Справа № 577/2335/23
Провадження № 2/577/631/23

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2023 року Конотоп
Конотопський міськрайонний суд Сумської області
в складі : головуючого судді Ярмак О.М.
за участю секретаря Цуканової О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в звлі суду в місті Конотопі Сумської області у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 59 139 грн 31 коп,-
АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та прохає стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 10 листопада 2011 року, яка утворилася станом на 20 лютого 2023 року, в розмірі 59 139 грн 31 коп, а також понесені судові витрати. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 10 листопада 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем шляхом підписання анкети-заяви був укладений кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 був наданий кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. При укладенні кредитного договору ОСОБА_1 була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Правилами користування платіжною картою і Тарифами банку. За умовами кредитного договору відповідач брала на себе зобов`язання погашати заборгованість за кредитом та проценти за користування кредитними коштами. Однак свої зобов`язання за договором від 10 листопада 2011 року ОСОБА_1 не виконувала належним чином, у зв`язку з чим станом на 20 лютого 2023 року за нею утворилася заборгованість в розмірі 59 139 грн 31 коп, яка включає в себе: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 50 289 грн 19 коп та заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 8 850 грн 12 коп.
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 травня 2023 року провадження у справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 139).
Позивач АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився. Представник позивача за довіреністю Гребенюк О.С. (а.с. 60) надав заяву про розгляд справи без його участі. У вказаній заяві представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та прохає їх задовольнити. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує (а.с. 8).
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання також не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку (а.с. 142), про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.
Відзив на позовну заяву ОСОБА_1 наданий не був.
Оскільки дотримані всі, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вимоги, суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти
Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює фінансова установа, в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк».
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома.
За таких обставин, з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Встановлено, що 10 листопада 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого у подальшому стало АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір (а.с. 22).
Вказаний кредитний договір був укладений шляхом підписання ОСОБА_1 10 листопада 2011 року анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банкіських послуг у ПриватБанку (а.с. 22).
За умовами кредитного договору від 10 листопада 2011 року ОСОБА_1 був наданий кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, який з 25 липня 2021 року збільшений до 50 000 грн 00 коп (а.с. 20).
26 червня 2021 року ОСОБА_1 також був підписаний паспорт споживчого кредиту (а.с. 25-28).
Свої зобов`язання за договором від 10 листопада 2011 року АТ КБ «ПриватБанк» виконало: ОСОБА_1 отримала кредитні картки, остання картка № НОМЕР_1 була видана їй 26 червня 2021 року з терміном дії до серпня 2024 року (а.с. 21).
З виписки про рух коштів за договором за період з 25 квітня 2014 року до 22 лютого 2023 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами шляхом зняття готівки у банкоматі, оплати послуг, товарів у магазинах, поповнення рахунку мобільного телефону, які частково повертала (а.с. 61-135).
Відповідно ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Надані АТ КБ «ПриватБанк» для підтвердження своїх позовних вимог Умови і Правила надання банківських послуг, не підписані ОСОБА_1 (а.с. 30-55).
З огляду на мінливий характер вказаних Умов і Правил надання банківських послуг, їх не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ОСОБА_1 .
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Надані позивачем Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» також не містить підпису ОСОБА_1 (а.с. 29).
Враховуючи зазначене, суд вважає, що Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи, які надані позивачем для підтвердження своїх позовних вимог, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного 10 листопада 2011 року між сторонами шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви.
У анкеті-заяві від 10 листопада 2011 року, яку підписала ОСОБА_1 , розмір процентної ставки не зазначений.
Крім того укладений між сторонами кредитний договір від 10 листопада 2011 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту. У вказаній анкеті-заяві не зазначений вид платіжної кредитної картки, на яку банком перераховувалися кредитні кошти. При цьому, з наданої банком довідки вбачається, що ОСОБА_1 вперше було видано кредитну картку лише 25 квітня 2014 року (а.с. 21).
АТ КБ «ПриватБанк» наданий паспорт споживчого кредиту, підписаний ОСОБА_1 26 червня 2021 року.
Згідно п. 1 ч. 1 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на час підписання ОСОБА_1 паспорту споживчого кредиту, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.;
Частиною 2 ст. 9 вищевказаного Закону передбачено, що до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.
З наведеного слідує, що ознайомлення позичальника з паспортом споживчого кредиту та його підписання свідчить про його ознайомлення з пропозиціям кредитодавця та виконання банком свого обов`язку з належного інформування клієнта про наявні кредитні портфелі, відповідно до вимог зазначеного Закону.
При цьому слід розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту.
Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20.
Крім того з паспорту споживчого кредиту вбачається, що зазначена у ньому інформація надана станом на 26 червня 2021 року та зберігає чинність (є актуальною) до 11 липня 2021 року.
Зі змісту вказаного паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної у вказаному паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (розділ 7).
У розділі 4 вказаного паспорту споживчого кредиту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.
З наведеного слідує, що паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.
Підписана ОСОБА_1 10 листопада 2011 року заява-анкета також не містить посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору.
Із паспорту споживчого кредиту не зрозуміло, чи стосується він укладеного 10 листопада 2011 року сторонами кредитного договору.
За таких обставн паспорт споживчого кредиту, підписаний ОСОБА_1 26 червня 2021 року, суд не приймає як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.
Слід також зазначити, що у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, залишаючи без змін судові рішення щодо відмови у задоволенні вимог банку про стягнення боргу, Об`єднана палата відступила від цілої низки висновків Верховного Суду, про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. При цьому Об`єднана палата в постанові зазначила, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту і його підписання споживачем свідчить виключно про виконання кредитодавцем переддоговірного обов`язку по наданню споживачу передбаченої законом інформації та не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, бо в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Таким чином, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користувнання кредитними коштами не підлягають задоволенню з підстав відсутності доказів погодження між сторонами у встановленому законом порядку умов договору щодо строків, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами.
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» повернуті не були, суд вважає, що, АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів тіла кредиту.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором від 10 листопада 2011 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту станом на 20 лютого 2023 року становить 50 289 грн 19 коп (а.с. 10-19).
Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідачем ОСОБА_1 спростований не був .
За таких обставин суд приходить висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 10 листопада 2011 рокку, яка утворилася станом на 20 лютого 2023 року у вигляді заборгованості за тілом кредиту в розмірі 50 289 грн 19 коп.
У задоволенні вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості щодо сплати процентів за користування кредитними коштами за договором від 10 листопада 2011 року в розмірі 8 850 грн 00 коп (заборгованості за простроченими процентами) слід відмовити, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, не доведений обов`язок ОСОБА_1 щодо сплати процентів за кредитним договором від 10 листопада 2011 року.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати відшкодовуються пропорційно до задоволених вимог.
За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 281 грн 40 коп (2 684 грн 00 коп сума судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду х 85 % - відсоток, на який задоволені позовні вимоги).
Керуючись Законом України «Про споживче кредитування» ст. ст. 207, 509, 525, 526, 527, 530, 599, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 12, 76-78, 141, 259, 263-265, 268, 280-283, 352, 354, 355 ЦПК України, -
Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 10 листопада 2011 року, що утворилася станом на 20 лютого 2023 року, яка складаєтьсмя із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 50 289 грн 19 коп (п`ятдесят тисяч двісті вісімдесят дев`ять грн 19 коп).
В іншій частині у задоволенні позовних вимог, - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 281 грн 40 коп (дві тисячі двісті вісімдесят одна грн 40 коп).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо повне заочне рішення суду не було вручене відповідачу у день його проголошення, відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, рахунок № НОМЕР_2 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО № 305299.

Відповідач: ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя Ярмак О. М.