Справа №333/6209/21
Провадження №2-др/333/10/23
29 травня 2023 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:
судді Холода Р.С.,
за участю секретаря судового засідання Косолап А.С.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судову засіданні, у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження, заяву представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про усунення особи від права на спадкування,-
В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя на розгляді перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення особи від права на спадкування.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2023 року відмовлено у задоволенні зазначеної вище позовної заяви.

04.05.2023 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №333/6209/21.

Свою заяву представник відповідача обґрунтовує тим, що між ним та ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги. Згодом між ним та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду, якою сторони визначили гонорар у фіксованій сумі 15 000 грн. та гонорар успіху у розмірі 10 000 грн. в день укладення додаткової угоди ОСОБА_2 сплатила йому 15 000 грн. Після ухвалення судом рішення по справі, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення особи від права на спадкування, остання сплатила представнику гонорар успіху у розмірі 10 000 грн. Таким чином, загальний розмір понесених судових витрат відповідача ОСОБА_2 у вказаній справі становить 25 000 грн.

З цих підстав, представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн.

29.05.2023 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. На думку ОСОБА_1 , заявлена представником відповідача для стягнення з позивача сума за представництво інтересів під час розгляду справи в суді першої інстанції в розмірі 15 000 грн. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Заявлений представником відповідача гонорар у розмірі 10 000 грн. не входить до витрат на правничу допомогу та не може бути стягнутий з ОСОБА_5 в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім того, позивач не отримувала копії заяви представника відповідача та доданих до неї документів, у зв`язку з чим ОСОБА_5 була позбавлена права подати клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу з підстав їх не співмірності.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 (заявник) не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 просила суд відмовити у задоволенні заяви представник відповідача ОСОБА_3 з підстав, викладених у запереченнях.

Розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про стягнення витрат на правничу допомогу, дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, суд дійшов до висновку, що вказана заява підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення особи від права на спадкування.

04.05.2023 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №333/6209/21.

Як доказ понесених витрат на надання професійної правничої допомоги, представником відповідача долучено до матеріалів заяви: договір про надання правової допомоги від 22.11.2021 року №599/21, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Сердюком Р.В., додаткову угоду про визначення розміру та порядку обчислення гонорару адвоката у справі №333/6209/21 від 24.11.2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордера від 24.11.2021 року №599/21-1 на суму 15 000 грн., акт прийому передачі фактично виконаних робіт у справі №333/6209/21 від 01.05.2023 року, квитанцію до прибуткового касового ордера від 01.05.2023 року №599/21-2 на суму 10 000 грн.

У своїх запереченнях проти стягнення витрат на правову допомогу представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 зазначила, що заявлена представником відповідача для стягнення з позивача сума за представництво інтересів під час розгляду справи в суді першої інстанції в розмірі 15 000 грн. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Заявлений представником відповідача гонорар у розмірі 10 000 грн. не входить до витрат на правничу допомогу та не може бути стягнутий з ОСОБА_5 в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім того, позивач не отримувала копії заяви представника відповідача та доданих до неї документів, у зв`язку з чим ОСОБА_5 була позбавлена права подати клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу з підстав їх не співмірності.

Розглянувши заяву представника відповідача та заперечення позивача, дослідивши надані заявником документи, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд виходить з того, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Крім того, саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 01.09.2021 року, винесеній за результатами розгляду справи № 178/1522/18.

Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Згідно з ч.ч. 1,5 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Як встановлено судом, за своєю правовою природою укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Сердюком Р.В. договір про надання правової (правничої) допомоги від 22.11.2021 року №599/21 є договором про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналогічні положення містяться і у ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року, (далі по тексту - Правила адвокатської етики).

Відповідно до ч.ч. 3,4,6 ст. 28 Правил адвокатської етики, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Судом встановлено, що 22.11.2021 року між ОСОБА_2 та адвокатом Сердюком Р.В. укладено договір про надання правової допомоги №599/21, згідно з п.п. 1.1. якого адвокат прийняв на себе обов`язки по представництву, захисту та надання інших видів правової допомоги клієнту в судах, правоохоронних органах, підприємствах всіх форм власності та перед фізичними особами, у зв`язку з вирішенням будь-яких правових та процесуальних питань, що стосуються прав клієнта у справах, зокрема, №333/6209/21, та всіма іншими справами, що пов`язані з предметом даного договору.

Укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Сердюком Р.В. договір про надання правової (правничої) допомоги від 22.11.2021 року №599/21, за змістом його умов є відплатним.

Проаналізувавши умови зазначеного договору, суд дійшов до висновку, що передбачена винагорода адвоката у сумі 15 000 грн. є фіксованим розміром та не залежить від фактично наданих послуг.

Передбачена договором про правову допомогу, укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Сердюком Р.В. сума у розмірі 10 000 грн. є платою за досягнутий адвокатом результат та є за своєю суттю так званим «гонораром успіху», нарахування та сплата якого залежать від настання певної події.

Суд не погоджується із представником позивача, яка вказала, що такого гонорару як «гонорар успіху» не існує.

Дійсно, чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару, як гонорар успіху, проте необхідно враховувати те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ст. 28 Правил адвокатської етики, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Отже, ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару.

