Ухвала

Іменем України

07 червня 2023 року

м. Київ

справа № 947/25984/21

провадження № 61-7523ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 08 травня 2023 року у справі № 947/25984/21 за заявою ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала вказана цивільна справа.

У серпні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до Київського районного суду м. Одеси із заявою, у якій просила видати дублікат виконавчого листа.

Заява мотивована тим, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 травня 2005 року у цивільній справі № 2/3265/2005 стягнено аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 11 квітня 2005 року до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі вказаного рішення суду вона отримала виконавчий лист, який нею був надісланий для виконання до ВДВС Малиновського районного управління юстиції в Одеській області.

У 2011 році у зв`язку з переїздом боржника до Автономної Республіки Крим, виконавче провадження № 38575413 було направлено за місцем роботи та постійного проживання боржника.

Зазначала, що після початку окупації території Автономної Республіки Крим у 2014 році, стягнення аліментів припинилося. Боржник переїхав на підконтрольну українській владі територію України та постійно проживає в місті Одесі, однак аліменти не сплачує, від будь-яких зустрічей ухиляється.

Виконавчий лист стягувачці повернуто не було, у зв`язку з чим, вважала, що його втрачено з поважних причин (окупація території Автономної Республіки Крим), та просила суд видати дублікат виконавчого листа для стягнення аліментів на утримання дитини.

На даний час дитина досягла повноліття, стягнення по аліментам завершено, проте боржник має значну заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини та не бажає її сплачувати, оскаржуючи в суді першої інстанції дії державного виконавця № 947/9518/23, заперечуючи щодо виплати пені (неустойки) за несвоєчасно сплачені аліменти (№ 947/3325/23), заперечуючи проти виплати аліментів на час навчання повнолітньої дитини (справа № 947/27844/22).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2021 року, яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 08 травня 2023 року, заяву задоволено. Видано дублікат виконавчого листа на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 травня 2005 року в цій справі.

19 травня 2023 року ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 08 травня 2023 року у зазначеній вище справі.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

Суд установив, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 травня 2005 року у цивільній справі № 2/3265/2005 стягнено аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 11 квітня 2005 року до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі вказаного рішення суду 07 липня 2011 року позивач отримала виконавчий лист, який нею був надісланий для виконання до ВДВС Малиновського районного управління юстиції в Одеській області.

У 2011 році у зв`язку з переїздом боржника до Автономної Республіки Крим, виконавче провадження № 38575413 було направлено за місцем роботи та постійного проживання боржника.

У 2014 році після початку окупації території Автономної Республіки Крим стягнення аліментів припинилося. Боржник переїхав на підконтрольну українській владі територію України та постійно проживає в місті Одесі, однак аліменти не сплачує, від будь-яких зустрічей ухиляється.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Зазначене конституційне положення відображено й у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімумудля працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.

Отже, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

Суд апеляційної інстанції встановив, що боржник не заперечує чинність рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 травня 2005 року, на підставі якого було видано виконавчий лист. Правова позиція боржника мотивована недоведеністю факту втрати виконавчого листа та пред`явлення його до виконання, при цьому ОСОБА_1 не доведена та обставина, що рішення суду на підставі якого було видано виконавчий документ ним було виконане у добровільному чи б то примусовому порядку (у межах виконавчого провадження).

За викладеного, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про доцільність видачі у справі №947/25984/21 дубліката виконавчого листа, оскільки рішення суду про стягнення аліментів на час звернення заявниці до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа є чинним, строк його виконання не сплив, а факт відсутності виконавчого документа у стягувачки та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для видачі у справі дубліката виконавчого листа на виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 08 травня 2023 року у справі № 947/25984/21 за заявою ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко