1Справа № 335/8566/22 2/335/622/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Геєць Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Шарової А.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_1 , до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 10.09.2010 року він уклав шлюб з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 від даного шлюбу народився син - ОСОБА_6 .

На підставі рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 16.01.2012 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.11.2011 року та до досягнення дитиною повноліття.

27.02.2013 року на підставі рішення Пологівського районного суду Запорізької області шлюб між ОСОБА_3 з ОСОБА_4 було розірвано.

24.09.2019 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_5 , від спільного шлюбу народилась донька - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 03.11.2020 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу, заробітку відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 23.05.2020 року до повноліття дитини.

Крім того, на підставі рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 03.11.2020 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 були стягнуті аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу, заробітку відповідача, щомісячно, починаючи з 28.07.2020 року, і до досягнення донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11.02.2021 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 03.11.2020 року закрито.

Позивач зазначає, що з часу стягнення аліментів на користь відповідачки змінився сімейний стан, а також змінився його матеріальний стан, оскільки він на даний час зобов`язаний утримувати не одного, а двох дітей, а також жінку до досягнення молодшою донькою трьох років, і у сукупності сплачує на них аліментів 33 % + 16,5 % виходить 49,5%.

Крім того, на підставі рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 03.11.2020 роки ОСОБА_3 зобов`язаний платити аліменти на утримання непрацездатної дружини в розмірі 16,5%, що в сукупності на всіх позивач платить аліментів 66 %.

Сума стягнутих аліментів залишає ОСОБА_3 без достатньої кількості коштів для забезпечення свого гідного рівня життя, тому вважає, що сума аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повинна бути зменшена.

Позивач вважає, вищезазначені обставини такими, які є умовами зменшення розміру аліментів у відповідності до положень ч. 1 ст. 192 СК України, просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 16.01.2012 року у справі 2-861/11 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 1/3 частини зі всіх видів мого доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

10.04.2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить в задоволені позову відмовити посилаючись на наступне. Представник позивача зазначає в якості підстав для зменшення розміру аліментів на утримання спільного неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обставини: змінився сімейний стан, а також змінився і матеріальний стан, оскільки ОСОБА_3 на даний час зобов`язаний утримувати не одного, а двох дітей, а також жінку до досягнення молодшою донькою трьох років; у сукупності ОСОБА_3 на всіх платить аліменти 66%; сума стягуваних аліментів залишає ОСОБА_3 без достатньої кількості коштів для забезпечення йогоо гідного рівня життя.

Проте зазначена інформація не кореспондується з доказами, які додані представником позивача до позовної заяви, а саме: відповідно до рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 03.11.2020 року по справі № 324/985/20 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу, заробітку відповідача, щомісячно, починаючи з 28.07.2020 року і до досягнення донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позовна заява датована 07.12.2022 року, тобто зі спливом двох місяців після дати, з якої припиняється стягнення аліментів на користь третьої особи ОСОБА_5 .

За таких обставин, посилання представника позивача в позові на наявні підстави для зменшення розміру аліментів спростовуються доданими до позову письмовими доказами.

За таких обставин, твердження представника позивача про стягнення з ОСОБА_3 66% його доходу в якості аліментів на цей час також не знаходить свого арифметичного підтвердження.

До позову взагалі не додано жодної інформації про доходи позивача ОСОБА_3 протягом 2022-2023 років, в порушення ст. 83 ЦПК України.

Вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими належними доказами.

11.01.2023 року судом отримано інформацію з Сервісної служби України (Нацмоцслужби) про фактичне місце проживання відповідача.

21.01.2023 року отримано інформацію з УДМС в Запорізькій області про зареєстроване місце проживання відповідача.

Ухвалою суду від 20.02.2023 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 18.05.2023 року клопотання представника відповідача про допит ОСОБА_3 в якості свідка, залишено без задоволення.

Клопотання представника відповідача про витребування доказів, задоволено.

Витребувано у ОСОБА_3 довідку з місця роботи про отриманні доходи за період з січня 2022 по травень 2023 року.

За клопотанням представника позивача цей строк продовжувався.

07.11.2023 року, 20.11.2023 року, 04.12.2023 року на виконання ухвали суду надано довідки з місця роботи про отримані доходи за період з січня 2022 року по травень 2023 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судове дебати не проводяться.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала, просила відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.09.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, який рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 27.02.2013 у справі № 324/145/13-ц, було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_9 та ОСОБА_4 народився син ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 28.04.2011 року.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 16.01.2012 було задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу та заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21 листопада 2011 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення набрало законної сили 04.02.2021 року.

24.09.2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_8 батьками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 03.11.2020 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу, заробітку відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 23.05.2020 року до повноліття дитини.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 03.11.2020 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу, заробітку відповідача, щомісячно, починаючи з 28.07.2020 року, і до досягнення донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11.02.2021 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 03.11.2020 року закрито.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є учасником бойових дій, на підставі посвідчення серії НОМЕР_4 від 16.11.2015 року, а також інвалідом ІІ групи, на підставі посвідчення серії НОМЕР_5 , та на час звернення до суду з позовом займав посаду командира взводу забезпечення батальйону матеріально технічного забезпечення військової частини НОМЕР_6 .

Відповідно до довідки №740139/3916 від 29.10.2023 року про грошове забезпечення та інші доходи за січень грудень 2022 року дохід ОСОБА_3 складає 699 764, 62 грн.

26.07.2023 року ОСОБА_3 звільнено з військової служби у відставку наказом командира військової частини НОМЕР_6 , що підтверджується витягом із наказу № 182 від 28.07.2023 року, зі змінами відповідно до витягу із наказу № 206 від 19.08.2023 року.

Відповідно до довідки № 40/10875 від 12.11.2023 року про грошове забезпечення та інші доходи за січень-лютий 2023 року дохід ОСОБА_3 складає 40300,36 грн.

Відповідно до довідки № 4655 від 13.11.2023 року про грошове забезпечення та інші доходи за березень липень 2023 року дохід ОСОБА_3 складає 299 236,00 грн.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 39620-45852/К від 23.11.2023 року, з 29.07.2023 року ОСОБА_3 призначено пенсію по інвалідності, як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 групи.

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, який обґрунтовує зміною сімейного стану, а також зміною його матеріального стану, оскільки він на даний час зобов`язаний утримувати не одного, а двох дітей, а також жінку до досягнення молодшою донькою трьох років, і сукупності сплачує на них аліментів 33 % + 16,5 % виходить 49,5%.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до п. 17 вказаної Постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Верховний Суд України в постанові від 16.09.2020 року в справі №565/2071/19 дійшов висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану.

Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_3 жодним чином не обґрунтував чим зміна його сімейного стану, робить неможливим сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Та, обставина, що у позивача народилась донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сама по собі не свідчить про погіршення матеріального стану позивача.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19.

Посилання ОСОБА_3 на утримання жінки до досягнення молодшою донькою трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд оцінює критично, оскільки позивач звернувся до суду з позовом 21.12.2022 року, тобто зі спливом двох місяців після дати, з якої припиняється стягнення аліментів на користь третьої особи ОСОБА_5 .

Крім того, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення його матеріального становища, наявності або відсутності у нього інших доходів, а також нерухомого або рухомого майна, що не надає суду можливості оцінити його майновий стан.

Саме по собі присвоєння ОСОБА_3 другої групи інвалідності не може бути безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

На переконання суду, без доведення позивачем вищевказаних обставин, зменшення аліментів на утримання дитини не буде обґрунтованим та суперечитиме її інтересам.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 19, 89, 141, 244245, 259, 264, 265, 272273, 274279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_1 , до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 11.12.2023.

Суддя Ю.В.Геєць