УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Лутая А.М.,

при секретарі судового засідання Жолоб К.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.02.2023 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ

Заочним рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.02.2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволені. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 28 січня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції у Волинській області, про що зроблено актовий запис № 17, - розірвано. Вирішено питання про судові витрати.

25.04.2023 в суд надійшла заява відповідача ОСОБА_1 , яка направлена на електронну адресу суду, про перегляд вказаного заочного рішення.

Ухвалою від 27.04.2023 заяву про перегляд заочного рішення було залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.

04.05.2023 на виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 направив до суду заяву про перегляд заочного рішення в якій зазначив, що 05.04.2023 він дізнався від позивачки про те, що Володимир-Волинським міським судом Волинської області 13.02.2023 ухвалено рішення про розірвання шлюбу між ними. Копію даного рішення позивачка направила йому у мобільний застосунок для дзвінків і обміну повідомленнями «Вайбер» 05.04.2023 року. Він не знав про те, що у провадженні суду перебувала справа про розірвання шлюбу між сторонами, не отримував ні ухвали про відкриття провадження, ні копії позовної заяви з додатками, ні судових повісток, з матеріалами справи не ознайомлений у зв`язку з тим, що з 28.02.2022 він перебуває за кордоном у Німеччині і з того часу в Україні не був, про що свідчать відмітки у паспорті. Таким чином, в Україні він не проживає, тому не отримував і не міг особисто отримати жодних документів про справі про розірвання шлюбу. Він не з`явився в судове засідання, на якому було ухвалене спірне судове рішення та не повідомив про причини своєї неявки відносно цього засідання виходячи з того, що йому взагалі не було відомо про існування судового процесу, та він не був належним чином повідомлений про календарну дату проведення вказаного судового засідання.

Також, відповідач ОСОБА_1 заперечує проти вимог позивачки, посилаючись на те, що він проти розірвання шлюбу.

З цих підстав відповідач просить поновити йому строк для подання заяви про перегляд заочного рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.02.2023 у справі № 154/2508/22 та переглянути його.

У судове засідання заявник відповідач ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутність.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій просила відмовити у скасуванні заочного рішення від 13.02.2023.

Відповідно до ст.287 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідив заяву про скасування заочного рішення, матеріали цивільної справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заява про перегляд заочного рішення подана до суду електронною поштою 25.04.2023, таким чином строк, встановлений ст.284 ЦПК України, відповідачем порушений. У заяві про перегляд заочного рішення, відповідач просить поновити йому строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, оскільки лише 05.04.2023 йому стало відомо про існування вказаного рішення із мобільного застосунку для дзвінків і обміну повідомленнями «Вайбер».

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог ст.127 ЦПК України, суд вважає за необхідне поновити відповідачу строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, оскільки причини пропуску такого строку суд визнає поважними.

По суті заяви суд зазначає таке.

Заявник відповідач по справі ОСОБА_1 зазначає, що не був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, йому були невідомі доводи позивачки та він не отримував жодної інформації щодо справи.

З таким твердженням відповідача суд не погоджується з огляду на наступне. Так, згідно позовної заяви місце проживання відповідача ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується довідкою підрозділу УДМС України у Волинській області від 24.11.2022. Про дату та час судових засідань відповідач був повідомлений шляхом направлення судової повістки на адресу місця його реєстрації в порядку ст. 128 ч.7 ЦПК України, що в розумінні ЦПК України є належним повідомленням сторони по справі про дату та час судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, в заяві про перегляд заочного рішення обов`язково повинні бути зазначені процесуальні обставини для скасування заочного рішення (поважність причин неявки відповідача в судове засідання та неповідомлення їх суду) та матеріальні обставини для скасування (посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення). Отже, для скасування заочного рішення повинні існувати як обставини процесуального характеру, так і матеріального одночасно.

Щодо матеріальних підстав для скасування заочного рішення, то відповідач повинен вказати на докази, якими обґрунтовуються заперечення проти вимог позивача. При цьому, заочне рішення підлягає скасуванню, тільки якщо докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Враховуючи те, що згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою, можна зробити висновок, що суд, ухвалюючи заочне рішення, повинен дати оцінку всім доказам, які є у справі. Таким чином, не може бути підставою для скасування заочного рішення лише посилання відповідача на те, що він не бажає розірвання шлюбу, і при цьому не посилається на нові докази, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача. Докази, які є у справі, вже були оцінені судом при ухваленні заочного рішення. Для скасування заочного рішення потрібно, щоб докази були новими (не досліджувались судом при ухваленні заочного рішення) та мали істотне значення для правильного вирішення справи.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на які надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 Конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення її вимог були законні сподівання на те, що її інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

У спірній по справі ситуації суд виходить з того, що відповідачем не надано достатніх доказів, які б дозволяли суду дійти висновку про необхідність скасування ухваленого заочного рішення.

Зазначені відповідачем обставини не можуть бути підставою для скасування заочного рішення, при фактичній відсутності сукупності підстав, які зазначені в частині першій ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказів про те, що відповідач бажає примирення з позивачкою, що шлюб між сторонами може бути збережено, суду не надано.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів, які поза розумним сумнівом спростовують обґрунтування позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, а тому заява відповідача про перегляд заочного рішення та його скасування є необґрунтованою та безпідставною, в зв`язку з чим її слід залишити без задоволення.

Частиною 4 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст. ст. 284-288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити відповідачу ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 13.02.2023 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Лутай