Справа № 367/8513/19
Провадження №2/367/1072/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

12 червня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Шаповала О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позивач вказує, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (нова назва - АТ «УКРСИББАНК»), (надалі - позивач) та ОСОБА_1 (надалі - відповідач ) укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 23.01.2007 (надалі кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) у сумі 75000 дол. США, а відповідач зобов`язався щомісячно повертати кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 23.01.2017, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п. 1.1, 1.2. кредитного договору). За користування кредитними коштами протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, відповідач зобов`язався сплатити проценти у розмірі 10.30% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов п.9.2 договору шляхом направлення відповідного листа. Сторони домовилися, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених п.9.2 договору, а саме у випадку настання обставин, передбачених підпунктом «а» пункту 9.2 договору - у випадку порушення кредитної дисципліни. Відповідно до п.9.2 договору банк листом №147974 від 19.02.2008 повідомив відповідача про запровадження нової системи нарахування відсотків, а саме у випадку прострочення платежу за кредитним договором, банк з дати виникнення простроченої суми основного боргу, нараховуватиме на прострочену суму основного боргу підвищені проценти в розмірі збільшеному вдвічі від діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку за методом «факт/360», та сплачуються кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти (п. 1.3. кредитного договору). Відповідно до п. 9.5 кредитного договору строк дії даного договору встановлюється з дати його укладення і до повного погашення суми кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій та/або пені, у разі її нарахування. Відповідно до листа №147974 від 19.02.2008 та умов кредитного договору передбачено, що на прострочену суму основного боргу нараховуються підвищені проценти в розмірі збільшеному вдвічі від діючої процентної ставки. Тому з урахуванням вказаних умов кредитного договору та положень ст.625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідач повинен сплатити проценти у подвійному розмірі.

Позивач зазначає, що всупереч умов кредитного договору відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. АТ «УкрСиббанк» звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом про стягнення з відповідача та поручителя заборгованості, що існувала станом на 09.11.2015 у розмірі 23133.29 євро та пені у розмірі 95914, 29 грн., з яких: 19959.14 євро - заборгованість по кредиту, 3174, 57 євро - заборгованість по процентах 79241, 14 грн. - пеня за прострочення сплати по кредиту; 16673, 15 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 01.02.2016 по справі №367/8127/15-ц позов було задоволено, встановлено факт не виконання кредитних зобов`язань відповідачем та вирішено стягнути з ОСОБА_1 суму боргу по кредиту та процентам у розмірі 23133, 29 євро та пені у розмірі 95914, 29 грн. Після набрання рішенням суду законної сили були отримані виконавчі листи та направлені до органів ДВС для примусового виконання. Фактично погашення боргу згідно з рішенням суду було здійснено частково 20.11.2018 та 07.12.2018: по кредиту у загальному розмірі 19959,14 євро та проценти у розмірі 3174, 57 євро, що стягнуті за рішенням суду по справі №367/8127/15-ц. Станом на 21.10.2019 залишаються не погашеними 11539,04 євро по процентам, нарахованим відповідно до умов кредитного договору та ст.625 ЦК України, за період з 01.11.2015 по 06.12.2018, що не були предметом розгляду у справі №367/8127/15-ц. Відповідно до умов кредитного договору, листа №147974 від 19.02.2008 та ч.2 ст.625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідач повинен сплатити проценти у подвійному розмірі, а саме 11539,04 євро (за курсом НБУ станом на 21.10.2019 27.899083 грн. за 1 євро еквівалентно 321928, 64 грн.)

Таким чином, позивач має право задовольнити свої порушені права шляхом звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача грошових коштів - процентів у розмірі 11539.04 євро (одинадцять тисяч п`ятсот тридцять дев`ять євро 04 єврц.), нарахованих відповідно до умов кредитного договору та ст.625 ЦК України.

У зв`язку з чим просить стягнути на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСИББАНК» заборгованість по процентах за договором про надання споживчого кредиту №0 від 23.01.2007 у розмірі 11539.04 євро (одинадцять тисяч п`ятсот тридцять дев`ять євро 04 єврц.) з ОСОБА_1 , стягнути з відповідача на користь позивача понесені судовий збір у розмірі 4828 грн. 93 коп., та судові витрати у розмірі 7500 грн.

10.03.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує, що із позовними вимогами банку відповідач не погоджується з огляду на відсутність правових підстав для стягнення вказаної заборгованості, виходячи із наступного. 23 січня 2007 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, за яким банк надав, а ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 75 000 євро з терміном погашення боргу до 23.01.2017. У п. 1.2.2. Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 23.01.2007 сторони погодили, що кредит вважається повернутим у разі зарахування грошових коштів спрямованих на погашення кредиту в повному обсязі на рахунок банку. Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 23.01.2017, якщо тільки не застосовуються інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього Договору. Згідно із п. 5.5. вказаного Договору у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більше ніж на один місяць, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому у розділі 11 цього Договору. У п. 11.1 Договору відповідно до ст. ст. 525, 611 ЦК України сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених, зокрема у п.п. 5.5. Договору та направлення Банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим Договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином у разі неналежного виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором чинним законодавством України та умовами договору передбачено право АТ «УкрСиббанк» на пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту, в зв`язку із чим вважається, що строк повернення кредиту настав.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 грошових зобов`язань за кредитним договором заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 01.02.2016 у справі № 367/8127/15-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 достроково стягнуто із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь банку заборгованість у розмірі 23 133,71 євро, суму пені - 95 917,29 грн., з яких: 19959,14 євро - заборгованість за простроченим кредитом, 3174,57 євро - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом, 79241,14 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 16673,15 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, судовий збір 9997,07 грн.

Ірпінським міським відділом ДВС ГУ ТУЮ в Київській області у виконавчому провадження з примусового виконання виконавчих листів №367/8127/15-ц від 21.10.2016, виданих Ірпінським міським судом Київської області рішення суду виконано повністю, стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість у повному розмірі, що підтверджується постановами про закінчення виконавчого провадження ВП № 56682314 від 03.12.2019 та ВП № 56681925 від 03.12.2019. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 01.02.2016 у справі № 367/8127/15-ц встановлено, що вказані суми стягнуто, виходячи із розрахунку заборгованості станом на 09.11.2015. Також позивачем для досудового врегулювання спору на адресу відповідачів було направлено вимогу від 24.02.2015 № 30-11/22594 та вимогу від 24.02.2015 № 30-11/22595 про погашення простроченої заборгованості. Таким чином, банк скориставшись своїм правом щодо стягнення суми боргу в судовому порядку, змінив строк виконання основного зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 23 січня 2007 року, а тому шляхом пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту разом із нарахованими за кредитним договором процентами і комісіями, у порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося. Аналогічний висновок було зроблено Великою Палатою ВС у рішенні № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року.

З огляду на пред`явлення 24.02.2015 вимоги про дострокове повернення кредиту разом із нарахованими процентами, у порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України, та стягнення заборгованості (у тому числі і процентів, розрахованих станом на 09.11.2015) за рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 01.02.2016 у справі № 367/8127/15-ц, право АТ «УкрСиббанк» надалі нараховувати проценти припинилося, а тому позовні вимоги про стягнення процентів за весь час користування кредитними коштами в період із 01.11.2015 по 06.12.2018 є незаконними та не підлягають задоволенню. Крім того, наявність судового рішення, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц.

ОСОБА_4 зазначає, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У такому випадку кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором.

Також звертає увагу суду, що позивачем проведено розрахунок заборгованості по процентам виходячи із подвійної процентної ставки (26,60% річних), що є порушенням закону та умов кредитного договору, дія якого припинена внаслідок направлення вимоги про дострокове повернення суми кредиту. При цьому, повідомлення банку від 19.02.2008 №147974 про застосування нової системи нарахування відсотків у випадку прострочення платежу, до уваги брати не можна, оскільки таке повідомлення відповідачу не надсилалось і ним не отримувалось, а долучена до матеріалів позову копія зворотнього повідомлення про вручення поштового відправлення за №562 не може бути належним доказом направлення і вручення повідомлення банку внаслідок відсутності зазначення змісту поштового відправлення та особистого підпису відповідача про отримання вказаного поштового відправлення.

Крім того, зважаючи на те, що позивач змінив строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором шляхом направлення вимог про дострокове повернення кредиту від 24.02.2015 № 30-11/22594 та № 30-11/22595, а тому з урахуванням строку позовної давності за позивачем зберігалося право на пред`явлення до суду позову про стягнення процентів, протягом 3-х років із дня направлення 24.02.2015 вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, тобто до 24 лютого 2018 року включно. Як вбачається із матеріалів справи позивач звернувся до суду із цим позовом про примусове стягнення процентів у розмірі 11 539,04 євро 25 жовтня 2019 року, тобто з пропуском строку позовної давності, про що представником відповідача подана заява про застосування строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просить відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 11 539,04 євро.

03.04.2020 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідач безпідставно посилається на застосування правового висновку Великої Палати Верховного суду по справі № 444/9519/12-2 (постанова від 28.03.2018, провадження № 14-10цс18). При вирішенні питання про застосування висновків Великої Палати Верховного суду по справі № 444/9519/12-ц необхідно насамперед враховувати фактичні обставини справи. Зокрема, за переконанням АТ «УКРСИББАНК» для правильного вирішення спору у справі № 367/8513/19 необхідно встановити, чи передбачено сторонами за кредитним договором строк його дії та якою є домовленість сторін щодо порядку нарахування процентів. Так, постанова не містить в собі жодних висновків щодо оцінки правовідносин за договором, в якому сторонами визначено строк його дії (до повного виконання). З цих підстав, представник позивача вважає, що застосування постанови Великої Палати Верховного суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12-ц можливе виключно щодо договорів, в яких не визначено строку їх дії. Правовий висновок Великої Палати Верховного суду по справі № 444/9519/12-ц постанова від 28.03.2018, провадження №14-10цс18) не підлягає застосуванню до договорів, в яких визначено строк їх дій та погоджено порядок нарахування відсотків.

Щодо порядку нарахування відсотків, передбаченого кредитним договором № від 23.01.2007, посилається на п. 9.5 п. 1.3.3. При цьому, період нарахування процентів згідно умов цього договору починається з дня фактичного надання кредитних коштів, якщо умовами пунктів 1.3.2., 9.2. Договору не передбачено іншу дату початку нарахування процентів, а в наступному - з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. При цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані Банком Позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність Банку відповідно до умов договору. Для розрахунку процентів день надання та день погашення кредиту вважається одним днем. П. 1.3.4. Кредитного договору, строк сплати процентів: з 01 по 23 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти. Сторони також погодили, що в разі повернення до Банку всієї суми кредиту: Банк в день такої повної сплати суми кредиту здійснює нарахування процентів за його користування протягом календарного місяця (в якому здійснюється повне повернення кредиту), починаючи з першого календарного дня такого місяця по день, що передує даті повернення всієї суми кредиту, а Позичальник не пізніше дати повного повернення кредиту сплатити Банку суму таких нарахованих процентів (п. 1.3.4. Кредитного Договору). Згідно п. 1.2.2 Кредитного договору, позичальник зобов`язується: повернути суму кредиту, і сплатити плату за кредит і інші грошові платежі на рахунок Банку в порядку та на умовах, передбачених даним договором, а саме на рахунок № НОМЕР_1 в АКІБ УкрСиббанк, код Банку (МФО) 351005. Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на зазначений у цьому пункті рахунок Банку. Вказане відповідає також і положенням ч. 3 ст. 1049 ЦК України. Таким чином, за кредитним договором встановлено домовленість сторін щодо нарахування процентів, і сторони домовились, що нарахування процентів відбувається до моменту повернення коштів. При цьому, така домовленість (оцінка змісту та умов кредитного договору) є вирішальною при оцінці спірних правовідносин та застосування ст. 1048 ЦК України. Зважаючи на викладене, АТ «УкрСиббанк» має повне та беззаперечне право на нарахування процентів та їх отримання до моменту повернення кредиту у повному обсязі, а висновки ОСОБА_1 про припинення права на нарахування відсотків суперечать доказам по справі (умовам кредитного договору) та положенням ст. 1048, 1049 ЦК України.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника позивача.

У судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, просить відмовити у задоволенні позовної заяви з підстав зазначених в позовній заяві та заяві про застосування строків позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України ( ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, правовідносини, які склалися між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право, - вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України перебачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами. Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Так, перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 23.01.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який в подальшому змінив своє найменування на акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику, а позичальник зобов`язався прийняти належним чином використовувати і повернути банку кредит в іноземній валюті в сумі 75 000 євро та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2.2 договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін не пізніше 23.01.2017 року.

За змістом п. 1.3 договору про надання споживчого кредиту за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 10.30 %річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору.

Нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України.

Проценти нараховуються на суму кредиту, що надана банком позичальнику і ще не повернута останнім у власність банку відповідно до умов договору.

Як зазначено у п. 1.5 договору, кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_2 для подальшого використання за цільовим призначенням.

Пунктом 5.5. кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку встановленому розділом 11 цього договору.

Пунктом 11.1 договору про надання споживчого кредиту передбачено, що сторони погодили, що у випадку настання обставин, визначених у п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5., 5.6, 5.8, 5.10, 7.4., 9.2, 9.14. цього договору та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом тридцяти одного календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким що настав на тридцять другий календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку, при цьому у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення банку чи у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку з інших підстав протягом сорока календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банком, вважати термін повернення кредиту таким що настав на сорок перший календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку.

Зазначене у п. 11.1 договору повідомлення (вимога) банку направляється листом (цінний з описом та повідомлення про вручення) або доставляється кур`єром на адресу позичальника, що вказана у розділі 12 цього договору .

Відповідно до копії листа №147974 від 19.02.2008 та копії рекомендованого повідомлення ПАТ «УкрСиббанк» було направлено на адресу ОСОБА_1 повідомлення в якому було повідомлено про запровадження нової системи нарахування відсотків, а саме у випадку прострочення платежу за кредитним договором, банк з дати виникнення простроченої суми основного боргу, нараховуватиме на прострочену суму основного боргу підвищені проценти в розмірі збільшеному вдвічі від діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу.

ПАТ «УкрСиббанк» до позову долучено копію заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01.02.2016 року з якого видно, що позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно на користь Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суму боргу по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 від 23 січня 2007 року в розмірі - 23 133 (двадцять три тисячі двісті двадцять три) євро 71 євроцент. Стягнуто солідарно на користь Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суму боргу по сплаті пені за договором №0 від 23.01.2007 р. в розмірі - 95 914 (дев`яносто п`ять тисяч дев`ятсот чотирнадцять) гривень 29 копійок. Стягнуто солідарно із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь АТ «УкрСиббанк» судовий збір в розмірі - 9 997 (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто сім) гривень 07 копійок.

Рішення набрало законної сили 16 серпня 2016 року.

Крім того, з копії заочного рішення вбачається, що для досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача 24 лютого 2015р. було направлено вимогу про погашення простроченої заборгованості, однак, відповідачі свої своїх зобов`язань, щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним, не виконали.

Тобто, 24 лютого 2015 року Банк скористався своїм правом щодо направлення вимоги позичальнику, порядок направлення якої передбачено п. 11.1 договору про надання споживчого кредиту, даний факт, позивачем не спростовувався.

Таким чином, було ухвалене судове рішення про дострокове стягнення всієї заборгованості за кредитним договором, шляхом стягнення солідарно на користь Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суми боргу по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 від 23 січня 2007 року.

Відповідно до інформаційної довідки долученої представником відповідача до відзиву про виконавче провадження від 09березня 2020 року та 28 грудня 2019 року, Ірпінським міським відділом ДВС ГУ ТУЮ в Київській області у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчих листів №367/8127/15-ц від 21 жовтня 2016 року, виданих Ірпінським міським судом Київської області рішення суду виконано, стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість у повному розмірі, та відповідно до постанов ВП № 56682314 від 03 грудня 2019 року та ВП № 56681925 від 03 грудня 2019 року виконавче провадження закінчено.

