Справа №155/338/23
Провадження №2/155/173/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2023 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Сметани В.М.,

при секретарі судового засідання Воронюк Н.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» 13 березня 2023 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свій позов обґрунтовує тим, що 29 січня 2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський та ОСОБА_1 , укладено договір №200204482. Крім того, 30 січня 2015 року між ними укладено угоду №200204962 щодо кредитування.

Вказує, що відповідно до умов договору №200204482 від 29 січня 2015 року банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 18000,00 гривень, з встановленим строком користування з 29 січня 2015 року по 20 травня 2017 року, останній зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

Також, вказує, що відповідно до умов договорів №200204962 від 30 січня 2015 року банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 21000,00 гривень з встановленим строком користування з 30 січня 2015 року по 20 травня 2017 року, останній зобов`язався повернути отриманні кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

Зазначає, що 20 липня 2020 року ТзОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з ПАТ «Банк Михайлівський».

Вказує, що ОСОБА_1 , належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови договорів, в результаті чого станом на 13 березня 2023 року має заборгованість перед ТОВ «Діджі Фінанс» у розмірі 112267,69 гривень, у тому числі: 37284,4 гривень заборгованість за тіло, 74983,29 гривень заборгованість за відсотками.

У зв`язку з цим, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за договорами №200204482 від 29 січня 2015 року в розмірі 54004,28 гривень та №200204962 від 30 січня 2015 року в розмірі 58263,41 гривень, що разом становить 112267,69 гривень та судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 29 березня 2023 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

На адресу суду 12 квітня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Вказує, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що ТОВ «Діджи Фінанс» належить права вимоги ПАТ «Банк Михайлівський» до ОСОБА_1 . Також, зазначає, що в позовній заяві не обґрунтовано розмір позовних вимог, позивач надає копії витягів з додатку №1 до договору факторингу №7-БМ із відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 20 липня 2020 року. Представник відповідача вважає, що у вказаних документах містяться ознаки підроблення. Водночас, представник відповідача подав до суду заяву про застосування до позовних вимог строків позовної давності.

В судове засідання представник позивача не з`явився з невідомих на те суду причин, хоча неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом надіслання на електронну адресу повідомлень про час та місце розгляду справи. Суд вважає, оскільки позивач обрав спосіб звернення до суду та комунікації з судом через електронний суд та електронну пошту, повідомлення позивача на зазначені ним електронні адреси є належним.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає з мотивів викладених у відзиві до позовної заяви, просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 29 січня 2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 , підписано заяву (оферта) №200204482, про відкриття поточного рахунку. (а.с.11).

Відповідно до копії заяви, запит держателя платіжної картки №498344 ОСОБА_1 , 29 травня 2015 року просив розглянути можливості зміни кредитного ліміту для операцій із карткою: поточний кредитний ліміт, що становить 0 гривень, бажаний кредитний ліміт 12000 грвиень. (а.с.16).

Згідно з копією довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту від 29 січня 2015 року ОСОБА_1 , був ознайомлений під підпис з тарифами та умовами кредитування. (а.с.14).

Крім того між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 , 30 січня 2015 року підписано заяву (оферта) №200204962, про відкриття поточного рахунку. (а.с.5).

Згідно з копією довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту від 30 січня 2015 року ОСОБА_1 , був ознайомлений під підпис з тарифами та умовами кредитування. (а.с.9).

На підставі вищезазначених укладених договорів відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточні рахунки, спеціальними платіжними засобом якого є платіжні картки.

Згідно з копією договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДіджиФінанс», право вимоги до осіб, які були боржниками ПАТ «Банк Михайлівський», перейшло до ТОВ «ДіджиФінанс», в тому числі щодо боржника ОСОБА_1 за договорами №200204482 від 29 січня 2015 року, №200204962 від 30 січня 2015 року. Зазначене підтверджується копією договору про відступлення прав вимоги №7_БМ від 20.07.2020 р., витягами з Додатку №1 до договору факторингу №7-БМ із відступленням прав вимоги за кредитними договорами від 20 липня 2020 року. (а. с. 16-19).

За таких обставин суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач вважає, що відповідач не виконав своїх договірних зобов`язань за договором та має заборгованість, яка становить 112267,69 гривень, що складається з 37284,4 гривень заборгованість за тілом, 74983,29 гривень заборгованість за відсотками.

Також встановлено, що в матеріалах цивільної справи містяться претензії кредитора від 19 грудня 2022 року, які направлялися на адресу ОСОБА_1 (а.с.19-21).

Статтею 1054 ЦК України, визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України, передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За статтями 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з ч.2 ст.517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Не погоджуючись з позовними вимогами та обставинами викладеними в позовній заяві, представник відповідача просив витребувати у відповідача оригіналу витягу з додатку № 1 до Договору факторингу №7-БМ із відступленням права вимоги за кредитними договорами від 20 липня 2020 року.

Ухвало суду від 20 квітня 2023 року було задоволено клопотання представника відповідача та витребувано вказані документи.

Однак, позивачем належним чином не була виконана вказана ухвала суду про витребування доказів, вказані оригінали документів суду надані не були.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України, закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Звертаючись до суду з цим позовом представник позивача на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду через електронний кабінет копії доказів, зокрема: заяву (оферту) №200204962 від 30 січня 2015; анкету №1190694 від 30 січня 2015; згоду суб`єкта на обробку персональних даних від 30 січня 2015 року, тарифи по продукту «Преміальна кредитна картка Visa Gold», довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Visa Gold для вкладників», розписка про отримання платіжної картки, заява про встановлення обмеження щодо сум операцій, ініційованих з використанням картки від 12 лютого 2015 року, заява про зміну кредитного ліміту від 29 травня 2015 року, заява оферта №200204482 від 29 січня 2015 року, анкета №1191249 від 29 січня 2015 року, довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Прибуткова картка + Кредитка (не іменна)» від 29 січня 2015 року, тарифи по продукту «Прибуткова картка + Кредитка», розписка про отримання платіжної картки від 29 січня 2015 року, згоду суб`єкта на обробку персональних даних від 29 січня 2015 року, заява про зміну кредитного ліміту від 29 травня 2015 року.

Процесуальним обов`язком суду являється дослідження поданих стороною доказів, їх перевірка, оцінка в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок.

Так, представником позивача до позову не додано розрахунку заборгованості. В позовній заяві також не вказано як саме розраховувалась заборгованість за кредитними договорами та за відсотками на відповідну дату, чи здійснювались відповідачем платежі та коли. Не додано графік погашення заборгованості, що в свою чергу позбавляє суд встановити всі дійсні обставини справи.

Крім того, на підтвердження розміру заборгованості представником позивача надано два витяги з додатку №1 до договору факторингу №7_БМ із відступленням прав вимоги за кредитними договорами від 20 липня 2020 року, де лише вказана загальний залишок заборгованості в сумі 58263,41 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 19349,43 гривень, заборгованість за доходами в сумі 38913,98 гривень, та загальний залишок заборгованості в сумі 54004,28 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 17934,97 гривень, заборгованість за доходами в сумі 36069,31 гривень.

Проте, з даних витягів не вбачається інформації про строки виникнення заборгованості, дату останнього платежу, періоду/періодів, плата за які була нарахована та/або прострочена як щодо основного боргу так і щодо відсотків за користування кредитом; строку (періоду), за який нараховувались відсотки за користування кредитом та/або комісія, механізм розрахунку відсотків та комісії. Отже, вказані витяги не є належним доказом ні отримання відповідачем грошових коштів, ні існування заборгованості, ні виникнення права вимоги, ні моменту (дати) виникнення прострочення заборгованості, як щодо основного боргу так і щодо відсотків за користування кредитними коштами

Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог до ОСОБА_1 та відмову у їх задоволенні.

Водночас, сторона відповідача просила застосувати наслідки спливу строків позовної давності до виниклих правовідносин та відмовити в позові з цих підстав.

У пункті 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення вищезазначеної статті застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з заявою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлена ст.257 ЦК України і становить три роки.

За змістом ч.2 ст.259 ЦК України, строк позовної давності може бути збільшений за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року передбачено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог по суті, строк позовної давності уже не впливає на вирішення спору.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Оскільки представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Войціховським А.В. заявлене відповідне клопотання до закінчення судових дебатів, суд при ухваленні рішення не вирішує питання про стягнення витрат відповідача на правничу допомогу.

На підставі ст.ст.2, 11, 15, 256, 259, 261, 267, 509, 512, 514, 517, 526, 530, 610-612, 625, 626, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055, 1077, 1078 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Горохівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Сторони у справі є:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Сікорського, 8, 0412, .

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Дата складення повного тексту рішення 08 червня 2023 року.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області В.М. Сметана