Провадження №2/331/75/2023
ЄУН 331/5576/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2023 року місто Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі :
головуючого судді Скользнєвої Н.Г.,
за участю : секретаря Постарнак М.М.,
представника відповідача - адвоката Кушнарьова Є.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу, Синявська Наталія Вікторівна,про визнання недійсним договору довічного утримання від 10.06.2021 року,
В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя на розгляді знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу, Синявська Наталія Вікторівна,про визнання недійсним договору довічного утримання від 10.06.2021 року.
Під час розгляду справи по суті, а саме в судовому засіданні, яке відбувалось 15 березня 2023 року, розгляд справи було відкладено на 20 квітня 2023 року -13.30 годин, про що всі учасники справи були повідомлені судом належним чином.
В судове засідання, призначене на 20 квітня 2023 року, позивачка та її представник не з`явилися.
В цей же день, а саме 20 квітня 2023 року від представника позивачки адвоката Жидкової Л.І. до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою позивачки ( а.с.193,т.2).
В судовому засіданні 20 квітня 2023 року заяву адвоката Жидкової Л.І. задоволено, розгляд справи відкладено на 12 червня 2023 року -13.15 годин, про що всі учасники процесу були повідомлені судом належним чином.
В судове засідання, призначене на 12 червня 2023 року позивачка та її представник не з`явилися. Про причину неявки суд не повідомили. Будь-яких заяв, клопотань від них до суду не надходило.
Представник відповідача в суді звернувся до суду з клопотанням про залишення позову без розгляду на підставі положень пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.
Суд, вислухавши доводи представника відповідача, перевіривши матеріали справи, прийшов до такого.
З матеріалів справи вбачається , що позивачка та її представник не з`явилися для участі в судовому засіданні двічі поспіль.
Відповідно до положень частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Виходячи з системного аналізу норм процесуального права, слід вважати, що повторною неявкою є друга поспіль неявка позивача або його представника, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.
Відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причину, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Тобто зі змісту вищезазначених норм ЦПК слідує, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання, який був належним чином повідомлений, суд залишає позовну заяву без розгляду незалежно від причини такої неявки.
Зазначена правова позиція також викладена Верховним Судом у постанові від 07.05.2018 року у справі № 553/3688/16-ц.
Крім того, причини повторної неявки позивача до суду процесуального правового значення не мають, оскільки положення закону направлене на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з`являються до суду.
Згідно частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні у справі «Калашников проти Росії», Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Вищевказані норми процесуального права мають сприяти розглядові цивільних справ у розумні строки, оскільки неявка до суду позивача може свідчити про втрату ним інтересу до вирішення справи, а вирішення спору у такому випадку було б порушенням принципу диспозитивності.

Відповідно до частини другої статті 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати права і виконувати процесуальні обов`язки.

В порушення зазначеної норми процесуального права та не зважаючи на прийняті судом заходи для сприяння здійсненню позивачем своїх процесуальних прав, останній не виконав покладені на нього процесуальні обов`язки та двічі поспіль у судове засідання не з`явився, про причини неявок суд не повідомив. Таку ж позицію зайняв і представник позивачки.

На підставі викладеного, та з урахуванням того, що в матеріалах справи відсутня заява позивача про розгляд справи за відсутності сторони позивача, суд вбачає законні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до статті 257 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, а відповідно і не позбавляє права позивача на повторне звернення до суду із позовом.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання представника відповідача адвоката Кушнарьова Євгенія Ігоровича задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 ( адреса реєстрації : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( адреса реєстрації : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), треті особи Бахматська Тетяна Михайлівна, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ( адреса місцезнаходження : м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд.60, кв.1), ОСОБА_4 ( адреса реєстрації : АДРЕСА_3 ),про визнання недійсним договору довічного утримання від 10.06.2021 року, залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Повний текст ухвали складено 12 червня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 15-денний строк з дня складення повного тексту ухвали суду.

Суддя: Н.Г.Скользнєва