Єдиний унікальний номер 448/951/23
Провадження № 2/448/338/23
У Х В А Л А

про забезпечення позову

08.06.2023 року Мостиський районний суд Львівської області в особі судді Кічака Ю.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Скиби Віталія Михайловича про забезпечення позову, подану в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Скиба В.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, у якому просить стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 517460,59 грн., відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 110 000 грн., а також понесені судові витрати, включаючи витрати за проведену судову експертизу.

Одночасно представник позивача ОСОБА_1 адвокат Скиба В.М. подав письмову заяву про забезпечення позову, яку мотивував тим, що 02.10.2022 року о 08 год. 20 хв. на 51км+300м автодороги «Львів-Шегині» відповідачка ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «NISSAN ROGUE», д.н.з. НОМЕР_1 , не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, виїжджаючи з другорядної дороги на автодорогу сполученням «Львів-Шегині», здійснила зіткнення із транспортним засобом марки «MERCEDES SPRINTER», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , який рухався по вказаній автодорозі; внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження; відтак з вини відповідачки ОСОБА_2 мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої позивачу ОСОБА_1 як власнику транспортного засобу марки «MERCEDES SPRINTER», д.н.з. НОМЕР_2 , завдано матеріальних збитків; станом на момент дорожньо-транспортної пригоди власником транспортного засобу марки «NISSAN ROGUE», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 , була саме вона (відповідачка ОСОБА_2 ); однак після дорожньо-транспортної пригоди відповідачка ОСОБА_2 відчужила даний автомобіль; такі дії відповідачки ОСОБА_2 вказують на вчинення дій щодо можливого ухилення від відшкодування шкоди позивачу ОСОБА_1 , оскільки остання розуміє, що страхового відшкодування недостатньо для покриття розміру завданих нею збитків; крім відчуженого автомобіля, у відповідачки залишився автомобіль марки «Mitsubishi Pajero», 2007р.в.,об`єм двигуна 2972 см.куб., зареєстрований в ТСЦ №4647 ГСЦ МВС в Львівській області; вони (сторона позивача) вважають, що відповідачка ОСОБА_2 збирається продати і даний автомобіль марки «Mitsubishi Pajero», оскільки іншого майна у неї немає, що підтверджено інформацією з реєстру нерухомого майна, що, відповідно, утруднить виконання судового рішення у даній цивільній справі. Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Скиба В.М. вважає, що невжиття заходів до забезпечення позову надасть відповідачці ОСОБА_2 можливість відчужити і спільне майно.

З огляду на наведене, з урахуванням розміру збитків, заподіяних позивачу ОСОБА_1 з вини відповідачки ОСОБА_2 та з метою можливості подальшого виконання рішення суду у випадку задоволення позову, представник позивача просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо відчуження всього рухомого майна відповідачки ОСОБА_2 , в тому числі щодо транспортного засобу марки «Mitsubishi Pajero», 2007р.в., об`єм двигуна 2972 см.куб., що зареєстрований за нею ( ОСОБА_2 ) в ТСЦ №4647 ГСЦ МВС в Львівській області.

Дана заява про забезпечення позову розглядається у відповідності до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Проаналізувавши доводи заявленої заяви про забезпечення позову та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявників від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

У відповідності до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначено, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача ОСОБА_1 адвоката Скиби В.М. щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів цивільного позову вбачається, що предметом спору між сторонами у даній цивільній справі є шкода, заподіяна дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 02.10.2022р. з вини відповідачки ОСОБА_2 за участю наступних транспортних засобів: автомобіля марки «NISSAN ROGUE», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «MERCEDES SPRINTER», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 ; позовними вимогами ОСОБА_1 є стягнення з відповідачки ОСОБА_2 матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - в розмірі 517 460,59 грн.; моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - в розмірі 110 000 грн.

З наданих стороною позивача доказів, зокрема з відповіді РСЦ ГСЦ МВС в Тернопільській області, відомо, що згідно ЄДР зареєстрованих транспортних засобів станом на 17.05.2023р. автомобіль марки NISSAN ROGUE», д.н.з. НОМЕР_1 , був зареєстрований за ОСОБА_2 з 01.08.2022р., однак 09.02.2023р. в ТСЦ №8046 РСЦ ГСЦ МВС в м.Київ такий був перереєстрований на ОСОБА_3 .

Таким чином, станом на момент зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.10.2022р., власником автомобіля марки NISSAN ROGUE», д.н.з. НОМЕР_1 , була саме відповідачка ОСОБА_2 , яка в подальшому здійснила відчуження даного транспортного засобу.

Згідно ЄДР зареєстрованих транспортних засобів станом на 17.05.2023р. за відповідачкою ОСОБА_2 значиться зареєстрованим ще інший транспортний засіб автомобіль марки «Mitsubishi Pajero», 2007р.в., об`єм двигуна 2972 см.куб.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_2 відсутні будь-які відомості щодо наявності у відповідачки нерухомого майна.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Ураховуючи, що між сторонами існує спір з ціною позову 627 460, 59 грн. (517 460,59 грн. + 110 000 грн.), то невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

У даному випадку судом також враховується співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З урахуванням наведеного, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів належності відповідачці зазначеного транспортного засобу марки «Mitsubishi Pajero», беручи до уваги наявність спору та можливість відчуження відповідачкою вказаного майна, що може утруднити виконання рішення суду по суті спору, суд вважає за необхідне заборонити вчинення будь-яких дій щодо відчуження даного рухомого майна відповідачки ОСОБА_2 - транспортного засобу марки «Mitsubishi Pajero», 2007р.в., об`єм двигуна 2972 см.куб., що зареєстрований за нею ( ОСОБА_2 ) в ТСЦ №4647 ГСЦ МВС в Львівській області.

На переконання суду, забезпечення позову саме шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо відчуження зазначеного транспортного засобу марки «Mitsubishi Pajero», 2007р.в., який належить відповідачці, є цілком доречним, достатнім та співмірним видом забезпечення позову.

Що стосується інших вимог заяви про забезпечення позову, то суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки не визначено конкретно перелік майна відповідачки ОСОБА_2 , щодо якого заявляються вимоги про заборону відчуження.

Враховуючи те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачці чи третім особам, а також відсутність обставин, визначених ч.3 ст.154 ЦПК України, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

Керуючись ст.ст.149-153, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Скиби Віталія Михайловича про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , вчиняти будь-які дії щодо відчуження транспортного засобу марки «Mitsubishi Pajero», 2007р.в., об`єм двигуна 2972 см.куб., що зареєстрований за нею ( ОСОБА_2 ) в ТСЦ №4647 ГСЦ МВС в Львівській області.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом і підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали для виконання направити у Мостиський відділ державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Львівській області.

Копію ухвали направити заявнику.

Копію ухвали після її виконання направити ОСОБА_2 .

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення (ухвали) або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Ю.В. Кічак