Справа № 428/8960/17
№ 2-к/183/1/23

У Х В А Л А
28 листопада 2023 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д.І.,
з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання мирового судді судової ділянки № 2 Каменського судового району Ростовської області російської федерації про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення мирового судді судової ділянки № 2 Каменського судового району Ростовської області від 20 квітня 2017 року,
У серпні 2017 року до Сєвєродонецького міського суду Луганської області надійшло клопотання мирового судді судової ділянки № 2 Каменського судового району Ростовської області російської федерації про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення мирового судді судової ділянки № 2 Каменського судового району Ростовської області від 20 квітня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на його утримання аліментів у розмірі 10 022,00 російських рублів, що відповідає одному прожитковому мінімуму для працездатного населення у Ростовській області, починаючи з 15 грудня 2016 року по 01 січня 2018 року.
Сума аліментів, що стягується підлягає індексації пропорційно зростанню розміру прожиткового мінімуму для працездатного населення, встановленого у відповідному суб`єкті Російської Федерації за місцем проживання ОСОБА_2 .
До теперішнього часу зазначене рішення не виконувалося.
Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 квітня 2020 року клопотання мирового судді судової ділянки № 2 Каменського судового району Ростовської області російської федерації про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду задоволено.
У відповідності до ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 квітня 2020 року, визнано та надано дозвіл на примусове виконання на території України рішення мирового судді судової ділянки № 2 Каменського судового району Ростовської області російської федерації від 20 квітня 2017 року в частині стягнення щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на його утримання 10 022,00 російських рублів, що відповідає одному прожитковому мінімуму для працездатного населення у Ростовській області, починаючи з 15 грудня 2016 року по 01 січня 2018 року, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 03 квітня 2020 року становить 3 515,72 грн.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року: задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 ; ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 квітня 2020 року скасовано та направлено цивільну справу за клопотанням мирового судді судової ділянки № 2 Каменського судового району Ростовської області Російської Федерації про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення мирового судді судової ділянки № 2 Каменського судового району Ростовської області від 20 квітня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на його утримання аліментів у розмірі 10 022 російських рублів, що відповідає одному прожитковому мінімуму для працездатного населення у Ростовській області, починаючи з 15 грудня 2016 року по 01 січня 2018 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області суду першої інстанції для подальшого розгляду.
Верховний Суд розпорядженням від 06.03.2022 № 1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області на Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.
Представник Головного територіального управління юстиції в Луганській області в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, відомості про його повідомлення про день, час і місце судового засідання відсутні.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час і місце судового засідання повідомлена належним чином
У відповідності до ч.5 ст. 467 ЦПК України, неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання.
Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали справи, суд встановив доходить до нижченаведеного.
Рішення суду набрало законної сили 26.05.2017.

Згідно з довідкою мирового судді судової ділянки № 2 Каменського судового району Ростовської області, рішення від 20.04.2017 про стягнення аліментів на утримання колишнього чоловіка у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 не виконувалось на території російської федерації.

Відповідно до ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст.81 Закону України «Про міжнароднеприватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Україна та російська федерація є учасниками Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам» від 22.01.1993 року, яка ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10.11.1994 року № 240/94-ВР.

Відповідно до статті 51 Конвенції кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін, зокрема, рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань.

Відповідно до статті 54 Конвенції клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у статті 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що умови, передбачені Конвенцією «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 року, дотримані, а клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на території України за формою та змістом відповідає вимогам, встановленим ст. 53 Конвенції та ст. 466 ЦПК України.

У той же час, 24.02.2022 Росія розпочала повномасштабне вторгнення в Україну. Російські регулярні війська атакували кордони в областях, які межують з російською федерацією, білоруссю та в околицях терористичних угрупувань Придністров`я, ОРДЛО.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введений воєнний стан строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, а 08.11.2023 Верховна Рада Україна продовжила строк дії воєнного стану та проведення загальної мобілізації з 16 листопада на 90 діб, тобто до 13 лютого 2024 року.

01 грудня 2022 року прийнято Закон України № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» (далі Закон), який 22 грудня 2022 року опубліковано у газеті «Голос України» та 23 грудня 2022 року набрав чинності.

Закон України № 2783-IX передбачає:

-зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР, у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь (стаття 1);

-вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (далі Мінська конвенція), та Протоколу до неї, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року №140/98-ВР (стаття 2).

Після виходу України з Мінської конвенції правове співробітництво у цивільних і кримінальних справах здійснюватиметься на підставі двосторонніх міжнародних договорів України з відповідними державами-учасницями Мінської конвенції та багатосторонніх міжнародно-правових інструментів, що діють в рамках Ради Європи, ООН, Гаазької конференції з міжнародного приватного права, чинних у відносинах з відповідними державами.

За відсутності міжнародного договору співробітництво судів та інших компетентних органів у цивільних і кримінальних справах здійснюватиметься згідно з внутрішнім законодавством на основі принципу взаємності.

Враховуючи військову агресію російської федерації в Україні; зупинення в Україні дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року у відносинах з російською федерацією; вихід України з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР у відносинах з російською федерацією, рішення мирового судді судової ділянки № 2 Каменського судового району Ростовської області від 20 квітня 2017 рокуне може бути виконаним на території України.

Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання мирового судді судової ділянки № 2 Каменського судового району Ростовської області російської федерації про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення мирового судді судової ділянки № 2 Каменського судового району Ростовської області російської федерації від 20 квітня 2017 року належить відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 258-260, 462, 467-469 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні клопотання мирового судді судової ділянки № 2 Каменського судового району Ростовської області російської федерації про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення мирового судді судової ділянки № 2 Каменського судового району Ростовської області від 20 квітня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на його утримання аліментів у розмірі 10 022,00 російських рублів, що відповідає одному прожитковому мінімуму для працездатного населення у Ростовській області, починаючи з 15 грудня 2016 року по 01 січня 2018 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвалу складено та підписано 28 листопада 2023 року

Суддя Д.І. Городецький