на внесення коштів за ним не підтверджує передачу коштів через касу в сумі 179 000 грн.

Посилання у позові на постанову Верховного Суду від 10.04.2019 року по справі №463/5896/14-ц безпідставне, оскільки предметом спору по даній цивільній справі було визнання договору банківського вкладу нікчемним.

Так, позивач ставить вимогу щодо стягнення за період з 08.06.2017 по08.06.2023 - 3% річних у розмірі 5023,72 грн., інфляційних втрат у розмірі 235772,48 грн. та пені у розмірі 5134827,60 грн. за Договором №134/2, однак відповідач АТ «Сенс Банк» не визнає позов в повному обсязі на вказаних підставах у відзиві та вважають, що позивачем пропущено строк позовної давності до вказаних вимог.

Померлий ОСОБА_5 за своє життя не звертався до Банку з вимогами про повернення коштів.

Згідно висновків викладених, зокрема, у постановах ВС від 18.09.2019 у справі №753/4351/17, у справі №645/3720/17 від 12.11.2020, №361/4256/19 від 14.04.2022, №202/3447/20 від 02.11.2022, споживачем послуг у розумінні ЗУ «Про захист прав споживачів» є вкладник банку, а не його спадкоємець.

Позивачі не являються споживачами послуг банку в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», а значить положення ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо стягнення пені , застосуванню не підлягають.

Отже, вимоги позивачки про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені з 08.06.2017 по 08.06.2023 являються безпідставними.

Так, позивач зазначає, що нібито 20.05.2014 банк повинен був повернути померлому ОСОБА_5 кошти за договором №48/2, який позивач не надає, а лише договір №134/2 від 05.05.2013 і це вказано в позові.

Разом з тим, позивач нарахував 3% річних та інфляційні втрати за 6 років за період з 08.06.2017 по 08.06.2023. Зазначає, що оскільки з 02.04.2020 продовжено строк позовної давності на строк дії карантину, то це дає право позивачу нарахувати 3% річних та інфляційні втрати за вказаний період. Отже, вимоги про стягнення інфляційних втрат та пені не можуть бути задоволені, оскільки вони заявлені 23.06.2023 після спливу строку позовної давності (тобто після 22.05.2017).

Таким чином, з посиланням на відповідні норми законодавства, просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с. 40-47).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27.06.2023 вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. (а.с.28).

21.07.2023 від представника АТ «Сенс Банк» - Самокиша В.Ю. на адресу суду скеровано відзив на позовну заяву (а.с. 40-47)

03.08.2023 позивач ОСОБА_1 скерувала суду відповідь на відзив, в якій свої позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Посилається на те, що позовна давність , про яку згадує представник банку у відзиві, не поширюється на вимогу вкладника до банку про видачу вкладу, а інші строки давності з урахуванням «ковідного періоду» нею дотримані. (а.с.73-74)

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08.08.2023 судові засідання визначено проводити у режимі відеоконференції (а.с. 75)

09.08.2023 ухвалами Кіцманського районного суду Чернівецької області відмовлено в задоволенні заяви представника АТ «Сенс Банк» Самокиша В.Ю. про відвід судді,про направлення справи №718/2073/23 за підсудністю (а.с.88-89, 90)

Разом з тим, 09.08.2023 клопотання представника АТ «Сенс Банк» Самокиша В.Ю. про залишення позовної заяви без руху задоволено частково та надано строк позивачам для усунення недоліків, а саме сплату судового збору за позовну вимогу в частині визнання права власності на банківський вклад в порядку спадкування за законом. (а.с.91-92)

22.08.2023 позивачкою ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , скерувала суду позовну заяву в новій редакції (а.с.101-108)

25.08.2023 судом отримано копію спадкової справи №228/2020 до майна ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.112-156)

05.09.2023 представник АТ «Сенс Банк» - Самокиша В.Ю. скерувала заперечення на відповідь на відзив, які просить врахувати при розгляді справи. Вважає, що вимоги про стягнення суми вкладу є передчасними, та можуть бути заявлені тільки після відмови банку у виплаті коштів за зверненням спадкоємцями померлого на підставі рішення суду про право власності на банківський вклад в порядку спадкування . Отже вимоги є передчасними. (а.с.157-158)

27.09.2023 ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.11.2023 за участі сторін. Крім того, даною ухвалою клопотання представника відповідача АТ «Сенс Банк» Самокиші В.Ю. про витребування доказів, про залучення третьої особи, - залишені без задоволення. (а.с.187-188)

03.10.2023 представник АТ «Сенс Банк» адвокат В.Ю. Самокиша на електронну адресу суду, після закриття підготовчого провадження, скерувала заяву про залучення третьої особи Міністерства фінансів України, яка 29.11.2023 в судовому засідання судом залишена без розгляду з підстав визнання неповажними причинами пропуску строку на подачу такої заяви на стадії судового розгляду. (а.с.192)

Заходів щодо забезпечення доказів, забезпечення позову по справі не вживалося, зупинення і поновлення провадження не здійснювалося.

Позиція представників сторін в судовому засіданні

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила позовну заяву задоволити повністю та розгляд справи провести без її участі через зайнятість, скерувавши до суду 07.11.2023 відповідну заяву. (а.с.200)

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання 29.11.2023 не з`явилася, однак скерувала заяву про визнання позовних вимог в частині визнання права власності за позивачами на грошові кошти банківського вкладу в порядку спадкування та розгляд справи по суті просить проводити без її участі. (а.с.203)

Представник відповідачаАТ «Сенс Банк» - Самокиша В.Ю., в режимі відео конференції, просила відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються необґрунтованими, безпідставними та не підтвердженими належними доказами. На підтримання поданого відзиву пояснила, що наданий позивачем Договір №134/2 є нікчимним, внаслідок недодержання письмової форми договору банківського вкладу, не містить ознаки реального договору та взагалі не укладався між ОСОБА_5 та банком, померлий взагалі не був клієнтом банку.До договору №134/2 не надано доказів внесення коштів в касу банку, договір не підписано представником банку, позивач ніколи не зверталася до банку щодо поверненнядепозиту. Позивачем не додано договору №48/2, на який вона посилається в позоній заяві. Розпорядження на 279 000 гривень містить посилання на інший договір, якого не долучено до справи. Законодавством встановлено форму договору, який вважається належним, видача розпоряджень взагалі не передбачена. Крім того, позивач не є потерпілою в кримінальному провадженні, а тому є безпідставними її посилання на обставини кримінального провадження. Позивач взагалі не має статусу спадкоємця, адже їй відмовлено нотаріусом, в 6 місячний строк не звернулась до нотаріуса за прийняттям спадщини. Позивач не являється споживачем в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», тільки вкладник банку є споживачем, а тому її вимоги є безпідставними. Просила відмовити повністю, застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог позивача про стягнення по ст. 625 ЦК України, а в задоволенні вимог по пені взагалі відмовити за безпідставністю.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

22.05.2013 року між ОСОБА_5 та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанку» Васильковою Г.В., укладено Договір №134/2 банківського вкладу «Інвестиційний» (депозитний вклад зі сплатою процентів щоквартально - мультівалютний), згідно яким банк продовжує дію договору №48/2 вклад «Інвестиційний» з поточним рахунком № НОМЕР_1 на суму 179000,00 грн. з нарахуванням відсотків в розмірі 28% річних.

Згідно із умовами договору внесення клієнтом грошових коштів підтверджується банком шляхом видачі розпорядження та договору. Депозитний вклад залучається на строк з 22.05.2013 року по 22.05.2014 року включно.

Пунктом 1.3. Договору визначено, що на депозитний рахунок додаткові внески коштів допускаються.

Кожен аркуш Договора (оригінал) скраплений підписами сторін, де також міститься відтиск печатки Укрсоцбанку.(а.с. 10-11).

Із розпорядження (оригінал) на внесення коштів на депозит від 01.10.2013 року, виданого Кіцманським відділенням ЧОФ ПАТ «Укрсоцбанк», вбачається, що його видано на виконання умов договору №134/2 від 20.05.2012 року, за яким: дата внесення коштів 20.05.2013 року, дата закінчення депозиту 20.05.2014 року, загальна сума депозиту 179000,00 грн., сума внесення на депозит 100000,00 грн., сума депозиту -279 000,00 грн. Наявні підписи у графах: «клієнт ОСОБА_5 та «Начальник Кіцманського відділення ОСОБА_6 ». Дата рахунку 01.10.2013 року. Також наявний відтиск печатки каси №1 ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с. 12)

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Ставчанської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області від 16.01.2020.(а.с.15)

Згідно копії спадкової справи № 228/2020 заведеної до майна ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцями померлого є дружина ОСОБА_1 , 1976 р.н., дочка ОСОБА_7 , 1996 р.н., дочка ОСОБА_2 , 2006 р.н. (а.с.112-156)

Дочка ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) відмовилась від одержання спадщини після смерті батька ОСОБА_5 , подавши письмову заяву Кіцманській державній нотаріальній конторі 09.06.2020.

Під час розгляду справи в суді відповідач ОСОБА_3 визнала позовні вимоги в частині визнання права власності на банківський вклад за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках, в порядку спадкування за законом після смерті батька.

ОСОБА_5 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб 31.08.1993 року, актовий запис №9, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого Ставчанською сільською радою Кіцманського району Чернівецької області 31.08.1993. (а.с.18)

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого виконкомом Ставчанської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, вбачається , що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком вказаний ОСОБА_5 , матір`ю ОСОБА_1 . (а.с.17)

Позивач ОСОБА_10 постійно проживала разом та вела спільне господарства зі своїм чоловіком ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а/з №2 від 16.01.2020. А після смерті ОСОБА_1 хоронила свого чоловіка ОСОБА_5 , що підтверджується довідками виконкомом Ставчанської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області №42 та №43. (а.с.16)

Згідно листа АТ «Сенсбанку» від 21.02.2023 №7447-17.5/2023-б/б, скерованого державному нотаріусу Кіцманської державної нотаріальної контори, ОСОБА_5 , 1970 р.н., який проживав за адресою с.Ставчани, Чернівецького району, Чернівецької області не був клієнтом АТ «Сенсбанку». Зазначено, що 10.09.2019 реорганізовано АТ Укрсоцбанк шляхом приєднання до АТ Альфабанк, який у порядку правонаступництва набув усіх прав за переданими йому активами, зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів. АТ Сенсбанк є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ Альфабанк. Всі зобов`язання і договори зберігають свою юридичну силу та не потребують переукладання або укладання додаткового договору у зв`язку із зміною назви з 01.12.2022. (а.с.13)

На цій підставі 02.05.2023 державним нотаріусом Кіцманської державної нотаріальної контори Беженар А.М. відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після смерті чоловіка та батька, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на грошові заощадження, що зберігаються в АТ «Сенс Банк» (а.с.14)

Разом з тим, судом встановлено, що 20.11.2014 року начальник Управління банківської безпеки ПАТ «Укрсоцбанку» Л.Тарасович звернувся до Кіцманського РВ УМВС України в Чернівецькій області із заявою про вчинення злочину, у зв`язку із тим, що 20.11.2014 в ході проведення поередньої перевірки встановлено, що начальник Кіцманського відділення №933 ОСОБА_6 , зловживаючи своїм службовим становищем, на протязі тривалого часу отримувала у фізичних осіб значні суми коштів, як у гривні, так і у іноземній валюті, і від імені банку заключала з ними фіктивні депозитні угоди. При цьому кошти на банківські рахунки не надходили, але угоди завірялися її підписом та банківською печаткою. ОСОБА_6 періодично цим особам виплачувались депозитні проценти. Просив прийняти заяву про злочин та розпочати досудове розслідування за фактом вчинення дій, що мають ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.190-192 КК України. (а.с .24).

Відповідно до обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000622, внесеному в ЄРДР 21 листопада 2014 року, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.191ч.3, ст.191ч.4. ст.191ч.5, ст.200ч.2КК України. Справа перебуває на розгляді в Заставнівському районному суді Чернівецької області, обвинувачена ОСОБА_6 оголошена в міжнародний розшук, проводиться спеціальний судовий розгляд. (а.с.23)

06.03.2015 року Управлінням банківської безпеки у Західному регіоні (м.Львів) Департаменту безпеки ПАТ «Укрсоцбанк» проведено службове розслідування за фактом порушень, допущених співробітниками Кіцманського відділення №933 у Подільському регіоні ПАТ «Укрсоцбанк», які мали місце впродовж 2008-2014 років. Встановлено, що ОСОБА_6 з 2001 року (Наказ №34-ОС від 14.08.2001 року) по 06.03.2015 обіймала посаду начальника Кіцманського відділення №933 Департаменту роздрібних продажів у Подільському регіоні центру роздрібного бізнесу ПАТ «Укрсоцбанк» .

Відповідно до п.34 Посадової інструкції, з якою ОСОБА_6 ознайомлена 28 жовтня 2010 року, до її обов`язків відноситься затвердження підписом документів фінансового, розрахункового характеру, листів, договорів відповідно до наданої довіреності.

Згідно довіреності, ОСОБА_6 надано право від імені Банку укладати договори банківського вкладу на умовах «Правил надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів-фізичних осіб в ПАТ «Укрсоцбанк» шляхом підписання заяв про розміщення депозиту. (а.с. 25-33)

У зв`язку із реорганізацією правонаступником активів та зобов`язань АТ «Укрсоцбанку» з 15.10.2019 стало АТ «Альфа-Банк», яке з 30.11.2022 змінило найменування на АТ «Сенс Банк». (а.с.34)

Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність»визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

У частині першій статті 1060 ЦК України зазначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Отже, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Так, позивач надала суду оригінал договору банківського вкладу №134/2 від 22.05.2013 «Інвестиційний» (депозитний вклад зі сплатою процентів щоквартально - мультівалютний), між ПАТ «Укрсоцбанк», в особі начальника Кіцманського відділення АТ «Укрсоцбанк» Василькової Г. В. та ОСОБА_5 , оригінал розпорядження від 01.10.2013 року на внесення коштів на депозит Козулькевичем І.М., згідно договору № 134/2 від 20.05.2012 року.

Спростовуючи позицію представника банку про недодержання письмової форми договору банківського кладу, про відсутність належних доказів внесення коштів на депозит, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14-ц (провадження № 14-703цс19), зазначено, що «договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту (частина перша статті 1059 ЦК України).

У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним (частина друга вказаної статті). Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджене договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Така позиція відповідає висновкам Верховного Суду України, викладеним у постановах від 06.06.2012 року по справі №6-17цс12 та від 29.10.2014 року по справі №6-118цс14.

Квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі, що відповідає висновкам Верховного Суду України, викладеним у постановах від 25.04.2012 року по справі №6-20цс12 та від 06.04.2016 року по справі №6-352цс16).

Додержання письмової форми договору є обов`язковою умовою взаємовідносин між банком і вкладником (пункт 2.2 глави 2 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516).

Банк під час здійснення касових операцій має забезпечувати, зокрема, своєчасне повне оприбутковування готівки національної та іноземної валюти, що надійшла до каси банку, її зарахування на зазначені клієнтами рахунки згідно з вимогами нормативно-правових актів і належний внутрішній контроль за касовими операціями (пункт 8 розділу I Інструкції № 174).

Відповідно до пункту 1.6 глави 1 розділу IV Інструкції № 174 банк (філія) визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати касові документи, і визначає систему контролю за виконанням касових операцій.

Відтак, оскільки саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій, недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства й умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору.

Відкриття відповідних рахунків та облік на них коштів у національній та іноземній валютах, залучених згідно з чинним законодавством від юридичних і фізичних осіб на підставі укладених у письмовій формі договорів банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку.

Необліковування банком таких коштів не можна вважати недодержанням сторонами відповідного договору банківського вкладу (депозиту) його письмової форми.

Така позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.04.2019 року по справі №463/5896/14-ц, та в подальшому у постанові Верховного Суду від 03.06.2020 року по справі №752/7208/15-ц.

ОСОБА_5 , укладаючи договір банківського вкладу, отримуючи розпорядження на внесення коштів на депозит, перебуваючи в приміщенні банку, отримуючи зазначений договір та розпорядження із підписом керуючої відділенням Василькової, із відбитком печатки банку, правомірно сподівався на належне оформлення договору № 134/2 банківського вкладу з відповідачем, а обов`язок забезпечення належного виконання працівниками відповідача посадових інструкцій лежить на банківській установі.

Матеріали справи свідчать про те, що 20.11.2014 року начальник Управління банківської безпеки ПАТ «Укрсоцбанку» Л.Тарасович звернувся до Кіцманського РВ УМВС України в Чернівецькій області із заявою про вчинення злочину, яка стала підставою внесення відомостей до ЄРДР за № 0000622 відносно керуючої відділенням ОСОБА_6 за ст.ст. 191ч.3, ст.191ч.4. ст.191ч.5, ст.200ч.2КК України.

За обставинами справи: начальник Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» Василькова Г. В., будучи службовою особою, шляхом зловживання своїм службовим становищем, заволоділа коштами фізичних осіб, які носили в банк для розміщення на депозитних рахунках, на протязі тривалого часу отримувала у фізичних осіб значні суми коштів, як у гривні, так і у іноземній валюті, і від імені банку заключала з ними фіктивні депозитні угоди. При цьому кошти на банківські рахунки не надходили, але угоди завірялися її підписом та банківською печаткою.

Зазначене кримінальне провадження перебуває на розгляді в Заставнівському районному суді Чернівецької області, обвинувачена ОСОБА_6 оголошена в міжнародний розшук, проводиться спеціальний судовий розгляд.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 662/397/15-ц (провадження № 14-20цс21), зазначено, що в разі пред`явлення позову про стягнення коштів за договорами банківського вкладу, у тому числі відсотків та інфляційних втрат, які не були повернуті вкладнику внаслідок злочину (кримінального правопорушення), вчиненого службовими особами банку, застосуванню до спірних правовідносин між вкладником та банком підлягають норми цивільного законодавства, які регулюють договірні, а не деліктні зобов`язання, оскільки вчинення працівниками банку злочину (кримінального правопорушення) із заволодіння внесеними на депозит коштами не впливає на договірні правовідносини вкладника і банку, не спростовує їх існування та не припиняє їх».

06.03.2015 року Управлінням банківської безпеки у Західному регіоні (м.Львів) Департаменту безпеки ПАТ «Укрсоцбанк» проведено службове розслідування за фактом порушень, допущених співробітниками Кіцманського відділення №933 у Подільському регіоні ПАТ «Укрсоцбанк», які мали місце впродовж 2008-2014 років. Встановлено, що ОСОБА_6 з 2001 року по 06.03.2015 року обіймала посаду начальника Кіцманського відділення №933 Департаменту роздрібних продажів у Подільському регіоні центру роздрібного бізнесу ПАТ «Укрсоцбанк» .

Відповідно до п.34 Посадової інструкції, з якою ОСОБА_6 ознайомлена 28 жовтня 2010 року, до її обов`язків відноситься затвердження підписом документів фінансового, розрахункового характеру, листів, договорів відповідно до наданої довіреності.

Згідно довіреності, ОСОБА_6 надано право від імені Банку укладати договори банківського вкладу на умовах «Правил надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів-фізичних осіб в ПАТ «Укрсоцбанк» шляхом підписання заяв про розміщення депозиту.

Відповідальною особою по Кіцманському відділенню за зберігання та видачу печаток, зокрема основоної круглої печатки , печаток «каса№1», «каса №2» - являлась ОСОБА_6 .

При опитуванні працівників Кіцманського відділення №933, заявників (128 осіб) встановлено, що заявники проходили до службового кабінету ОСОБА_6 , знали її особисто, а після досягнення домовленостей передавали їй готівкові кошти, в національній або в іноземній валюті. ОСОБА_6 особисто виготовляла на комп`ютері договора банківського вкладу. Клієнти особисто кошти передавали ОСОБА_11 в руки, а остання ставила свій підпис на роздрукованих договорах та розпорядженнях, завіряючи свій підпис відбитком печатки банку.

Опитати ОСОБА_6 не представилось можливим, в ході службового розслідування, оскільки місце її перебування невідоме, востаннє на роботі була 14.11.2014 року.

За результатми службового розслідування, ОСОБА_6 звільнено із займаної посади відповідно до ст. 147 КЗпП за порушення трудової дисципліни, що виразилось у неодноразовому порушенні вимог Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою НБУ від 01.06.2011 №174, Інструкції щодо касового обслуговування клієнтів ПАТ Укрсоцбанку від 08.12.2011, Правил про порядок виготовлення , збереження та використання печаток і штампів в ПАТ Укрсоцбанк, затверджених 09.12.2009 та 23.04.2014, Посадової інструкції.

На підставі частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

За таких обставин факт існування між сторонами: ПАТ Укрсоцбанком в особі керуючої відділенням Васильковою Г.В. та клієнтом ОСОБА_5 , договірних відносин, зокрема за договором банківського вкладу №134/2 від 22.05.2013 року «Інвестиційний, депозитний вклад зі сплатою процентів щоквартально мультивалютний», знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

Крім того, факт внесення грошових коштів ОСОБА_5 на депозит ПАТ Укрсоцбанку в сумі 279 000 гривень підтверджується належними, допустимими доказами у справі.

Адже позивачем надано суду оригінал договору банківського вкладу 134/2 , на виконання якого видано і представлено суду оригінал розпорядження на внесення коштів на депозит, і такий доказ не спростовано стороною відповідача. Крім того, в самому договору , зокрема в п.1.2, зазначено, що внесення клієнтом грошових коштів підтверджується банком шляхом видачі розпорядження та договору.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер клієнт ПАТ Укрсоцбанку ОСОБА_5 . Сума вкладу внесена померлим ОСОБА_5 до даного банку у розмірі 279 000,00 гривень залишається неповернутою.

У частині 3статті 1060 ЦК Українизазначено, що за договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

Відповідно до ч.1ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно дост.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями ч.1ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 ЦК Українипередбачено, що є недопустимою одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом частини другоїстатті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбаченестаттею 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другоюстатті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Стаття 629 ЦК Українипередбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У Законі України «Про захист прав споживачів» не визначено вичерпного переліку правових відносин, на які поширюється його дія, втім з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та виходячи з демократичних принципів цивільного судочинства і наявності в цивільних правовідносинах такої слабкої сторони, як фізична особа - споживач, можна зробити висновок, що цим Законом регулюються відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу, майнового найму (оренди), надання комунальних послуг, прокату, перевезення, зберігання, доручення, комісії, фінансово-кредитних послуг, страхування тощо.

Щодо позовних вимог про визнання права власності на грошові кошти банківського вкладу в порядку спадкування

Отже, факт укладення договору банківського вкладу, на виконання якого видано розпорядження, та внесення спадкодавцем коштів підтверджено належними та допустимими доказами, тобто у судовому засіданні знайшло своє підтвердження факт наявності договірних відносин між банком та спадкодавцем, які виникли на основі укладеного між сторонами договору, за умовами якого було внесено грошові кошти на депозит, а оскільки грошові кошти за договором банківського вкладу позивачу не виплачені, суд приходить до переконання про стягнення вказаних коштів - суми банківського вкладу з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних.

Померлий ОСОБА_5 являвся споживачем банківських послух та станом на момент його смерті мав неповернутий банківський вклад в сумі 279 000 гривень.

Відповідно до частини 1статті 4 ЦПК України, частини першоїстатті 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Зважаючи на вимоги ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його .

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1ст. 1221 ЦК України).

Крім того, згідно із положеннями ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 ЦК України.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що діти спадкодавця та той з подружжя, що його пережив та батьки, відносяться до першої черги спадкоємців за законом.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Аналіз положень статті 1228 ЦК України дозволяє зробити висновок, що спадкодавець може розпорядитися правом на вклад двома способами: 1) склавши заповіт або 2) зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). За умови їх відсутності правонаступництво права на вклад відбувається внаслідок спадкування за законом.

Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним (ч.2 ст.1228 ЦК України).

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дружина ОСОБА_1 , 1976 р.н. та дочка ОСОБА_2 , 2006 р.н., які звернулись із заявами до державного нотаріуса за прийняттям спадщини у строк встановлений ЦК України, що підтверджується копією спадкової справи.

Позивач ОСОБА_1 , а також неповнолітня дочка ОСОБА_2 успадкували нерухоме майно померлого чоловіка та батька ОСОБА_5 , в рівних частка кожна, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом.

Разом з тим, позивач , будучи спадкоємцем за законом, отримала відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний банківський вклад, що зберігається в АТ «Сенс Банк». Адже АТ «Сенсбанку» листом від 21.02.2023 №7447-17.5/2023-б/б, повідомив державного нотаріуса про те, що ОСОБА_5 не був клієнтом АТ «Сенсбанку».

На переконання суду, зазначений лист АТ Сенсбанку свідчить про невиконання банком своїх обов`язків за договором банківського вкладу, як це і вказано у вищенаведеній Постанові ВСУ від 25.04.2012 № 6-20 цс 12. Сам факт не проведення суми коштів на рахунку банку, за умов наявності доказів про одержання таких від вкладника, не може слугувати причиною для відмови у позові.

Відтак, в ході розгляду справи встановлено саме порушення договірних зобов`язаних, що виникли між сторонами, які регулюються нормами законодавства про банківський вклад (§ 3 Розділу 71 ЦК України).

Суд бере до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи те, що позивачі позбавлені можливості визнати право власності на спадкове майно в порядку успадкування, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 , а саме грошові кошти на депозитному рахунку відповідно до Договору №134/2 від 22.05.2013р. «Інвестиційний, депозитний вклад зі сплатою процентів щоквартально мультивалютний», укладений між покійним ОСОБА_5 та Акціонерно комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (АТ «Сенс Банк»), в особі начальника Кіцманського відділення Чернівецької філії Васильковою Г.В. у розмірі 279 000,00 грн., що входить до складу спадщини, у позасудовому порядку, керуючись відповідними нормами законодавства, суд вважає, що вимоги позивача ОСОБА_1 та яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , є доведеними та обґрунтованими, такими, що гуртуються на законі, та за умови їх визнання відповідачем ОСОБА_3 , підлягають задоволенню у повному обсязі.

Так, за правилами частини другої статті 608 ЦК України зобов`язання не припиняється смертю кредитора, якщо воно не є нерозривно пов`язаним з особою останнього. У такому разі права та обов`язки (спадщина) фізичної особи (вкладника), яка померла, переходять до інших осіб - спадкоємців. Отже, зобов`язання банку виплачувати проценти за договором вкладу не припиняється зі смертю вкладника, входить до складу спадщини та триває до дня повернення коштів спадкоємцям.

До такого висновку прийшов Верховний Суд у справі №645/3720/17, постанова ВС від 12.12.2018.

До складу спадщини також включаються й інші права вкладника, в тому числі на захист своїх прав споживача фінансових послуг у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів».

ОСОБА_1 та неповнолітня ОСОБА_2 є спадкоємцями грошового вкладу з відповідними відсотками та усіма видами нарахувань, що знаходяться у відповідача.

Таким чином, на правовідносини щодо повернення грошового вкладу ОСОБА_5 , нарахувань по ст.. 625 ЦК України, які успадкували позивачі, також розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно пункту 10.15 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492, незалежно від того, чи здійснюється успадкування вкладу згідно із законом, заповітом або розпорядженням, банк здійснює виплату вкладу (частини вкладу) спадкоємцю власника рахунку на підставі відповідного свідоцтва про право на спадщину або дозволу нотаріуса на одержання спадкоємцем частини вкладу спадкодавця, або за рішенням суду.

Щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних в межах строку позовної давності

Відповідно до ст.625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 235722,48 грн., які розраховані наступним чином: 279 000,00 (банківський вклад) х 1,84488344(загальний індекс інфляції за період з червня 2017 по квітень 2023) 279 000,00 = 235 722,48 грн., та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання на суму 279 000,00 грн. за останні три роки, що передують зверненню кредитора до суду з урахуванням встановлення карантину на території України з 12.03.2020 у межах строку позовної давності в період з 08.06.2017 по 08.06.2023, та розрахована наступним чином: (Проценти) = (Сума боргу) х (Процентна ставка (%) )/ 100% х (Кількість днів у році) та становить50230,72 грн.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення інфляційних втрат за 6 років та 3% річних за останні 6 роки, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, що заперечується відповідачем у поданому відзиві на позовну заяву. Крім того в письмових пояснення та під час виступу в суді адвокат Самокиша В.Ю. заявляла про застування наслідків спливу строку позовної давності стосно вимоги про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та відсутність судової практики в частині продовження строку позовної давності на період дії карантину.

За змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зміст вказаної норми законодавства щодо нарахування процентів та застосування індексу інфляції свідчить про компенсаційний, а не штрафний характер визначених ст. 625 ЦКУкраїни трьох процентів річних, а тим більше не є подвійною відповідальністю боржника.

Відповідачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надано доказів на спростування розрахунку інфляційних втрат і 3% річних, а тому такий взятий до уваги судом.

За статтею 625 ЦК України стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.

У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давністьце строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За змістом частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався і триває до сьогоднішнього дня.

Законом України від 30.03.2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) » розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30.03.2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд дійшов висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню у тому випадку, коли строк позовної давності не сплив на момент встановлення карантину на території України (12.03.2020 року).

Закон № 540-ІХ передбачив, що моментом, з якого продовжується позовна давність (у тому числі передбачена статтями 257, 258 ЦК України), є запровадження карантину відповідно до Постанови № 211, тобто 12.03.2020. А тому у разі, якщо сплив позовної давності мав би настати з 12.03.2020, а позивач звернувся до суду після цього моменту, але до закінчення карантину, позовна давність не може вважатись пропущеною, а суд не має підстав для застосування статті 267 ЦК України (наслідки спливу позовної давності). Така позиція наведена в постанові Верховного Суду від 25.08.2021 у справі № 914/1560/20.

Закон № 540-ІХ містить пряму вказівку на продовження позовної давності на строк дії карантину, який відповідно до Постанови № 211 починається саме з 12.03.2020 року.

Отже, позивач звернувся із вимогою про стягнення інфляційних втрат за період з 08.06.2017 по 08.06.2023 та 3% річних за період 08.06.2017 по 08.06.2023 за прострочення виконання грошового зобов`язання з урахуванням встановлення карантину на території України у межах строку позовної давності.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення інфляційних втрат за останні 6 років та 3% річних за останні 6 роки (за Договором №134/2 від 22.05.2013, розпорядження від 01.10.2013), що передують зверненню до суду, з АТ Сенсбанку, з огляду на доведеність належними та допустимими доказами суми вказаних нарахувань.

Щодо вирішення вимог про стягнення неустойки (пені) відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону № 1023-ХІІ

Разом з тим, посилаючись на ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів», позивач просить стягнути неустойку (пеню) у розмірі 3% вартості послуги по Договору №134/2 від 22.05.2013 року, яка зазначена у п.1.2 договору у розмірі 28 % річних, та складає 78120 грн. за кожен день прострочення зобов`язання, а всього 2191 день за період з 08.06.2017 по 08.06.2023, яка розрахована наступним чином: 78120*0.03*2191= 5134827,60 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення пені, то суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні таких вимог виходячи з наступного.

Так, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Однак, частиною другою статті 1230 ЦК України визначено, що до спадкоємця переходить право на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв`язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов`язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя.

Відтак, положення статті 1218 та статті 1230 ЦК України співвідноситься між собою як загальне та спеціальне положення.

Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Враховуючи вище вказані норми матеріального права, суд приходить до висновку, що умови виникнення у спадкоємця права на стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлює частина друга статті 1230 ЦК України.

Таке право у спадкоємця виникає лише у тому випадку, якщо неустойка була присуджена спадкодавцю за життя. Однак такого права позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як спадкоємці, не успадкували, оскільки ОСОБА_5 за життя не було присуджено до стягнення неустойку за неналежне виконання АКБ "Укрсоцбанк" (чи його правонаступником) умов договору банківського вкладу № 134/2 від 22.05.2013.

Відтак, виходячи зі змісту положень частини другої статті 1230 ЦК України, враховуючи встановлені обставини цієї справи, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин не підлягають до застосування положення частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вкладником АКБ "Укрсобанк" був спадкодавець ОСОБА_5 , а не ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та останні не успадкували права на стягнення штрафних санкцій (пені), оскільки такого права за життя не набув спадкодавець.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18.09.2019 у справі № 753/4351/17 (провадження № 61-45486св18).

Враховуючи вище наведене суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо стягнення судового збору.

Як передбачено ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачі звільнені від сплати судового збору відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» за вимогою про стягнення на їх користь суми банківського вкладу та сум по ст..625 ЦК України. При цьому позивач сплатила судовий збір в сумі 2790 гривень за майновою вимогою до ОСОБА_3 .

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2684,00 гривні.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначено ставки судового збору, розмір яких, з урахуванням прожиткового мінімуму, з 01.01.2023 року становить за подання фізичною особою до суду позовної заяви: - майнового характерупотрібно сплатити: 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (не менше 1073,60 грн та не більше 13 420 грн);

З огляду на вказані вимоги, з відповідача Акціонерного товариства «Сенс-Банк» на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 5 649,53 гривень.

На підставі викладеного, ст. ст. 4, 15, 16, 509, 526, 608, 610, 625, 1058, 1059, 1060, 1061, 1068, 1070 ЦК України, ст. ст. 1, 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», керуючись ст. ст.1-23, 76-81, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 352, 355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», ОСОБА_3 про визнання права власності на грошові кошти банківського вкладу в порядку спадкування, захист прав споживачів та стягнення коштів (повернення банківського вкладу) задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканкою АДРЕСА_1 , та ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканки АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рівних частках кожному право власності на грошові кошти на депозитному рахунку відповідно до Договору №134/2 від 22.05.2013р. «Інвестиційний, депозитний вклад зі сплатою процентів щоквартально мультивалютний», укладений між ОСОБА_5 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (наразі АТ «Сенс Банк»), в особі начальника Кіцманського відділення Чернівецької обласної філії Васильковою Галиною Вікторівною у розмірі 279 000,00 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «СенсБанк» (юридична адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Кіцманським РВ УМВС України в Чернівецькій області 12.06.2000 р., жительки АДРЕСА_1 , та на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах її неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , в рівних частках кожному, суму банківського вкладу 279 000 (двісті сімдесят дев`ять тисяч) гривень 00 копійок, інфляційні втрати у розмірі 235 722 ( двісті тридцять п`ять тисяч сімсот двадцять дві) гривні 48 копійок, 3% річних в розмірі 50 230 (п`ятдесят тисяч двісті тридцять) гривень 72 копійок, а всього стягнути 564 953 ( п`ятсот шістдесят чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят три) гривні 20 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства «СенсБанк» (юридична адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, код ЄДРПОУ: 23494714) на користь держави 5 649 (п`ять тисяч шістсот сорок дев`ять ) гривень 53 копійки судового збору.

В решті частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Кіцманським РВ УМВС України в Чернівецькій області 12.06.2000 р., місце проживання: АДРЕСА_1 , та яка діє в інтересах неповнолітньої доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Відповідач - Акціонерне товариство «СенсБанк» юридична адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_2

Повний текст виготовлено та підписано 08.12.2023

Суддя: О.І.Мінів