Справа № 203/1090/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Потаповій В.С.

за участю відповідачки - ОСОБА_1

представника відповідачки - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 09.03.2011 року, відповідно до заяви відповідачки, було укладено договір про надання банківських послуг, на виконання умов якого банком було відкрито кредитний рахунок, встановлено початковий кредитний ліміт, розмір якого в подальшому було збільшено до 50000 грн. Для користування кредитним рахунком відповідачці було видано кредитну картку. Посилаючись на те, що остання свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, в зв`язку з чим станом на 09.02.2023 року утворилась заборгованість в сумі 35034 грн. 19 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 28676 грн. 09 коп., заборгованості по відсотках в сумі 6378 грн. 10 коп., позивач просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість, а також понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2684 грн.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.03.2023 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В призначене судове засідання представник позивача не з`явився. В позовній заяві та клопотанні в разі його неявки просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в поданому відзиві.

Враховуючи, що справу було призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні, а також подане представником позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності, суд у відповідності до положень ч.3 ст.211 ЦПК України, визнав за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності представника позивача, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши відповідачку та її представника, перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку.

Як зазначено в позовній заяві, не заперечувалось відповідачкою та вбачається з матеріалів справи, встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 09.03.2011 року, відповідно до заяви відповідачки між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг, на виконання умов якого банком було відкрито кредитний рахунок, встановлено початковий кредитний ліміт, розмір якого в подальшому було збільшено до 50000 грн. Для користування кредитним рахунком відповідачці було видано кредитну картку.

Звертаючись до суду із позовом, позивач посилався на те, що відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, в зв`язку з чим станом на 09.02.2023 року утворилась заборгованість в сумі 35034 грн. 19 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 28676 грн. 09 коп., заборгованості по відсотках в сумі 6378 грн. 10 коп.

Заперечуючи проти пред`явлених до неї позовних вимог, відповідачка посилалась на те, що 09.11.2021 року, приблизно о 16-40 г., невстановлена особа викрала в неї мобільний телефон, за допомогою якого та смс-повідомлень спочатку підвищила кредитний ліміт з 0 до 26000 грн., після чого зняла в банкоматі без пластикової картки готівку в сумі 26000 грн. За фактом крадіжки мобільного телефону вона відразу звернулась до поліції. Дізнавшись від банку, що з її картки було знято 26000 грн. кредитних коштів, вона звернулась до поліції із заявою про крадіжку коштів. За даним фактом було розпочато кримінальне провадження №0001016. Таким чином, вона не надавала жодних заявок на підвищення кредитного ліміту та не знімала коштів в банкоматі, а кредитна заборгованість виникла внаслідок шахрайський дій третіх осіб. Вона своєчасно повідомила банк про викрадення мобільного телефону, звернулась до правоохоронних органів. В свою чергу, банком не доведено, що вона своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номеру або іншої інформації, які дають змогу ініціювати платіжні операції та давали б підстави для її відповідальності.

Перевіряючи доводи та заперечень сторін, викладені ними в заявах по суті справи, суд враховує наступне.

Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до пункту 14.12 ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.

Згідно з пунктом 14.16 ст.14 вказаного вище Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.

Пунктом 37.2 ст.37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що на час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев`яноста календарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу. У разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Згідно п.п.5,6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05.11.2014 року (далі Положення), яке було чинним на час викрадення мобільного телефону та зняття з рахунку кредитних коштів, було передбачено, що користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Пунктом 8 розділу VI Положення передбачено, що емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Відповідно до п.11 розділу VI Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Згідно з пунктом 1.1.2.10 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов`язаний вживати заходів із запобігання втрати (крадіжки) Карт, стікера PayPass, ПІНа (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на Карту і магнітну стрічку, або їх незаконного використання.

Пунктом 1.1.2.11 Умов та правил передбачено, що клієнт зобов`язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи за фактом втрати карти, стікера PayPass, ПІНа, сім-карти мобільного телефону або отримання відомостей про їх незаконне використання. При настанні вищевказаних подій необхідно звернутися у відділення банку або зателефонувати за вказаними у цьому пункті номерами.

За змістом ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до правових висновків, наведених в постанові Верховного Суду від 27.01.2021 року у справі №210/1242/18, сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Згідно наданої банком до позовної заяви довідок вбачається, що станом на 09.11.2021 року у користуванні відповідачки перебувала кредитна картка № НОМЕР_1 із встановленим кредитним ліміто 0 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості, що долучений банком до позову, станом на 09.11.2021 року заборгованість у відповідачки була відсутня.

Також судом встановлено, що 09.11.2021 року у відповідачки було викрадено мобільний телефон, зі встановленим на ньому додатком «Приват24».

За вказаним фактом, остання того ж дня звернулась з відповідною заявою до Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка була зареєстрована 10.11.2021 року та за наслідками розгляду якої рішення про внесення відповідних відомостей до ЄРДР не приймалось, що вбачається з листа Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 24.11.2021 року.

Крім того, 12.11.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою щодо викрадення з її рахунку 09.11.2021 року грошових коштів в сумі 26000 грн., за фактом чого 12.11.2021 року було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001016, що підтверджується відповідним витягом з ЄРДР.

В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_1 визнано та допитано в якості потерпілої.

Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» від 28.06.2022 року вбачається, що 09.11.2021 року о 16:27:59 було ініційовано заяву про збільшення кредитного ліміту по картці до 26000 грн. В цей же день, о 16:42:10 та о 16:43:04, здійснено перекази коштів з картки № НОМЕР_1 на картку № НОМЕР_2 на суму 4389 грн. 95 коп. (з урахуванням комісії комісія 168 грн. 84 коп.), а також на суму 836 грн. 18 коп. (з урахуванням комісії в сумі 32 грн. 16 коп.).

Крім того, 09.11.2021 року о 16:39:52 з картки здійснено зняття готівки в сумі 20000 грн. в банкоматі №9044 за адресою: м.Дніпро, вул.Боброва,1, ТЦ «Приозерний».

Також з довідки АТ КБ «Приватбанк» від 28.06.2022 року вбачається, що 10.11.2021 року о 20:44:06 ОСОБА_1 звернулась по телефону до банку та повідомила про викрадення її мобільного телефону. Після чого 10.11.2021 року о 20:46 банком було здійснено блокування карток № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .

Згідно наданої до позову довідки, 11.11.2021 року банком відповідачці було видано нову картку із № НОМЕР_3 .

На запит відповідачки банком було надано фотознімки, з яких вбачається зняття коштів в банкоматі №9044 в період часу з 16:38:38 по 16:42:13 двома особами чоловічої статті.

З протоколу допиту ОСОБА_1 в якості потерпілої від 03.12.2021 року в рамках кримінального провадження №0001016 вбачається, що 09.11.2021 року приблизно о 16-40 г. при здійснення покупок телефон був в наявності та його крадіжку вона виявила лише повернувшись до дому.

Оцінюючі вказані докази в сукупності, суд враховує, що кредитна картка № НОМЕР_1 залишалась в розпорядженні відповідачки. Вказана картка, ПІН-код або інша інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, відповідачкою стороннім особам не передавалась.

Зняття та перерахування коштів з рахунку було здійснено третіми особами з використанням мобільного додатку «Приват24», встановленого у мобільному телефоні, який було викрадено у відповідачки, що підтверджується довідкою банку від 28.06.2022 року та фотознімками з камер банкомату.

З огляду на наведені відповідачкою під час допиту в якості потерпілої обставини, а також відомостей щодо дати та часу перерахування та зняття коштів, наведених у довідці банку від 28.06.2022 року, вбачається, що таке перерахування та зняття коштів з використанням мобільного телефону відбулось відразу після його крадіжки та фактично до виявлення цього факту відповідачкою.

В свою чергу остання, виявивши крадіжку телефону 09.11.2021 року, того ж дня звернулась з відповідною заявою до правоохоронних органів.

Наступного дня, 10.11.2021 року, встановивши факт зняття коштів з карткового рахунку, вона звернулась в телефонному режимі до банку з метою блокування картки, яка після звернення була заблокована, а 11.11.2021 року відповідачці видано нову картку.

12.11.2021 року ОСОБА_1 було подано заяву до правоохоронних органів щодо викрадення грошових коштів з рахунку, за фактом чого відкрито кримінальне провадження.

За вказаних обставин та наведених положень законодавства, оскільки відповідачкою не вчинялось будь-яких дій та розпоряджень на здійснення операцій за її кредитним рахунком, а також дій, які б сприяли отримання сторонніми особами інформації, яка давала змогу ініціювати такі платіжні операції; враховуючи підтвердження факту незаконного заволодіння кредитним коштами третіми особами з використанням мобільного додатку «Прват24» у викраденому мобільному телефоні, а також факту своєчасного повідомлення відповідачкою банківської установи та правоохоронних органів про ці факти, суд не вбачає законних підстав для притягнення відповідачки до цивільно-правової відповідальності у вигляді сплати заборгованості, що виникла внаслідок незаконного заволодіння кредитними коштами третіми особами.

В зв`язку з цим, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України та враховуючи відмову в задоволенні позову, понесені позивачем по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору слід покласти на останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526,610,614,629,634,1054 ЦК України, ст.ст.14,37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п.п.5,6,8,11 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05.11.2014 року, ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,141,211, 223, 258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Понесені позивачем по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09 червня 2023 року.

Суддя С.Ю.Казак