Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7659/15-ц Головуючий у 1-й інст. Перекупка І.Г.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Коломієць О.С.,

суддів Шевчук А.М, Талько О.Б.

за участю секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/7659/15-ц за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни, заінтересовані особи Акціонерне товариство «Мегабанк», ОСОБА_2

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 06 липня 2023 року, яка постановлена під головуванням судді Перекупки І.Г.

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою, в якій просив постановити ухвалу про визнання оскаржуваних дій, рішень та бездіяльності неправомірними, визнати неправомірними постанови від 21 жовтня 2021 року приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, стягнення з боржника основної винагороди, про арешт коштів від 03 листопада 2021 року, про арешт майна від 04 листопада 2021 року та скасувати їх, допустивши негайне виконання судового рішення. Також просив зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкову Є.О. усунути порушення (поновити порушене право заявника) та винести постанову про повернення виконавчого документу стягувану, зняти арешт на рухоме,нерухоме майно та вилучити записи про арешт майна.

На обґрунтування скарги зазначає, що на підставі виконавчого листа №295/7659/15-ц виданого Богунським районним судом м. Житомира державним виконавцем Богунського відділу ДВС у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) винесено постанову рол відкриття виконавчого провадження щодо стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість по кредитному договору №1-05/2008-МК-USD від 28.03.08 в розмірі 254 004,63 доларів США, штраф 210852,86 грн., з яких заборгованість по основному боргу 218990,90 доларів США, по відсотках 35013,73 доларів США, нараховані штрафи 210 852,86 грн. станом на 22.04.2015 року та заборгованість по кредитному договору №2-05/2008-МК-USD від 28.03.08 р. в розмірі 41610,76 доларів США, штраф 117194,07 грн., з яких заборгованість по основному боргу 40247,87 доларів США, по відсотках 1362,89 доларів США, нараховані штрафи 117194,07 грн. станом на 22.04.2015 року.

Вказує, що за укладеними з Банком договором його мати добросовісно сплачувала кредитні кошти. Вищевказана заборгованість у нього виникла внаслідок того, що він був поручителем по вищевказаному договорі. Однак згідно постанови Житомирського апеляційного суду від 16.05.2019 року та постанови Верховного суду від 18.07.2019 року порука припинена. Державний виконавець з даного питання виніс відповідні постанови і його заборгованість була зменшена з 8251645,11 грн. до 1234611,19 грн.

У зв`язку з цим на адресу відділу ДВС була надіслана заява представника стягувача про повернення виконавчого документу. Виконавчий документ був повернутий стягувачу, але приватному виконавцю не передавався. Разом з тим, приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. 21.10.2021 року знову винесені постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника на користь банку заборгованості за вищевказаним кредитом в сумі більше 8 млн. грн., про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди; 03.11.2021 р. винесені постанови про арешт та розшук рухомого майна та про арешт коштів боржника; 04.11.2021 р. про арешт всього нерухомого майна в межах суми стягнення 8886703,13 грн. (виконавче провадження №67219860). Аналогічні постанови винесені також щодо матері заявника та брата в таких же розмірах. Отже, загальна сума, вказана приватним виконавцем в розмірі близько 27 млн. грн.

Вважає дані рішення приватного виконавця незаконними, оскільки ним порушено вимоги ч.2, п.4 ч.4, ч.5 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», накладено арешт на все майно, а не в межах суми, які зазначені у виконавчому документі, застосовано до правовідносин, які виникли ще до 2016 року положення нового Закону України «Про виконавче провадження» щодо застосування строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. Постанови про арешт та розшук рухомого майна, арешт коштів, арешт нерухомого майна, розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, стягнення з боржника основної винагороди є похідними від постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому ці всі постанови є незаконними та підлягають скасуванню.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 06 липня 2023 року у задоволені скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавчого округу Волкової Є.О. відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, боржник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, необґрунтованість та неврахування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким повністю задовольнити вимоги скарги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що державний виконавець на підставі постанови Житомирського апеляційного суду від 16.05.2019 року та постанови Верховного суду від 18.07.2019 року, якими була припинена порука, виніс постанови, в яких заборгованість була зменшена з 8251645,11 грн. до 1234611,19 грн. Проте приватним виконавцем Волковою Є.О. 21.10.2021 року знову винесені постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за вищевказаним кредитом в сумі більше 8 млн. грн., про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди, 03.11.2021 р. винесені постанови про арешт та розшук рухомого майна та про арешт коштів боржника, 04.11.2021 р. про арешт всього нерухомого майна в межах суми стягнення 8886703,13 грн. (виконавче провадження №67219860).

Вказує, що сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця.

Зазначає, що приватним виконавцем було порушено порядок передачі виконавчого документу від органу ДВС до приватного виконавця.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Є.О. протягом першого року зайняття своєю діяльністю не могла здійснювати примусове виконання рішень за якими сума стягнення становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Окрім того, вважає, що стягувачем порушено строк пред`явлення виконавчого документу до виконання, який становив 1 рік, а приватним виконавцем безпідставно застосовано до вказаних правовідносин, які виникли ще у 2016 році, положення нового Закону України «Про виконавче провадження» про трирічний строк пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Звертає увагу суду, що 20.02.2023 року ним було отримано повідомлення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Мегабанк», згідно якого його заборгованість становить 193 344,04 грн.

Приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Є.О. та заінтересовані особи правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалися.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

Приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Є.О. та заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. до суду надійшла заява, в якій остання просила розглянути дану справу без її участі.

За приписами ст.372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні вимоги скарги, суд першої інстанції виходив з того, що порушень приватним виконавцем Волковою Є.О. вимог Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні постанови від 21.10.2021 про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, стягнення з боржника основної винагороди, про арешт коштів від 03.11.2021, про арешт майна від 08.11.2021 не встановлено.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини 1 статті 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частини друга, третя ст.451 ЦПК України).

Судом встановлено, що постановою Житомирського апеляційного суду у справі №295/11414/18 від 16.05.2019 року, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 18.07.2019 року, визнано поруку за договором поруки №1-05/2008-MK-USD-П-2 від 30.06.2010 року, який укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Мегабанк» припиненою. Згідно вказаної постанови суду вбачається, що договір поруки №1-05/2008-MK-USD-П-2 був укладений на виконання кредитного договору №1-05/2008-MK-USD.

Однак, ОСОБА_1 не звертався до суду із заявою про визнання виконавчого документу у цій частині таким, що не підлягає виконанню, тому приватним виконавцем правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №295/7659/15-ц щодо стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість по кредитному договору №1-05/2008-МК-USD від 28.03.08 р. в розмірі 254 004,63 доларів США, штраф 210852,86 грн., з яких заборгованість по основному боргу 218990,90 доларів США, по відсотках 35013,73 доларів США, нараховані штрафи 210 852,86 грн. станом на 22.04.2015 року та заборгованість по кредитному договору №2-05/2008-МК-USD від 28.03.08 р. в розмірі 41610,76 доларів США, штраф 117194,07 грн., з яких заборгованість по основному боргу 40247,87 доларів США, по відсотках 1362,89 доларів США, нараховані штрафи 117194,07 грн. станом на 22.04.2015 року.

Доводи апеляційної скарги про порушення порядку передачі виконавчого документу від органу ДВС до приватного виконавця є необґрунтованими.

Виконавчий лист №295/7659/15-ц, який виданий 24.03.2020 року Богунським районним судом м. Житомира, 28.09.2021 року був повернутий стягувачу за його письмовою заявою відповідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Після того як виконавчий лист було повернуто стягувачу, останній реалізував своє право вибору, пред`явивши виконавчий документ для примусового виконання до приватного виконавця.

Як передбачено ч.ч.1,2 ст.5 Закону «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом (пункт 5 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 2 червня 2016 року).

