Дата документу 01.12.2023
Справа № 334/4847/23
Провадження № 2/334/2128/23
01 грудня 2023 року м. Запоріжжя
Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Новікової Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Сухової С.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,-
Вина відповідача у порушенні правил дорожнього руху встановлена постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 12 червня 2019 року у справі № 334/3065/19.
Цивільно правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент дорожньо транспортної пригоди не була застрахована, в зв`язку з чим МТСБУ, за зверненням потерпілої особи, сплатило потерпілому регламентну виплату у розмірі 19 762,87 грн., який був визначений за даними звіту МТСБУ №105. Сума витрат на збір документів становить 890 грн.
Посилаючись на правила статті 29, пункту 36.2. статті 36, підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статті 1191 ЦК України, суму регламентної виплати і витрат на збір документів у загальному розмірі 20 652,87 грн. та 2 684 грн. судових витрат у виді сплаченого судового збору просив стягнути з відповідача.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою просить розглянути справу без його участі. Проти заочного вирішення справи не заперечує.
Відповідач у судові засідання 07.09.2023, 09.10.2023, 21.11.2023 та 01.12.2023 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщенням оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, згідно ст.128 ЦПК України, вважається повідомленим належним чином.
Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково.
Постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 12 червня 2019 року у справі №334/3065/19 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «Volkswagen Golf», д.р.з НОМЕР_2 є ОСОБА_3 .
Цивільно правова відповідальність відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП застраховано не було, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , як власника транспортного засобу, була застрахована ПрАТ СК «Універсальна» відповідно до Полісу ОСЦПВВНТЗ №АМ 6418725, термін дії якого з 29 вересня 2018 року до 28 вересня 2019 року.
23 квітня 2019 року до Моторного (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_2 подала повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.
Відповідно до вказаного повідомлення, 17 квітня 2019 року, о 10 год. 42 хв., в місті Запоріжжя по вулиці Гребельна, біля буд.5 ОСОБА_2 на автомобілі «Volkswagen Golf», д.р.з НОМЕР_2 вона зупинилась на червоне світло світлофора, через 2 секунди відчула сильний удар ззаду. Факт ДТП, другим учасником якого був автомобіль «FORD Scorpio», д.р.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , ДТП оформлювало УПП в Запорізькій області.
09 серпня 2019 року ОСОБА_3 подав до МТСБУ заяву про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо транспортної пригоди.
МТСБУ на користь ФОП ОСОБА_4 було сплачено 890,00 грн. в рахунок оплати послуг аварійного комісара.
Вказана обставина підтверджується даним рахунком на оплату послуг №95 від 15 червня 2019 року, актом виконаних робіт від 07 лютого 2018 року, платіжним дорученням №967750 від 16 липня 2019 року.
Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною 3 вказаної статті визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно зі статтею 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Статтею 999 ЦК України визначено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застраховував свою щільно-правову відповідальність.
Згідно з пунктом 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.
За правилами підпункту 38.2.1. пункту 38.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ, після сплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Докази того, що відповідач відноситься до осіб, визначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в матеріалах справи відсутні.
Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
МТСБУ сплатило страхове відшкодування власнику ОСОБА_3 тому, відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України, має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача.
Згідно із статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов`язану з використанням транспортних засобів.
Як встановлено у пунктах 1 та 3 частини 1 статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Постанова судді Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 12 червня 2019 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності набрала чинності та є обов`язковою для суду з питань чи мали місце дії, наслідком яких було настання страхового випадку та сплата страхового відшкодування, та чи вчинені вони саме відповідачем. Факти, встановлені постановою судді з вказаних питань, не можуть бути оспорені при розгляді даної справи.

Відповідач суму виплаченого МТСБУ страхового відшкодування в добровільному порядку не відшкодував, чим порушив права позивача.

Відомості про відшкодування відповідачем витрат по виплаті страхового відшкодування на момент розгляду справи відсутні.

Щодо вимог про стягнення послуг аварійного комісара на збір документів, суд зазначає, що згідно пункту 8 «Порядку залучення Моторним (транспортним) страховим бюро України аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків», затвердженого Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 23 лютого 2006 року №5417, для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків МТСБУ здійснює оплату послуг представників МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду. Аварійний комісар діє як виконавець за договором про виконання робіт, що укладається з МТСБУ, та на підставі письмового доручення МТСБУ, тобто тут мають місце договірні зобов`язання між МТСБУ та аварійним комісаром. Право МТСБУ після сплати страхового відшкодування подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, стосується саме виплаченої суми страхового відшкодування (пункти 38.2,38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), а не інших витрат, понесених позивачем при здійснені своїх повноважень.

Отже, можливість стягнення МТСБУ в порядку регресу витрат на послуги аварійного комісара не передбачена чинним законодавством.

Таким чином, виплати вартості витрат на збір документів не підлягають відшкодуванню, у зв`язку з тим, що такі виплати страховика не є страховим відшкодуванням, а пов`язані з його внутрішньогосподарською діяльністю, а також не є витратами, що підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду.

Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків.

Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту,зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову,тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог.

Саме позивач мав довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленого відповідача та обгрунтувати відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права.

Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником.

Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини щодо, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову щодо відшкодування регламентної виплати, підтверджені матеріалами справи, суд дійшов висновку, що з відповідача, як з водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та цивільно-правова відповідальність якого при цьому не була застрахована, на користь позивача підлягає стягненню сума витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 19 762 гривні 87 копійок.

Сума витрат на збір документів у розмірі 890 грн. не підлягає відшкодуванню у зв`язку з тим, що такі виплати страховика не є страховим відшкодуванням, а пов`язані з його внутрішньогосподарською діяльністю, та не є витратами, що підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 274, 279, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати, пов`язані з регламентною виплатою в розмірі 19 762 гривні 87 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати в розмірі 2 684 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Реквізити сторін:

Позивач: Моторне (транспортного) страхового бюро України, місцезнаходження: 02002, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8.

Представник позивача: Волчек Наталія Миколаївна, місцезнаходження: 02217, м. Київ, вул. М. Закревського, буд.9.

Відповідач: ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_3 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , (останнє відоме зареєстроване місце проживання).

Суддя: