Справа № 700/784/23
Провадження № 2/700/249/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретарів судового засідання Мельніченко Н.І., Нетребенко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу №700/784/23, провадження № 2/700/249/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 09 лютого 2023 року о 20 год.10 хв. кутовий ОСОБА_3 , перебуваючи в магазині поблизу магазину «Альонушка», що розташований по АДРЕСА_1 , під час словесної сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , підійшов до останнього та кулаком правої руки наніс не менше п`ятнадцяти ударів у голову, чим спричинив ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді саден на голові, на обох кистях, які відповідно до висновку експерта №05-9-01/93 від 02.03.2023 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 01.08.2023 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання 100 годин громадських робіт.

Завдання йому тілесних ушкоджень спричинили шкоду у виді витрат на лікування та моральних страждань. Зокрема на лікування ним було витрачено 6220 грн.30 коп. Крім того, в наслідок отриманого тілесного ушкодження та подальшого лікування він отримав стрес, що сукупно суттєво вплинуло на спосіб та порядок його повсякденного життя. Зокрема він витратив багато часу на лікування, відвідування правоохоронних органів та захисту своїх порушених прав. Замість своїх повсякденних справ та улюблених занять він змушений був проходити лікування, відвідувати правоохоронців та адвокатів. Нанесена травма завдала фізичного болю, що також мало значний негативний вплив. Порушено встановлений спосіб життя. Він змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачати час не на себе, а на лікування, збір документів, відвідування адвокатів, слідчого, суду. У зв`язку з нервовими розлади у нього сталося порушення сну, що у зв`язку з постійними перевантаженнями та хвилюваннями призвели до знервованості. В той же час відповідач не приймає ніяких заходів для відшкодування нанесеної моральної шкоди. Враховуючи всі перелічені вище фактори моральну шкоду він оцінює у розмірі 25000 грн.

З урахуванням вищенаведеного просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 6220 грн.30 коп., моральну шкоду у розмірі 25000 грн. витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

Позивач у судове засідання не з`явився, при подачі позовної заяви до суду звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився та не повідомив про причини неявки, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, відзив не подавав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 5 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлені такі фактичні обставини справи.

Відповідач засуджений вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 01.08.2023 року за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Згідно з вказаним вище вироком, 19 лютого 2023 року о 20:10 годині ОСОБА_2 , перебуваючи поблизу магазину «Альонушка», що розташований по вул.Шевченка, буд.3 в с.Почапинці Звенигородського району Черкаської області, під час словесної сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , підійшов до останнього та кулаком правої руки наніс не менше п`ятнадцять ударів в голову, чим спричинив ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді саден на голові, на обох кистях, які відповідно до висновку експерта №05-9-01/93 від 02.03.2023 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень..Цивільний позов в рамках вказаного кримінального провадження не вирішувався.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується особою, яка таку шкоду заподіяла.

Згідно з ч.2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Пленум ВСУ роз`яснив судам, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК (ст.ст.1166, 1187 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.»

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що законодавцем встановлена презумпція вини завдавача шкоди, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкода була завдана не з його вини.

При цьому, потерпілий повинен надати докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка, відповідно до закону, зобов`язана відшкодувати шкоду.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З аналізу наведених вимог закону суд приходить до висновку, що позивач повинен надати докази, як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення йому матеріальної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і елекронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування шкоди за правилами ст.1166 ЦК України, необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи (неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії); наявність шкоди (під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст.22 ЦК України); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що ним було понесено витрат на лікування на суму 6220 грн.30 коп., на підтвердження чого надав копії квитанцій (а.с.9-17).

Аналізуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що належних та допустимих доказів в розумінні ст.77, 78 ЦПК України, про те, що ОСОБА_1 поніс витрати на лікування, внаслідок неправомірних дій саме відповідача ОСОБА_2 суду не надано, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 не надано суду належних та достатніх доказів причино-наслідкового зв`язку між подією, яка сталась 09.02.2023 року та копіями квитанцій на придбання ліків, які надав позивач, що ставить під обґрунтований сумнів лікування позивача саме від хвороби, яка виникла саме внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 , а не після будь-якої іншої події, яка могла статись з позивачем вже після 09.02.2023 року.

Згідно Наказу «Про затвердження Правил виписування рецептів та вимог-замовлень на лікарські засоби і вироби медичного призначення, Порядку відпуску лікарських засобів і виробів медичного призначення з аптек та їх структурних підрозділів, Інструкції про порядок зберігання, обліку та знищення рецептурних бланків та вимог-замовлень» №360 від 19.07.2005 року, лікарі та уповноважені медичні працівники за наявності відповідних показань у хворого, у зв`язку і випадках, передбачених чинним законодавством, зобов`язані видавати хворим рецепти на придбання медикаментів та ліків, завірені своїм підписом і особистою печаткою.

Позивачем було надано квитанції на придбання ліків, які лікарем не призначалися і позивачем не було надано суду рецептів лікаря та доказів того, що саме ці ліки потрібні були для лікування хвороби та тілесних ушкоджень, які виникли та які йому були спричинені внаслідок нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 09.02.2023 року. Надані позивачем до позовної заяви письмові докази: копії фіскальних чеків, копії комп`ютерної томографії поперекового відділу хребта та головного мозку, не доводять того, що лікарські засоби купувались саме позивачем або для лікування саме позивача. Більше того, в матеріалах справи взагалі відсутні відомості, щодо діагнозу позивача, як і про будь-які лікарські призначення які призначалися останньому в ході лікування хвороби, яка виникла внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 .

Виходячи з вищезазначеного, суд прийшов до висновку про те, що ОСОБА_1 не надано суду належних та достатніх доказів того, що йому була заподіяна матеріальна шкода на суму 6220 грн.30 коп., а тому позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди не підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 25000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст.1167 ЦК України , моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, маральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Верховний Суд у постанові від 25.08.2020 року у справі №372/3192/18, зазначив, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Виходячи з пояснень позивача внаслідок спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 йому завдано моральну шкоду, що полягає у моральних та фізичних стражданнях, погіршення якості життя та стану здоров`я, яку він оцінює у 25000 грн.

Суд зважає на фізичний стан позивача, глибину його фізичних та душевних страждань у зв`язку із заподіянням тілесних ушкоджень та пов`язаних із цим вимушених змін у його житті, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю та страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 25000 гривень.

Згідно зі ст.141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1073 грн.60 коп., від сплати яких ОСОБА_1 при подачі позову був звільнений на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь держави.

Що ж стосується витрат на правову допомогу, то вимоги позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. підлягають частковому задоволенню, оскільки на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція, платіжне доручення або інший банківський документ). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні таких витрат, які позивачем надані не були. У матеріалах справи наявний акт приймання-передачі наданих послуг №02082311 від 11.08.2023 року та платіжна інструкція №0.0..1 (плата за юридичні послуги ОСОБА_1 ) у розмірі 7000 грн. Крім того, позивач на підтвердження своїх витрат на правничу допомогу долучив до матеріалів позову роздруківку платежу на суму 1000 грн. від імені ОСОБА_1 на банківську карту. Однак, у вказаній роздруківці не вказано призначення платежу та отримувача коштів. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу, що підтверджені належними і допустимими доказами у розмірі 7000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.22, 23, 440, 450, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст.5, 12, 13, 19, 76-78, 81, 89, 141, 200, 206, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, ст.127, 128 КПК України, п.3 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди на суму 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати понесені на правову у розмірі 7000 грн. (сім тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн.60 коп. (одну тисячу сімдесят три гривні шістдесят копійок).

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Н. В. Бесараб