Провадження № 2/712/3001/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

за участю секретаря Скринник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, посилаючись на те, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 01.05.2004 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Від спільного шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У подальшому 02.06.2008 вони з відповідачем розірвали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу Новомиргородського районного управління юстиції в Кіровоградській області.

З заробітної плати відповідача утримуються аліменти на дітей згідно з судовим наказом.

25.09.2023 їхньому з відповідачем сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виповнилося вісімнадцять років, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого 16.11.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Черкаського міського управління юстиції та копією паспорта громадянина України № НОМЕР_2 , виданого 01.11.2019.

Син продовжує здобувати освіту. На цей час він є студентом та навчається на денній формі навчання в Черкаському коледжі, на 3 курсі, що підтверджується довідкою, виданою зазначеним навчальним закладом. Навчання, згідно з вказаною довідкою триватиме до 31 січня 2025 року.

Син, у зв`язку з навчанням на денній формі, не має змоги працевлаштуватись та отримувати достойний дохід, який зможе забезпечити його потреби.

Слід зазначити, що період навчання потребує значних матеріальних витрат, таких, як витрати на закупівлю зошитів, книг, підручників та інших канцелярських товарів та приладь, харчування, одягу, взуття, особистих речей, тощо.

Відповідач є працездатною особою, тому спроможний надавати їй матеріальну допомогу на утримання сина.

Враховуючи скрутне матеріальне становище, відсутність змоги самостійно забезпечувати сина у зв`язку зі здобуттям професійної освіти, вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на його утримання на період навчання.

Просить стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на її користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт громадянина України НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорта громадянина України № НОМЕР_2 , РНОКПП) у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання, але не довше ніж до досягнення 23-х років.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Адвокат Могилей С.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, позицію щодо позову викладену у відзиві та запереченнях підтримує в повному обсязі.

18.10.2023 року стороною відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому просили у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина, що продовжує навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) - відмовити.

Відзив обґрунтовують тим, що 02.06.2008 року, шлюб між ним та позивачкою - було розірвано. Від шлюбу вони мають повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З моменту розірвання їхнього з позивачкою шлюбу остання разом із сином переїхала проживати в Кіровоградську область, спілкування з ним повністю припинила, бачитись із дитиною не дозволяла. Як вбачається із наданих позивачкою до позову доказів у 2016 році вона зареєструвала новий шлюб із гр. ОСОБА_4 , з яким тривалий час проживає.

Станом на сьогодні, його дитина проживає разом із своєю матір`ю, батьком його не визнає, спілкуватися з ним категорично відмовляється, вважає своїм батьком чоловіка позивачки. До досягнення їхньою дитиною повноліття він справно сплачував аліменти на його утримання, заборгованість - відсутня.

У поданому позові позивачка зазначає про те, що їх син продовжує здобувати освіту, навчається на денній формі навчання в Черкаському фаховому коледжі харчових технологій та бізнесу. На підтвердження цих обставин, до позовної заяви надає довідку №686-23 від 22.09.2023р.

Разом із цим, вищезазначений доказ не можна вважати допустимим та достатнім, в контексті підтвердження продовження навчання їхньою дитиною, оскільки такі обставини за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, що відмінні від тих, які застосувала позивачка у даному спорі.

Належним та допустимим доказом продовження навчання їхньою дитиною в даному випадку повинен бути договір про надання Черкаським фаховим коледжем харчових технологій та бізнесу, як закладом фахової передвищої освіти освітніх послуг їхньому сину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а не довідка № 686-23 від 22.09.2023р. з якої не можна дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, оскільки ці обставини за законом мають бути підтверджені виключно договором про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти, якого суду не позивачкою надано.

Також, не надання позивачкою договору про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти є перешкодою для встановлення судом наявності обставин значних матеріальних витрат та відповідно підстав для стягнення з відповідача аліментів, у розмірі, який заявлено позивачкою у її позові.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Крім цього, позивачка посилається на її скрутне матеріальне становище, відсутність у неї змоги самостійно забезпечувати повнолітнього сина, проте жодних доказів на підтвердження наявності таких обставин у її житті суду не надає.

На сьогодні він працює бухгалтером у ПАТ «Укрнафта» його посадовий оклад згідно штатного розпису складає 25000 грн. без обов`язкових відрахувань. При цьому податкова соціальна пільга до його заробітної плати не застосовується, оскільки вона більша за граничний розмір доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

Поряд із цим, зазначає, що на його утриманні також перебуває неповнолітня донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по цивільній справі №712/2430/23 від 02.05.2023 року з нього на користь ОСОБА_6 стягуються аліменти на утримання іншої неповнолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частини з усіх видів мого заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 13.03.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до постанови Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси ЦМУЮ (м. Київ) по ВП №71946270 від 31.07.2023 року на його заробітну плату звернено стягнення на виконання вищезазначеного рішення суду та з неї утримується 25% на поточні платежі по аліментам та 25% на погашення заборгованості, що утворилася станом на 31.07.2023р. у розмірі - 15472 грн.

Таким чином, до виплати йому після сплати обов`язкових відрахувань, як найманому працівникові та платнику аліментів, в середньому належить - 10062 грн.(25000 грн. - 4500 грн. (податок на доходи фізичних осіб, ставка податку на доходи фізичних осіб 18%) - 375 (військовий збір, ставка військового збору 1,5%) 10062,5 грн. (25% на поточні платежі по аліментам та 25% на погашення заборгованості по аліментам).

З урахуванням того, що відповідно до Довідки МСЕК серія 12ААБ №127562 він є інвалідом ІІ групи (бронхіальна астма), потребує постійної медичної реабілітації, сезонного амбулаторного лікування, профілактичних заходів, які у тому числі полягають у постійному придбанні та застосуванні медичних препаратів, що знімають набряк легень і полегшують дихання, він змушений витрачати значну частину зароблених коштів на ліки.

Тому, він підставно не має можливості сплачувати аліменти у тому розмірі, який визначено позивачкою у її позові і вважає, що задоволення вимог позивачки щодо стягнення із нього аліментів у розмірі 1/4 від усього його заробітку (доходу) на утримання їхнього повнолітнього сина суперечить вимогам чинного законодавства.

Враховуючи вищезазначені ним обставини і якщо б стороною позивача суду були надані допустимі та достатні докази, які б в їх сукупності підтверджували ті обставини, які зазначені позивачкою у її позові, з нього, відповідно до вимог чинного законодавства підлягали стягненню аліменти у розмірі 1/6 частини від усього його заробітку (доходу) на утримання його повнолітнього сина.

Тому, просить суд врахувати зазначені ним обставини під час прийняття рішення у даній справі, вважає наведені та підтверджені ним обставини такими, що мають істотне значення, зокрема: його матеріальне становище, наявність у нього іншої неповнолітньої дитини, яка перебуває на його утриманні згідно з рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по цивільній справі №712/2430/23 від 02.05.2023 року.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільною стану по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції від 16.11.2005 року.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 виповнилося 18 років.

На даний час ОСОБА_3 навчається на третьому курсі денного відділення Черкаського фахового коледжу харчових технологій та бізнесу (наказ про зарахування № 50к від 30.07.2021 року) за спеціальністю 181 Харчові технології.

Термін навчання з 01 вересня 2021 року до 31 січня 2025 року.

Навчається за власні кошти.

Зазначений факт підтверджується довідкою Черкаського фахового коледжу харчових технологій та бізнесу від 22.09.2023 року № 686-23.

На підтвердження факту навчання ОСОБА_3 позивачем надано суду договір про надання освітніх послуг № 5 від 30.07.2021 року, з якого вбачається, що замовником є ОСОБА_3 . Форма навчання денна, спеціальність 181 Харчові технології. Термін навчання з 01.09.2021 року по 30.01.2025 року.

Пункт 5.1 зазначеного договору розмір плати за надання освітньої послуги у повному обсязі встановлюється в національній валюті, при цьому виконавець має право змінювати розмір плати за навчання не частіше одного разу на рік не більше як на офіційно визначений рівень інфляції за попередній календарний рік з обов`язковим інформуванням про це замовника.

Відповідно до п. 5.2 вказаного договору вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 59250 грн.

Також надано договір про надання освітніх послуг № 5 датований тією ж датою 30.07.2021 року.

Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За внутрішнім переконанням суду довідка Черкаського фахового коледжу харчових технологій та бізнесу від 22.09.2023 року № 686-23 та договір про надання освітніх послуг № 5 від 330.07.2021 року, є допустимими та достовірними доказами.

В позовній заяві позивач зазначає, що син, у зв`язку з навчанням на денній формі, не має змоги працевлаштуватись та отримувати достойний дохід, який зможе забезпечити його потреби.

Період навчання потребує значних матеріальних витрат, таких, як витрати на закупівлю зошитів, книг, підручників та інших канцелярських товарів та приладь, харчування, одягу, взуття, особистих речей, тощо.

Позивач має скрутне матеріальне становище та відсутність змоги самостійно забезпечувати сина у зв`язку зі здобуттям професійної освіти, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Таким чином, при розгляді вказаної категорії справ суду необхідно встановити сукупність таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 роки; 2) продовження нею навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При винесенні даного рішення суд враховував, що відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, оскільки у відзиві відповідачем зазначено, що він працює бухгалтером в ПАТ «Укрнафта» та його посадовий оклад згідно штатного розпису складає 25000 грн. без обов`язкових відрахувань.

Також судом враховано, що відповідач відповідно до Довідки МСЕК серія 12ААБ №127562 є інвалідом ІІ групи (бронхіальна астма), потребує постійної медичної реабілітації, сезонного амбулаторного лікування, профілактичних заходів, на які потрібні кошти.

Відповідачем відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 травня 2023 року ОСОБА_2 сплачує аліменти на користь ОСОБА_6 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 13.03.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

В постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 зазначено: факт народження в платника аліментів дитини в іншому шлюбі без належних і допустимих доказів погіршення його матеріального стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Відповідач зазначав, що відповідно до постанови Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси ЦМУЮ (м. Київ) по ВП №71946270 від 31.07.2023 року на заробітну плату відповідача на 25% на погашення заборгованості, що утворилася станом на 31.07.2023р. у розмірі - 15472 грн.

Однак під час розгляду справи було встановлено, що на даний час заборгованість по сплаті аліментів погашена.

Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач отримує пенсію у розмірі 2300 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік», у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 2684 грн.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із розрахунку наявності такої можливості у батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За таких обставин, з урахуванням принципів розумності та справедливості, забезпечення найкращих інтересів дитини, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26.09.2023 року і до закінчення навчання, але не більше чим до досягнення двадцяти трьох років.

06.12.2023 року представником позивача подано заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача розмір витрат на правничу допомогу, що становить 2250 грн. без ПДВ.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що 09 листопада 2023 року між адвокатом Савоста Сергієм Васильовичем та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги № б/н.

Частиною 9 зазначеного договору відшкодування клієнтом адвокату витрат на відрядження й інших витрат, пов`язаних із виконанням цього договору, визначається додатковою угодою до цього договору. Робота адвоката оплачується погодинно, з урахуванням вартості 1 години роботи 500 грн. без ПДВ, за домовленістю між сторонами правова допомога може надаватися безоплатно.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг № 1 до договору про надання правничої допомоги № б/н від 09.11.2023 року від 17.11.2023 року розмір виплати адвокату за умовами договору згідно витраченого часу становить 2250 грн. без ПДВ (написання відповіді на відзив на позовну заяву 4 год. 2000 грн., участь у судовому засіданні 15.11.2023 року 30 хв. 250 грн.)

Відповідно до довідки про отримання коштів від 17.11.2023 року адвокат Савоста С.В. отримав від ОСОБА_1 кошти готівкою у розмірі 2250 грн. без ПДВВ за надану правову допомогу у справі № 712/10325/23.

Згідно квитанції № 1 до договору про надання правової (правничої) допомоги № б/н від 09.11.2023 року адвокат Савоста С.В. отримав від ОСОБА_1 кошти у розмірі 2250 грн. (написання відповіді на відзив на позовну заяву 4 год. 2000 грн., участь у судовому засіданні 15.11.2023 року 30 хв. 250 грн.)

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача про те, що позивачем не було зазначено в позовній заяві попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, оскільки лише 09 листопада 2023 року між адвокатом Савоста Сергієм Васильовичем та позивачем ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги № б/н, а тому вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу підлягають до задоволення.

У п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Суд зважає на те, що сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат.

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року по справі 755/9215/15-ц ВП ВС роз`яснила, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» 536/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Верховний Суд неодноразово викладав позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством.

За вказаних вище обставин та враховуючи той факт що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1500 грн., що на думку суду є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, вказані принципи щодо обов`язковості доведення тих чи інших обставин є обов`язковими при з`ясуванні обставин справи по суті.

У відзиві відповідач зазначив, що він є інвалідом ІІ групи, а тому звільняється від сплати судового збору відповідно до положень п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

У п. 9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» вказано, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1073,60 підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Також, суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

З огляду на зазначене, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 82, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 274-279 ЦПК України, ст. ст. 182, 199, 200 Сімейного кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26.09.2023 року і до закінчення навчання, але не більше чим до досягнення двадцяти трьох років.

В частині стягнення аліментів в межах одного місяця підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 1 500 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судовий збір у розмірі 1073,60 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: В.А. Романенко

Повний текст рішення суду виготовлений 11 грудня 2023 року.