Справа № 372/2878/17
Провадження № 2-137/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Рябуха О.В.,

за участю представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши в приміщенні Обухівського районного суду Київської області у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Обухівської міської ради Київської області, тертя особа ОСОБА_7 , про визнання незаконним рішення міської ради, визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання рішення незаконним, визнання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку недійсним, в якій посилається на те, що 28.07.1998 року рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області №495 його матері ОСОБА_7 було передано у власність земельна ділянка площею 0,10 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . В грудні 2005 року його мати ОСОБА_7 подала заяву до Обухівської міської ради Київської області про відмову від земельної ділянки на його користь. 22 грудня 2005 року йому на підставі рішення Обухівської міської ради Київської області №278 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , після чого він разом з родиною користується даною земельною ділянкою, обробляє, а в середині 2017 року при отриманні інформації для виготовлення технічної документації дізнався, що відповідач ОСОБА_8 приватизувала на себе земельну ділянку площею 0,130 га. на підставі рішення №21-2 виданого Обухівською міською радою Київської області від 29.06.2006 року, що перевищує площу надану їй попереднім рішенням від 22.12.1998 року, якою користувалась його матір, ОСОБА_7 . Позивач вважає, що ОСОБА_8 набула право власності на земельну ділянку на підставі незаконного рішення, тому просить визнати незаконним рішення Обухівської міської ради Київської області № 21-2 від 29 червня 2006 року «Про розгляд питань по регулюванню земельних відносин» в частині передання у власність ОСОБА_8 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 та визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім`я ОСОБА_8 відносно земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 .

27.01.2022 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

31.05.2022 року судом постановлено ухвалу про витребування доказів.

22.06.2022 року судом постановлено повторну ухвалу про витребування доказів.

20.07.2022 року судом постановлено ухвалу про залучення до участі у справі співвідповідача.

28.09.2022 року судом постановлено ухвалу про залучення до участі у справі правонаступників відповідача.

21.10.2022 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

26.04.2023 року судом постановлено ухвалу про витребування письмових доказів.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_9 та його представник в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечили надали відзив в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що земельна ділянка позивача ОСОБА_3 знаходиться за іншою адресою, а тому не межує з земельною ділянкою відповідача.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду . Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , суду показав, що є батьком позивача ОСОБА_3 .. Його дружина ОСОБА_7 отримала у власність земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, окрім того ОСОБА_8 також отримала у власність земельну ділянку площею 0,6 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. В 2005 році ОСОБА_7 подала заяву до Обухівської міської ради Київської області про відмову від земельної ділянки на користь свого сина. Дану земельну ділянку обробляв син. На даний час син землю не обробляє починаючи з 2017 року.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що є рідною сестрою позивача. Спірну земельну ділянку вона та її родина обробляли починаючи з 1988 року. Також пояснила, що їй відомо, що в 2005 році брат отримав дозвіл на виготовлення проекту відведення на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Також судом встановлено, що 28.07.1998 року на підставі рішення виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області №495 матері позивача ОСОБА_7 передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради № 799 від 22 грудня 1998 року передано у приватну власність ОСОБА_8 земельну ділянку, площею 0,06га в АДРЕСА_1 .

Рішенням Обухівської міської ради № 21-2 від 29 червня 2006 року у приватну власність ОСОБА_8 передана земельна ділянка, загальною площею 0,130 га, в АДРЕСА_1 .

Рішенням Обухівської міської ради № 278-28 від 22 грудня 2005 року надано дозвіл на виготовлення проекту відведення ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 0,10га в АДРЕСА_1 .

24 січня 2017 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, предметом якого є земельна ділянка, площею 0,1000га, кадастровий номер :01:074:0051, що розташована по АДРЕСА_1 . Договір посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Крім того, 26 січня 2017 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 був укладений договір дарування земельної ділянки, що розташована АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0296 га, з кадастровим номером :01:074:0052. Договір посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

При наданні правової оцінки позову суд приймає до уваги наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені ст. 23 ЗК України 1990 року. Проте дію ст. 23 зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92«Про приватизацію земельних ділянок».

Пунктом 3 Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Отже, п. 3 Декрету визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах.

Згідно з п. 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Однак, матеріали справи не містять доказів реєстрації права власності ОСОБА_7 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 , яка була їй передана у приватну власність рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради № 495 від 28 липня 1998 року, та визначена меж цієї земельної ділянки.

Відповідно до статті 125 ЗК України 2001 року право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК України, редакція якої діяла на час прийняття рішення про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки позивачу, таким документом був державний акт, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода у наданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Стороною позивача не надано належних доказів набуття ним права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , та отримання Державного акту на земельну ділянку, також позивачем не надано доказів про державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку.

Крім того із поданих доказів позивачем, не вбачається, що земельні ділянки по АДРЕСА_3 , яка виділялась його матері, по АДРЕСА_2 , на яку позивачу було надано дозвіл на виготовлення проекту відведення, та по АДРЕСА_2 яка на праві власності належить відповідачу є однією ж тією земельною ділянкою.

Надаючи оцінку показам свідків, які є родичами позивача, суд зазначає, що показання свідків не можуть підтвердити наявність права власності позивача, чи висновок експерта щодо накладення спірної земельної ділянки.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є безпідставним, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 258, 263, 265, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Обухівської міської ради Київської області, тертя особа ОСОБА_7 , про визнання незаконним рішення міської ради, визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: суду не відомо, адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: суду не відомо, адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ), Обухівської міської ради Київської області (ЄДРПОУ-04344386, адреса: 0700, Київська область, м. Обухів, вул. Київська буд. 10) судові витрати по 320,00 грн. на кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ).

Відповідач: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: суду не відомо, адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ).

Відповідач: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: суду не відомо, адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ).

Відповідач: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ).

Відповідач: Обухівська міська рада Київської області (ЄДРПОУ-04344386, адреса: 0700, Київська область, м. Обухів, вул.. Київська буд. 10).

Суддя: Л.В.Потабенко