КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
У Х В А Л А

08 грудня 2023 року місто Київ

справа № 363/1089/20

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Борисової О.В., перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 вересня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Баличевої М.Б., повний текст рішення складено 27 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , законний представник якого ОСОБА_4 , третя особа: Сквирський психоневрологічний інтернат про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 19 вересня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 21 листопада 2023 року подала апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.

22 листопада 2023 року Київським апеляційним судом до Вишгородського районного суду Київської області було направлено запит про витребування справи №363/1089/20.

04 грудня 2023 року вказана цивільна справа надійшла до Київського апеляційного суду.

Разом з апеляційною скаргою, представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

На обґрунтування доводів вказаного клопотання зазначала, що повний текст оскаржуваного рішення позивач отримав 31 жовтня 2023 року.

А тому, просила поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки він пропущений з поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Як вбачається із матеріалів справи, дата складення повного тексту оскаржуваного рішення - 27 вересня 2023 року.

Відповідно до супровідного листа від 29 вересня 2023 року, Вишгородським районним судом Київської області позивачу було направлено копію рішення суду від 19 вересня 2023 року (а.с.53 т.2), яку останній отримав 31 жовтня 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.54 т.2).

Апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подана до суду 21 листопада 2023 року.

Враховуючи вказані обставини, положення ст.129 Конституції України про забезпечення права на апеляційний перегляд справи, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України прихожу до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, а тому вважаю, що строк підлягає поновленню.

Проте, апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду Київським апеляційним судом, виходячи з наступного.

Разом з апеляційною скаргою, представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було подано клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.

На обґрунтування вимог вказаного клопотання, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зазначала, що ОСОБА_1 страждає на психічне захворювання, відповідно до виписки з медичної карти хворого у нього діагностовано шизофренію параноїдальної форми, безперервний тип перебігу, дисоціативний дефект. Внаслідок захворювання позивач не має змоги працювати та отримувати дохід.

Вказувала, що позивач не має власного доходу, відноситься до вразливих категорій населення та потребує захисту прав, свобод і законних інтересів на достатньому правовому рівні, тому через відсутність матеріальної можливості сплатити судовий збір не може бути обмежений у праві, гарантованому ст. 55 Конституції України.

Вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд, у порядку передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Аналогічні вимоги зазначені і у ст.8 Закону України «Про судовий збір», а саме, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Тобто даними нормами законодавства визначена виключна підстава для відстрочення, розстрочення, звільнення або зменшення сплати судового збору - незадовільний майновий стан сторони.

Закон України «Про судовий збір» визначає обов`язок особи, яка звертається до суду за захистом свого майнового, немайнового права та/або обов`язку, здійснити сплату судового збору. Такий обов`язок справляння судового збору є законним фінансовим обмеженням та убезпечує від надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

При цьому, судові процедури повинні бути справедливими, особа не може бути безпідставно позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції.

Однією з основних засад судочинства, визначених у статті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом цієї практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії», «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

На підтвердження зазначених у клопотанні обставин представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надала суду копії: виписки із медичної карти хворого; довідки про відсутність індивідуальних відомостей про застраховану особу станом на 01 листопада 2023 року; відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків станом на 31 жовтня 2023 року; довідку з Вишгородської філії Київського обласного центру зайнятості; довідки з Управління соціального захисту населення Вишгородської Райдержадміністрації.

Разом з тим, наведені доводи щодо звільнення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги та надані у їх підтвердження докази не можна визнати такими, що унеможливлюють чи утруднюють сплату судового збору, оскільки апелянтом не надано суду доказів на підтвердження складного майнового стану ОСОБА_1 за 2022 рік, який би унеможливлював сплату ним судового збору.

Зазначене унеможливлює перевірку наведених представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 обставин та вирішення клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що відсутні підстави для задоволення вказаного клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки на підтвердження скрутного матеріального становища на день подачі апеляційної скарги не надано належних доказів, а безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

Оскільки апелянту відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 вересня 2023 року підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків вказаної апеляційної скарги.

Згідно з п.3 ч.4 ст.356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

При подачі позовної заяви до суду першої інстанції підлягав сплаті судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Виходячи з вищевикладеного та беручи до уваги вимоги апеляційної скарги, апелянту необхідно сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1261,20 грн. (840,80 грн.*150%) на реквізити: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Соломян. р-н/22030101, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), розрахунковий рахунок: UA0026010, МФО банку отримувача: 899998, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, код класифікації доходів бюджету: 22030101 та надати до Київського апеляційного суду оригінал квитанції про оплату судового збору.

Керуючись ст.ст.127, 185, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Поновити представнику позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 вересня 2023 року.

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 вересня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Баличевої М.Б., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , законний представник якого ОСОБА_4 , третя особа: Сквирський психоневрологічний інтернат про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали.

У разі не виконання вимог ухвали у визначений строк скарга буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Борисова О.В.