При цьому Верховний Суд у своїй постанові від 28.07.2022 року №903/781/21 зазначає про те, що Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правила адвокатської етики надають визначення поняття «гонорар» без поділу цього поняття на види. Зокрема норми зазначених закону та Правил не передбачають такі різновиди винагороди (гонорару) як основний, додатковий чи «гонорар успіху», що свідчить про те, що поняття «гонорар», яке міститься у зазначених нормативно-правових актах, є загальним, під яким розуміється як основна, так і додаткова винагороди.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що погоджений ОСОБА_2 та адвокатом Сердюком Р.В. у пункті 1.1. додаткової угоди про визначення розміру та порядку обчислення гонорару адвоката у справі №333/6209/21 від 24.11.2021 року розмір гонорару загалом (як фіксована сума, так і гонорар успіху), є за своєю суттю погодженою сторонами ціною договору в розумінні статей 632, 903 ЦК України, оскільки, відповідно до вимог чинного законодавства, гонорар безвідносно до його виду (основний, додатковий (гонорар успіху) є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту, тобто є платою за виконану роботу / надані послуги.

Як встановлено судом, «гонорар успіху», погоджений ОСОБА_2 та адвокатом Сердюком Р.В. у пункті 1.1. додаткової угоди про визначення розміру та порядку обчислення гонорару адвоката у справі №333/6209/21 від 24.11.2021, є складовою частиною гонорару адвоката.

Зазначене узгоджується і з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у пункті 5.46. постанови від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, відповідно до якого відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою (прим.: гонорар успіху), є складовою частиною гонорару адвоката.

Договір про надання правової допомоги від 22.11.2021 року №599/21, який недійсним повністю чи частково в судовому порядку не визнавався, сторонами не розривався та не змінювався, є дійсним та є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно п.п. 1 п. 3 договору про надання правової допомоги від 22.11.2021 року №599/21, укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Сердюком Р.В., розмір та порядок обчислення судових витрат (фіксований розмір, погодинна оплата, гонорар успіху), підстави для його зміни, порядок сплати (по факту виконання та/або авансування), умови повернення, тощо визначаються і погоджуються в Додаткових угодах, які укладаються щодо кожного етапу надання правової допомоги, в залежності від складності, стадії провадження справи, на які надається правова допомога та інших істотних обставин.

Згідно з п. 1.1. додаткової угоди про визначення розміру та порядку обчислення гонорару адвоката у справі №333/6209/21 від 24.11.2021 року, розмір та порядок обчислення гонорару адвоката в суді першої інстанції визначається сторонами з двох обов`язкових складових, а саме: фіксована сума в розмірі 15 000 грн., яка не залежать від обсягу послуг та часу витраченого адвокатом в суді першої інстанції, та сплачені клієнтом і отримані адвокатом до підписання даної угоди, що підтверджується відповідною квитанцією (п.п. 1.1.1.); гонорар успіху в розмірі 10 000 грн., який буде виплачений адвокату у разі позитивного вирішення справи для клієнта у суді першої інстанції (п.п. 1.1.2).

Відповідно до вимог чинного законодавства адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

У своїй постанові від 28.07.2022 року №903/781/21 Верховний Суд зазначає про те, що визначення сторонами у договорі про надання правової допомоги гонорару у фіксованому розмірі фактична кількість витраченого адвокатом часу на надання послуг клієнту не має значення, а у підсумку визначається саме чітка фіксована грошова сума.

Обставина того, що обчислення гонорару успіху пов`язане з настанням певної події, зокрема, позитивного вирішення справи для клієнта у суді першої інстанції, є обґрунтованою та логічною в силу самої суті гонорару успіху, можливість обчислення якого залежить виключно від певних подій - досягнутих адвокатом та обумовлених в договорі результатів при наданні послуг правової допомоги.

З огляду на викладене суд дійшов до висновку, що визначений у договорі «гонорар успіху» за формою його обчислення є фіксованим розміром та відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28.07.2022 року №903/781/21, судом відхиляються пояснення представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 про те, що заявлена сума за представництво інтересів під час розгляду справи в суді першої інстанції в розмірі 15 000 грн. є необґрунтованою, оскільки заявник фактично приймав участь лише у 5 судових засіданнях, а також про те, що заявлений представником відповідача гонорар у розмірі 10 000 грн. не входить до витрат на правничу допомогу та не може бути стягнутий з ОСОБА_5 в порядку компенсації витрат адвоката.

Як встановлено судом, на підставі договору про надання правової допомоги від 22.11.2021 року №599/21 та додаткової угоди про визначення розміру та порядку обчислення гонорару адвоката у справі №333/6209/21 від 24.11.2021 року відповідач ОСОБА_2 сплатила адвокату Сердюку Р.В. 15 000 грн., що підтверджується квитанцію до прибуткового касового ордера від 24.11.2021 року №599/21-1, та гонорар успіху в розмірі 10 000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 24.11.2021 року №599/21-2.

Судом враховуюється, що представник відповідача під час судового розгляду перебував у 11 судових засіданнях, а також ціна позову вартість усього спадкового майна, значення справи, яке вона має для сторін у справі.

З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, а також тривалість розгляду справи у суді, не подання ОСОБА_4 обґрунтованого клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу (хоча вважаю, що така можливість об`єктивно існувала), суд дійшов висновку про стягнення з позивача на користь відповідача понесених нею витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25 000 грн.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 200, 246, 257, 258, 260, 270 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про усунення особи від права на спадкування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі №333/6209/21 за позовом ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про усунення особи від права на спадкування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 02.06.2023 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод