Справа № 302/371/23
Провадження № 2/302/116/23
Номер рядка звіту 61
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2023 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді: Сидоренко Ю.В.

при секретарі: Царь О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області (місце знаходження за адресою: смт.Міжгір`я, вул.Шевченка буд.77 Хустського району Закарпатської області) про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

21.02.2023 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов ОСОБА_1 до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначає про те, що він є сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також позивач зазначає, що крім батьків, у нього також була рідна сестра ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та яка була не заміжня та власних дітей не мала.

Позивач ОСОБА_1 вказує, що у 1955 році його батьки побудували житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається власне з самого будинку та господарських будівель та споруд (сарай, вбиральня). Житловий будинок був записаний на його матір.

У цьому будинку постійно і до своєї смерті проживали батьки позивача та його сестра ОСОБА_4 , яка і успадкувала вищевказаний будинок, в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки була зареєстрована за тією ж самою адресою. При цьому сестра ОСОБА_4 , не зверталася до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину на цей житловий будинок.

Позивач вказує, що після смерті сестри ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , він звернувся до Міжгірської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець другої черги по закону та за результатами звернення була заведена спадкова справа № 21/2021. Однак, постановою нотаріуса було відмовлено позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а тому, він змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визнати за ним, ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) - право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за вказаною адресою, в порядку спадкування за законом після смерті рідної сестри ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 24.02.2023 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.25).

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Оленич Р.А. не з`явилися, про день та час проведення підготовчого судового розгляду були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду подано письмову заяву представника позивача адвоката Оленича Р.А з проханням розглянути справу без його участі та за відсутністю його довірителя ОСОБА_1 , за наявними у справі матеріалами. Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві.

Представник відповідача: Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області в підготовче судове засідання не з`явився, про день та час проведення судового засідання був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомлено, відзив на позов ОСОБА_1 , заперечень проти заявлених ним позовних вимог на адресу суду не подано. Проте, до суду надано заяву Міжгірської селищної ради, в якій просять розглянути справу без участі уповноваженої особи селищної ради, проти заявлених ОСОБА_1 вимог про визнання права власності на спадкове майно не заперечують (а.с.33).

З врахуванням положень ч.1 ст.198, ч.3 ст.211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, чинний ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні.

Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги ОСОБА_1 , проти їх задоволення не заперечує, і таке визнання позовних вимог відповідає Закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе, на підставі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, ухвалити рішення у цій справі.

Дослідивши у повному обсязі матеріали цивільної справи № 302/371/23, повно та всебічно з`ясувавши обставини у даній справі, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 у віці 67 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Міжгірським районним відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 16.09.2020 року, за актовим записом № 108, копія якого є в матеріалах справи (а.с.10).

Родинні відносини позивача, ОСОБА_1 , з його померлою сестрою ОСОБА_4 підтверджуються копіями наступних документів: свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 (а.с.5); свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 (а.с.9); повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_1 , сформованим 31.01.2023 року за № 7 (а.с.41); Повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_4 , сформованим 31.01.2023 року за № 2 (а.с.43); свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 серії НОМЕР_4 (мати позивача, яка після реєстрації шлюбу взяла прізвище « ОСОБА_7 » (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на нерухоме майно у виді житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 11-14).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 63714736, виданої 25.02.2021 року Міжгірською державною нотаріальною конторою, у Спадковому реєстрі інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі Свідоцтв про право на спадщину до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , відсутня.

Постановою державного нотаріуса Міжгірської державної нотаріальної контори Дунаєвої О.І., за вих..№ 65/02-31 від 01.02.2023 нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 , позивачу у справі, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за майном померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з тих підстав, що відповідно до п.4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про право власності на майно, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, на вищевказаний житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи та відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна (а.с.20). Також у вказаній постанові зазначається про те, що позивач ОСОБА_1 спадщину за майном померлої ОСОБА_4 прийняв як спадкоємець другої черги за законом, шляхом подання у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини до Міжгірської державної нотаріальної контори. Ніхто інший не проживав, із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався. Рішення суду щодо продовження строку для прийняття спадщини за майном померлої ОСОБА_4 до Міжгірської державної нотаріальної контори станом на день видачі постанови нотаріуса (01.02.2023 року), не надходили. (а.с.20).

Згідно матеріалів спадкової справи № 21-2021, заведеної 25.02.2021 року державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори за майном померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , 1953 року народження вбачається, що 25.02.2021 року звернувся до вказаного нотаріуса Цендра Василь Іванович, позивач у даній справі, із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті сестри ОСОБА_4 , як спадкоємець другої черги по закону (а.с.35). Також в матеріалах спадкової справи є заява ОСОБА_1 від 01.02.2023 року, позивача у справі, про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сестри ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.44).

Відповідно до інформаційної довідки № 63714745 від 25.02.2021 року, виданої Міжгірською державною нотаріальною конторою вбачається, що даною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 21-2021 року після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та яка на теперішній час є чинною (а.с.39).

Як вбачається з інформаційної довідки № 63714745 від 25.02.2021 року, виданої Міжгірською державною нотаріальною конторою вбачається, що на випадок своєї смерті ОСОБА_4 заповітів не залишила (а.с.38).

Як вбачається з виписки з погосподарської книги, виданої виконавчим комітетом Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області від 16.02.2023 року за вих.№ 672, будинок садибного типу, який збудований у 1955 році, що належав померлій ОСОБА_3 , знаходиться під АДРЕСА_1 , згідно технічного паспорту на будинок садибного типу від 12.12.2022 року (а.с.15).

З отриманої на запит суду інформації, наданої Міжгірською селищною радою Хустського району Закарпатської області від 08.03.2023 року за вих.№ 02-11/464 вбачається, що згідно погосподарського обліку селищної ради, до 14.09.2020 року головою дворогосподарства по АДРЕСА_1 значилася ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та з цього часу за вказаною вище адресою ніхто не проживає та не обліковується (а.с.31-32).

Комунальним підприємством «Міжгірське бюро технічної інвентаризації» за вих. № 25 від 01.03.2023 року повідомлено на запит суду, що станом на 21.12.2012 року реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , не проводилася (а.с.30).

З довідки, виданої 11.02.2009 року виконавчим комітетом Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області за вих.№ 830, вбачається, що в будинку по АДРЕСА_1 , проживала ОСОБА_3 та на день смерті якої ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в будинку за вищевказаною адресою проживала дочка померлої - ОСОБА_4 , 1953 року народження. Ніхто інший не проживав та не був прописаний (а.с.17).

Згідно довідки, виданої виконкомом Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області від 25.02.2021 року за вих.№ 2052 вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_9 , 1953 року народження, яка була постійною мешканкою смт. Міжгір`я. На день її смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) за вказаною адресою ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.18).

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та виготовленого КП «Міжгірське бюро технічної інвентаризації» станом на 25.11.2022 року на замовлення ОСОБА_1 , вбачається, що вказаний будинок складається з: кухні площею 13,17 кв.м., житлової кімнати площею 18,02 кв.м., санвузла 4,00 кв.м., житлової кімнати площею 9,80 кв.м., веранди 14,76 кв.м, згідно копії технічного паспорту, яка є в матеріалах справи (а.с.11-14).

Як вбачається з Висновку про вартість об`єкта оцінки - житлового будинку (садибного типу) загальної площі 59,75 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами (сарай, вбиральня), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , складеного оцінювачем ТОВ «Ріалті-О» Якимчук О., зазначено, що станом на дату оцінки 20.02.2023 року вартість вказаного об`єкту нерухомого майна становить 142029,00 гривні (а.с.21-22).

Положеннями статті 1217 Цивільного кодексу Україна встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до приписів статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Частиною першою статті 1221 ЦК України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з нормами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно з частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦКУкраїни спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п.11 ч.1 ст.346 ЦК України).

Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).

В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту.

Згідно з п.п.1,2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спорів у зв`язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК України та враховувати, що заповідач, зокрема, має право: призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (частина перша статті 1235 ЦК); без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом, крім тих, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

Статтею 16 ЦК передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Право на обрання способу захисту своїх прав та законних інтересів (нотаріальний чи судовий) належить виключно особі і не може бути обмежене з формальних міркувань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Оскільки в позасудовому порядку позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець другої черги, не має можливості оформити свої права на Будинок, тому він змушений звертатися до суду за захистом своїх прав та охороняємих законом інтересів, обираючи передбачений пунктом першим частини 2 статті 16 ЦК України спосіб захисту свого права у вигляді визнання права.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 не має можливості оформити спадкове майно за законом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно у виді житлового будинку АДРЕСА_1 , а тому питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних за наданими документами, що дає суду підстави для ухвалення рішення на користь позивача ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, а також визнання позову відповідачем, та ті обставини, що прийняттям спадщини позивачем, з огляду на положення статей 1258 і 1265 ЦК України, права інших осіб не порушуються, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та оцінивши у сукупності наявні у справі докази, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають задоволенню.

Приймаючи ті обставини, що після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 , позивач по справі, який є спадкоємцем за законом другої черги на спадкове майно, у тому числі у виді житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , первинна реєстрація вказаного об`єкту нерухомого майна за померлою ОСОБА_4 своєчасно не проведена та правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок відсутні. Крім того, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги відповідачем не оспорені, відзив, письмові заперечення проти позову ним не подані, проте надана суду письмова заява відповідача про визнання заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, а тому на підставі викладеного суд приходить до висновку, що заявлені позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, як спадкоємця другої черги, після смерті рідної сестри ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі за вищенаведеними підставами.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в загальній сумі 1420,30 грн. /а.с.1/. Натомість, враховуючи що стороною позивача не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат за рахунок відповідача, тому на підставі ст.13 ЦПК України суд не розглядає зазначене питання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.328,331,392,1216-1218,1258,1268,1276,1297 ЦК України, ст.ст. 9, 12, 13, 76, 81, 133, 137, 197, 200, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, про визнання права власності на спадкове майно за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (громадянин України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) - право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п.15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно зі статтею 273 ЦПК України.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області Ю.В. СИДОРЕНКО