Отже, рішення суду в частині стягнення заборгованості було виконано.

Таким чином, з ухваленням 01 лютого 2016 року Ірпінським міським судом заочного рішення про задоволення вимог кредитора - Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», яким суму боргу по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом а також суму боргу по сплаті пені було стягнуто в повному обсязі, припинились правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 року (справа №564/2199/15) прийшов до висновку, що після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості, кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20.03.2019 року у справі № 648/3491/15, у пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року (справа № 444/9519/12-ц) зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

В постанові від 22.05.2018 року у справі N 369/6892/15 Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що, виходячи з вимог статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити з підстав його необґрунтованості.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11, провадження № 61-175сво21: «Гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами є однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 3) частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина друга статті 211 ЦПК України). У частині другій статті 247 ЦПК України передбачено, що фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до пункту 6 частини сьомої статті 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про дату складення повного судового рішення. Згідно з частиною першою статті 268 ЦПК України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення суду. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України). Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України). Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу (частини перша, третя статті 368 ЦПК України). У частині першій статті 381 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами статті 35 (порядок вирішення питань при колегіальному розгляді справи) і глави 9 «Судові рішення» розділу ІІІ «Позовне провадження» цього Кодексу з особливостями, зазначеними у статті 382 (постанова суду апеляційної інстанції) цього Кодексу. Згідно зі статтею 383 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції проголошується за правилами, встановленими статтею 268 цього Кодексу. Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див: постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20 (провадження № 14 ?182цс21), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц (провадження № 61-28728сво18), постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19 (провадження № 61-7013вс20). Тлумачення вказаних норм свідчить, що: слід розмежовувати порядок проголошення судового рішення (скороченого або повного) у разі явки учасників справи у судове засідання та складання повного судового рішення, за відсутності учасників справи. Порядок ухвалення судового рішення та його проголошення залежить від того чи судове засідання, яким завершений розгляд справи, відбулось у присутності учасників справи, чи за їхньої відсутності; повне судове рішення було складено чи складання повного судового рішення було відкладено; загальний порядок ухвалення рішення застосовується, якщо розгляд справи відбувся з викликом учасників і вони брали участь у судовому засіданні. Зокрема, суд виходить до нарадчої кімнати (частина перша статті 244 ЦПК України); у нарадчій кімнаті суд приймає, складає та підписує рішення (повне чи скорочене) (частина друга статті 259 ЦПК України); повернувшись із нарадчої кімнати, суд проголошує рішення (повне чи скорочене) (частина перша статті 268 ЦПК України); датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене) (перше речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України); копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення (частина перша статті 272 ЦПК України); у разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення, учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення (частина друга статті 272 ЦПК України); у разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин рішення суд повідомляє, коли буде складено повне рішення (частина шоста статті 268 ЦПК України). Проголошення судового рішення передбачає надання публічності такому рішенню, дотримуючись принципу гласності судового процесу. Тобто проголошення судового рішення відбувається публічно або у закритому судовому засіданні лише під час перебування учасників справи у судовому засіданні у залі суду; у разі розгляду судом справи без виклику учасників справи або учасники справи в судове засідання не з`явились, ухвалення рішення відбувається у такому самому порядку, проте з урахуванням певних винятків: а) рішення не проголошується; б) датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання таке судове засідання не проводиться. У цьому випадку судове рішення не проголошується (частина четверта статті 268 ЦПК України) і датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України); у передбачених нормами ЦПК України випадках повне судове рішення може відображати дату судового засідання, яким завершено судовий розгляд (відповідна дата вказана у вступній частині судового рішення) та дату складення повного судового рішення (відповідна дата вказана у резолютивній частині або після резолютивної частини судового рішення). У випадках, коли відбувається проголошення судового рішення, датою такого судового рішення є дата судового засідання, яким завершено судовий розгляд. І навпаки, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи; з урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.».

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-80, 259, 263-268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Кравчук