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (частина перша статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 1 частини четвертої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Оскільки виконавчий документ у справі №295/7659/15-ц видано 24.03.2020 року, тому посилання скаржника на норми Закону України №606-XIV від 21 квітня 1999 року щодо порушення строків пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про заборону приватному виконавцю протягом першого року зайняття своєю діяльністю здійснювати примусове виконання рішень, за якими сума стягнення становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті колегія суддів відхиляє, виходячи із наступного.

Із відповіді приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. на звернення ОСОБА_1 №67219860/10177 від 26.11.2021 року вбачається, що приватний виконавець Волкова Є.О. здійснює свою діяльність з 29.08.2019 року, а постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 21.10.2021 року, тобто у не перший рік із початку своєї діяльності.

Посилання скаржника на те, що його заборгованість становить 193 344,04 грн., відповідно повідомлення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Мегабанк» є безпідставними, оскільки у даному повідомленні вказується про розмір заборгованості за кредитним договором №8/05/2008-МК-USD, а відповідно до виконавчого листа №295/7659/15-ц, який виданий 24.03.2020 року Богунським районним судом м. Житомира із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Мегабанк» в солідарному порядку підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору №1-05/2008-МК-USD від 28.03.2008 року та по кредитному договору №2-05/2008-МК-USD від 28.03.2008 року.

Аргументи апеляційної скарги про те, що при винесенні постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів боржника порушено пункт 4 частини четвертої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» щодо перевищення суми стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають у приватного виконавця на виконанні, апеляційний суд відхиляє з таких підстав.

Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність.

Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20).

Приватний виконавець не має права здійснювати виконавчі дії, якщо сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають у нього на виконанні, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця. У такому разі приватний виконавець зобов`язаний укласти договір страхування на належну страхову суму (частина четверта статті 24 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Державний виконавець, приватний виконавець не може виконувати рішення, якщо, зокрема, сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця (пункт 4 частини четвертої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

У разі виявлення обставин, передбачених частиною четвертою статті 5 цього Закону, виконавець зобов`язаний заявити самовідвід та повідомити про це стягувача. З тих самих підстав відвід виконавцю може бути заявлений стягувачем, боржником або їхніми представниками. Відвід має бути вмотивованим, викладеним у письмовій формі і може бути заявлений у будь-який час до закінчення виконавчого провадження (частина перша статті 23 Закону України «Про виконавче провадження»).

Питання про відвід приватному виконавцю, який не заявив самовідвід, вирішується самим приватним виконавцем у строк до п`яти робочих днів після надходження заяви про відвід. У випадку самовідводу приватного виконавця він зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу або передати його за згодою стягувача іншому приватному виконавцю чи відповідному органу державної виконавчої служби. Постанова приватного виконавця про самовідвід або про відмову у відводі може бути оскаржена стягувачем, боржником або їхніми представниками до суду (частина перша статті 23 Закону України «Про виконавче провадження»).

Тлумачення вказаних норм, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що:

правовим наслідком перевищення суми стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають у приватного виконавця на виконанні, мінімального розміру страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця є: по-перше, обов`язок приватного виконавця укласти договір страхування на належну страхову суму; по-друге, те, що така обставина є підставою для заявлення приватним виконавцем самовідводу і повідомлення про це стягувача. Така обставина також виступає підставою для заявлення відводу приватному виконавцю стягувачем, боржником або їх представниками;

до правових наслідків перевищення суми стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають у приватного виконавця на виконанні, мінімального розміру страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця законодавець не відносить оспорення боржником у виконавчому провадженні постанов приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження чи про арешт коштів боржника, так само як покладення на приватного виконавця обов`язку прийняти постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Однак ОСОБА_1 під час розгляду справи не доведено належними та допустимими доказами припущення боржника про те, що сума стягнення за виконавчим документом №295/7659/15-ц, який виданий 24.03.2020 року Богунським районним судом м.Житомира, з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду, відсутність підстав для скасування ухвали та задоволення скарги ОСОБА_1 , оскільки оскаржувані рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. були вчинені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», в межах повноважень приватного виконавця та права ОСОБА_1 під вчинення виконавчих дій не було порушено.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 06 липня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 грудня 2023 року.

Головуючий Судді