Провадження № 2/127/2400/22
У Х В А Л А

Іменем України

08 грудня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Бойко В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , який дії в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Товаритсва з обмеженою відповідальністю «Рисоіл Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сат-Агро» про визнання недійсним договору поруки.

08.12.2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову, в якій позивач просить суд заборонити проводити відчуження арештованого нерухомого майна, яке зареєстроване за ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , будь-яким способом до прийняття рішення суду по справі №127/18442/22.

Подана заява мотивована тим, що 06.06.2023 року до приватного виконавця Думанської А.Л. надійшов виконавчий документ Господарського суду Одеської області, а саме: наказ від 31.05.2023 року по справі за №916/470/22 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рисоіл України» заборгованість за угодою про врегулювання від 13.09.2021 року до договору поставки № Р21-046 від 22.07.2021 року за основним боргом у розмірі 2 114 944 грн. 00 коп. та пеню у розмірі 58 407 грн. 22 коп. Державним виконавцем відкрито виконавче провадження за №71963286 та проводяться в примусовому порядку виконавчі дії передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» щодо стягнення заборгованості, а саме: накладено арешт на усе рухоме та нерухоме майно і рахунки ОСОБА_3 . Позивач вважає за необхідне для забезпечення виконання рішення суду за позовом, який містить вимоги саме немайнового характеру, у разі, якщо ухвалення рішення суду відбудеться на користь позивача, застосувати у вигляді заходу для забезпечення позову заборонити проводити відчуження арештованого нерухомого майна ОСОБА_3 будь-яким способом до прийняття рішення суду по справі №127/18442/22 за позовом ОСОБА_2 про визнання недійсним договору поруки. Відтак існує реальна загроза продажу арештованого майна ОСОБА_3 , яке є спільним сумісним майном подружжя, в результаті це може суттєво ускладнити або навіть зробити неможливим виконання судового рішення, у разі якщо воно буде ухвалено на користь позивача. Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що буде реалізовано арештоване майно ОСОБА_3 і позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах даного судового провадження без нових звернень до суду. Утруднення чи неможливість виконання рішення суду у тому, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 змушені будуть звертатися додатково з окремими позовами, якими визнавати незаконними дії чи рішення приватного виконавця, скасовувати результати прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, внаслідок чого змушені будуть нести додаткові витрати пов`язані з розглядом справ у судах та інших компетентних органах, в результаті чого не відомо чи зможуть повернути собі право власності на реалізоване майно. Вищевикладене і стало підставою для звернення до суду із вказаною заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, розгляд заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суд доходить такого висновку.

За правилами ч. 1 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Положеннями ч. 2 ст. 149 ЦПК України унормовано, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Так, згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Згідно з п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову, в тому числі: заборона вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів.

З огляду на наведене, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналізуючи викладені обставини, приймаючи до уваги норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки доводів наданих представником щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності і обґрунтованості вимог позивача щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 149, 150, 152, 153, 261, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , який дії в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: