Справа № 569/5470/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Левчука О.В.,

за участі секретаря судового засідання Янок М. В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради,

про стягнення аліментів, позбавлення батьківських прав,

учасники справи в судове засідання не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідачку батьківських прав стосовно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що 06.12.2016 між позивачем та відповідачкою був укладений шлюб, що зареєстрований Тбіліським відділом реєстрації актів цивільного стану Агентства розвитку державної служби № 4. ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась донька ОСОБА_3 . 21.12.2020 донька, на підставі рішення ГУ ДМС України у Харківській області від 10.12.2020, зареєстрована громадянкою України, що підтверджується Довідкою про реєстрацію особи громадянином України № НОМЕР_1 від 21.12.2020 та Паспортом громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 від 11.02.2021. З лютого 2021 року позивач з відповідачкою припинили проживати разом однією сім`єю і не були пов`язані спільним побутом. У вересні 2021 року донька приїхала разом з позивачем з Грузії до України. З 22.09.2021 донька проживає разом з позивачем в Україні та перебуває на його утриманні, позивачем здійснюється турбота про доньку, створюються належні умови для її проживання, навчання та гармонійного розвитку. У жовтні 2021 донька почала відвідувати у м. Харкові дитячий садок №264. До 04.03.2022 позивач з дитиною проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, 05.03.2022 були змушені виїхати з міста Харкова, у зв`язку з війною в Україні та періодичними обстрілами міста Харкова, оскільки, залишатися в місті було небезпечно для їхнього життя. Позивач з донькою переїхали до АДРЕСА_2 та отримали довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №2613- від 31.03.2022, №2613- від 31.03.2022. 06.04.2022 комісією Старокривотульського старостинського округу Тисменицької міської ради Івано-Франківської області у складі старости Назарука В.M., діловода Сидорук JI.B. та соціального фахівця Бабій О.І. здійснено перевірку умов проживання доньки з позивачем за адресою: АДРЕСА_2 . За результатами перевірки складено Акт обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї №13 від 06.04.2022, в якому зазначено, що умови проживання задовільні, позивачем здійснюється належний догляд за своєю донькою. Сторонніх осіб, що можуть здійснювати догляд за дитиною не встановлено, місце знаходження матері ОСОБА_3 невідоме. Окрім того, Старокривотульським старостинським округом Тисменицької міської ради Івано-Франківської області видано Довідку №29 від 06.04.2022 про те, що позивач зі своєю донькою дійсно проживають за адресою: АДРЕСА_2 . 19.05.2022 шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розлучення в Грузії № НОМЕР_3 . На території України шлюб позивачем не укладався, що підтверджується Заявою від 04.04.2022, справжність його підпису, на якій посвідчено приватним нотаріусом Івано- Франківського міського нотаріального округу Девляшевським A.B., зареєстровано в реєстрі за №1934.

Позивач вказує, що на сьогоднішній день вже рік як відповідачка не приїздила до України до доньки, не приймала участі в її вихованні та утриманні. Відповідачка не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, будь-якої участі у додаткових витратах не бере, протягом всього часу проживання доньки разом з позивачем, матір не намагалась забрати її до себе, не вчинила жодних дій для можливості бачитись з донькою. Згідно з рішенням Виконавчого комітету Тисменицької міської ради Івано-Франківської області від 03 жовтня 2022 року №01/02-108 про вирішення спорів між батьками щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 вирішено затвердити висновок органу опіки та піклування про вирішення даного спору. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування про вирішення спорів між батьками щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , з урахуванням рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тисменицької міської ради від 29.09.2022, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, вважали за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 . Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2022 року у цивільній справі №352/1005/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , служби у справах дітей Тисменицької міської ради Івано-Франківської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Виконавчого комітету Тисменицької міської ради Івано-Франківської області про визначення місця проживання дитини задоволено частково позов ОСОБА_1 . Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В задоволенні позову в частині позовних вимог до Служби у справах дітей Тисменицької міської ради Івано-Франківської області - відмовлено.

Батько ОСОБА_6 на даний час проживає з дочкою в АДРЕСА_3 що підтверджується відповідними Довідками від 11.03.2023 №5612- та 5612- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. На сьогоднішній день, проживання доньки з позивачем якнайкраще відповідає її інтересам та забезпечує її розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, оскільки донька вже майже рік безперервно проживає з ОСОБА_1 , у них встановлений дуже тісний емоційний контакт (прив`язаність), а тому якщо дитина потрапить в інше середовище, де буде змінено її щоденне та комфортне життя, вона отримає сильний стрес, що призведе до психологічної травми, яка може негативно вплинути на подальший всебічний розвиток та психоемоційний стан людини. Батько дитини ОСОБА_6 повністю утримує дитину матеріально, займається вихованням, влаштував дочку до дитячого садочку, здійснює медичне лікування та догляд дочки в медичних закладах та відвідування лікарів, що підтверджується укладеною Декларацією №0001-Т098-9900, Випискою із медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого №994 20.04.2022, консультаційним висновком спеціаліста №3923 від 30.01.2023, консультаційним висновком спеціаліста №4859 від 14.02.2012 №110, медичним записом лікаря від 03.02.2023, записами в медичні карті дитини від 15.12.2022, 05.01.2022, 06.02.2023, 28.02.2023.

Ухвалою суду від 03 квітня 2023 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі та зобов`язав орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради надати до суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки.

Ухвалою суду від 05.05.2023 витребувано з Державної прикордонної служби України (01601, м.Київ, вул.Володимирська, 26) інформацію про перетин кордону України громадянкою Грузії ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт (passport) НОМЕР_4 , особистий номер (ID): НОМЕР_5 , за період з 01.02.2021 по даний час.

В підготовче судове засідання сторони не з`явилися.

Від представника позивача 06 червня 2023 року надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

У поданій до суду заяві від 05 червня 2023 року відповідачка просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, наслідки визнання позову їй роз`яснені та зрозумілі.

Представниця третьої особи в судове засідання не з`явилася. Натомість, 07 червня 2023 року подала до суду заяву, в якій просить судове засідання проводити без участі представника органу опіки. Вказала, що висновок Органу опіки та піклування від 06.06.2023 № 08-1266 про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_3 підтримує, позов просить задовольнити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

06.12.2016 між позивачем та відповідачкою був укладений шлюб, що зареєстрований Тбіліським відділом реєстрації актів цивільного стану Агентства розвитку державної служби № 4. Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась донька ОСОБА_3 , про свідчить копія перекладу з грузинської мови на українську свідоцтва про народження № НОМЕР_6 , виданого 30.11.2016 Тбіліським відділом реєстрації актів цивільного стану Агентства розвитку державної служби, актовий запис № 1.

Згідно довідки про реєстрацію особи громадянином України № НОМЕР_1 від 21.12.2020 ОСОБА_3 на підставі рішення ГУ ДМС України у Харківській області від 10.12.2020, зареєстрована громадянкою України.

Як стверрджується довідкою від 10.03.2023 № 235, виданою головою ЖК "Приозерний, 71" у м.Харкові, з 22.10.2021 донька проживає разом з позивачем в Україні.

Як встановлено судом, позивач з донькою переїхали до АДРЕСА_2 та отримали довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №2613- від 31.03.2022, №2613- від 31.03.2022.

Згідно з матеріалами справи, 06.04.2022 комісією Старокривотульського старостинського округу Тисменицької міської ради Івано-Франківської області у складі старости Назарука В.M., діловода Сидорук JI.B. та соціального фахівця Бабій О.І. здійснено перевірку умов проживання доньки з позивачем за адресою: АДРЕСА_2 . За результатами перевірки складено Акт обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї №13 від 06.04.2022, в якому зазначено, що умови проживання задовільні, позивачем здійснюється належний догляд за своєю донькою. Сторонніх осіб, що можуть здійснювати догляд за дитиною не встановлено, місце знаходження матері ОСОБА_3 невідоме.

Окрім того, Старокривотульським старостинським округом Тисменицької міської ради Івано-Франківської області видано Довідку №29 від 06.04.2022 про те, що позивач зі своєю донькою дійсно проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

19.05.2022 шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано, що стверджується свідоцтвом про розлучення в Грузії № НОМЕР_3 . На території України шлюб позивачем не укладався, що підтверджується заявою від 04.04.2022, справжність його підпису, на якій посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Девляшевським A.B., зареєстровано в реєстрі за №1934.

Рішенням Виконавчого комітету Тисменицької міської ради Івано-Франківської області від 03 жовтня 2022 року №01/02-108 про вирішення спорів між батьками щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 вирішено затвердити висновок органу опіки та піклування про вирішення даного спору.

Відповідно до Висновку органу опіки та піклування про вирішення спорів між батьками щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , з урахуванням рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тисменицької міської ради від 29.09.2022, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, вважало за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 .

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2022 року у цивільній справі №352/1005/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , служби у справах дітей Тисменицької міської ради Івано-Франківської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Виконавчого комітету Тисменицької міської ради Івано-Франківської області про визначення місця проживання дитини задоволено частково позов ОСОБА_1 . Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На даний час ОСОБА_6 проживає з донькою в місті Рівне за адресою: АДРЕСА_3 , що стверджується відповідними Довідками від 11.03.2023 №5612- та 5612- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Судом встановлено, що позивач здійснює медичне лікування та догляд доньки в медичних закладах, що стверджується укладеною декларацією №0001-Т098-9900, випискою із медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого №994 20.04.2022, консультаційним висновком спеціаліста №3923 від 30.01.2023, консультаційним висновком спеціаліста №4859 від 14.02.2012 №110, медичним записом лікаря від 03.02.2023, записами в медичні карті дитини від 15.12.2022, 05.01.2022, 06.02.2023, 28.02.2023.

До матеріалів справи позивачем також долучено копію перекладу з англійської, ірландської мов на українську мову документу, що виданий Міністерством юстиції та рівності Ірландії, довідковий номер 2076787-ІРРА-22 від 19.04.2022, що засвідчує факт перебування відповідачки в країні Ірландії, до якої вона звернулась за захистом та прагне отримати статус біженки.

Згідно з інформацією від 11.05.2023 № 91-21710/18/23-Вих, що надійшла від Державної прикордонної служби України, ОСОБА_2 залишила територію України 19.02.2021.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради №08-1266, який надійшов до суду 07.06.2023, слідує, що вихованням дитини займається батько ОСОБА_1 . Питання про позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 24.05.2023. Комісія, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи прийняла рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною першою статті 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Нормами ст.150 СК України та ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлені обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч.4 ст.155 СК України).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідачка не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітньоїх доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується заявою від 05 червня 2023 року.

Відповідачка, яка протягом тривалого часу не піклується про фізичний та духовний стан дитини, не спілкується з нею, не цікавиться її життям, навчанням та здоров`ям, не створює умов для отримання нею освіти, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо дитини, що суд розцінює як ухилення відповідачки від виконання материнських обов`язків.

Таким чином, визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовна вимога про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги стосовно стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом.

Згідно з ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідачки на користь позивача, суд враховує визнання позову зі сторони відповідачки, відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідачки захворювань, тобто відповідачка є особою працездатною, а також відсутність належних та допустимих доказів, які б свідчили про перебування на утриманні відповідачки інших осіб.

Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дітей судом не встановлено.

Як слідує зі змісту позовної заяви, позивач просить стягувати з відповідачки аліменти на утримання їхньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку відповідачки.

Судом враховується, що положенням Цивільно-процесуального кодексу визначено, що аліменти у розмірі 1/4 частини доходів можуть бути стягнуті судом у порядку наказного (безспірного) провадження, що є фактичним законодавчим визначенням оптимального і звичайно прийнятого розміру аліментів на одну дитину.

З урахуванням викладеного, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачкою повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України), суд дійшов висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідачки у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та в першу чергу інтересам дитини та не порушить прав сторін.

Зважаючи на обставини, які викладені вище, суд дійшов висновку про задоволення позову і в частині вимоги про стягнення аліментів.

Статтею 79 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 28 березня 2023 року.

Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 150, 155, 164, 180-184, 191 СК України, ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 200, 206, 259, 263-265, 280-282, 354, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, про стягнення аліментів, позбавлення батьківських прав задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , що зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 % частки від усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від 28 березня 2023 року і до досягнення повноліття дитиною.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 .

відповідачка: ОСОБА_2 : АДРЕСА_4 , особистий номер (ID) 4, адреса ел.пошти: ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, м.Рівне вул.Поштова 2, 33000, ІК 25675397.

Повне судове рішення складене та підписане 09.06.2023.

Суддя Левчук О. В.