Провадження № 2/161/1912/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Октисюк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

05 серпня 2022 року представник позивача Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" Балагурак Вероніка Василівна звернулась в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Свій позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 27.05.2010 року, згідно якої отримав кредит в розмірі 17000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_4 помер, спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Позивачем 30.07.2021 року була направлена претензія кредитора до Першої Луцької державної нотаріальної контори. 17 вересня 2021 року позивачем було отримано відповідь із Першої Луцької державної нотаріальної контори, згідно з якою спадкоємці померлого ОСОБА_4 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не звертались, спадкова справа була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк». Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 27.05.2010 року становить 11330,36 грн., яка складається з наступного: - 11330,36 - тіло кредиту.

З посиланням на норми ст. 1282 ЦК України, просить стягнути з відповідачів в користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 11330,36 гривень. Та понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 29 серпня 2022 року у відкритті провадження в частині вимог до ОСОБА_3 було відмовлено, ухвалено відкрити спрощене позовне провадження щодо відповідача ОСОБА_1 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 грудня 2022 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2023 року позов було задоволено у повному обсязі.

27 лютого 2023 року відповідач ОСОБА_1 подала до суду заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 березня 2023 року заочне рішення суду від 23 січня 2023 року було скасовано, а справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

28 квітня 2023 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона просить у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовити у повному обсязі з огляду на таке. Вважає, що позивач, як кредитор пропустив шестимісячний строк для звернення із вимогою до відповідача,як спадкоємця, а тому втратив право вимоги для задоволення кредиторських вимог,а розмір кредитної заборгованості є завищеним, оскільки проценти та штрафи нараховувались після смерті позичальника.

Вказує, що її чоловік помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а через 2 дні після його смерті, вона отримала свідоцтво про смерть та одразу, а саме, 10 березня 2021 року звернулась особисто до відділу АТ КБ «Приват банк» та повідомила в усній формі співробітника банку про вказані обставини. Співробітник банку зробила копію свідоцтва про смерть чоловіка та сказала, що фотокопії свідоцтва достатньо без написання заяви. Таким чином вважає, що оскільки вона повідомила банк про смерть чоловіка 10.03.2021 року, а банк протягом 6 місяців не стягнув заборгованість, а до суду звернувся з позовом 05.08.2022 року, то відповідно втратив право вимоги про стягнення заборгованості із спадкоємців, що є підставою для відмови у позовних вимогах. Також, вважає, що анкета-заява не свідчить про укладення кредитного договору, оскільки в заяві не вказано дати отримання картки та ПІН, яку саме картку та розмір кредитного ліміту отримав померлий, тобто істотних умов договору не досягнуто. Також не надано жодного належного доказу на підтвердження укладення договору в розумінні ст.207 ЦК України, та на підтвердження погодження з позичальником всіх істотних умов кредитного договору в розумінні вимог ст.628 ЦК України, ознайомлення позичальника з тарифами, правилами та умовами кредитування, про прийняття їх позичальником та засвідчення власним підписом. Розрахунок заборгованості, сам по собі не може бути належним та допустимим доказом її наявності та розміру, оскільки нічим не підтверджується і його правильність неможливо перевірити.

08 травня 2023 року від представника позивача ОСОБА_5 надійшла відповідь на відзив, у якому представник зазначає, що викладені у відзиві на позовну заяву заперечення відповідача є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами, у зв`язку з чим просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Від представника позивача АТ КБ «Приват банк» Марчука А.П. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила. В матеріалах справи наявна довідка про доставку повідомлення у додаток «Viber» щодо документа «судова повістка про виклик до суду на 01.06.2023 року,09:30 год», яка доставлена останній 04.05.2023 року о 10:30 год.

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила. В матеріалах справи наявна довідка про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді «судова повістка про виклик до суду на 01.06.2023 року,09:30 год», який доставлений до електронної скриньки останньої 04.05.2023 року о 10:30 год.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави відкладення розгляду справи відсутні.

Оскільки відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явились в судове засідання, будь яких заяв про відкладення судового засідання від останніх не надходило, про причини неявки суду не повідомили, суд дійшов висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 травня 2010 року ОСОБА_4 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 27.05.2010 року, згідно якої отримав кредит в розмірі 17000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Також встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

ПАТ КБ «Приватбанк» 30.07.2021 року була направлена претензія кредитора до Першої Луцької державної нотаріальної контори, яка отримана нотаріальною конторою 01.09.2021 року

З розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 27.05.2010 року вбачається, що станом на дату смерті ОСОБА_4 заборгованість становить 11330,36 грн.(тіло кредиту).

Згідно ст.1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відтак, до спадкоємців переходять не тільки права, що належали спадкодавцю, але і його обов`язки. Винятком з цього правила є лише зобов`язання боржника, які припиняються зі смертю фізичної особи. Відповідно до частини першої ст. 608 ЦК зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим, не може бути виконане іншою особою. В усіх інших випадках до спадкоємців переходять відповідні боргові зобов`язання спадкодавця.

Так, у спадщину переходять: обов`язки, що випливають з цивільно-правових договорів (крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця); обов`язки з відшкодування матеріальної шкоди (збитків); обов`язки по відшкодуванню моральної шкоди (присудженої судом за життя спадкодавця); обов`язки по виплаті неустойки у вигляді штрафу або пені (присудженої судом за життя спадкодавця); витрати на утримання, догляд, лікування, поховання спадкодавця (але не більш, ніж за 3 роки); обов`язки за договором оренди житла з викупом.

Згідно зі статтями 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до положень статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредитор спадкодавця має право звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в шестимісячний строк з дня, як йому стало відомо або могло стати відомим про відкриття спадщини з вимогами до спадкоємців, що прийняли спадщину, повернути йому борг, що був за спадкодавцем. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Згідно положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва.

Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами-кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги.

Як вбачається з матеріалів копії спадкової справи, заведеної 03 червня 2021 року після смерті ОСОБА_4 . Першою Луцькою державною нотаріальною конторою 10 вересня 2021 року між спадкоємцями ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , укладено договір про поділ спадщини. Спадкоємцю ОСОБА_1 10 вересня 2021 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстровано в реєстрі за № 2-1550, на майно - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , та свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 2-1551, на майно земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га, кадастровий номер :22:078:0028, спадкоємцю ОСОБА_2 10 вересня 2021 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстровано в реєстрі за № 2-1552, на майно земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 2,3866 га, кадастровий номер :01:001:2146.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно дост.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.

Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року №640/6274/16-ц при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК Україникредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Разом з тим, за змістом положень ст. 1282 ЦК України задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Для всіх спадкоємців, як за законом, так і за заповітом, існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця. За наявності декількох спадкоємців настає частковий обов`язок виконання зобов`язань: кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, кредитор спадкодавця може пред`явити вимоги до будь-якого спадкоємця, але обсяг виконання боргового зобов`язання спадкоємцем не може перевищувати дійсної вартості отриманої ним спадщини і розміру боргів, що пропорційно припадають на його частку.

Обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Аналогічні за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 24 листопада 2021 року у справі № 615/473/20.

Задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців. Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості.

Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника.

Відповідно до ст.1281 ЦК спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

У частині другій ст.1281 ЦК прописано, що кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Із листа - повідомлення Першої Луцької державної нотаріальної контори від 01.09.2021 вбачається, що Претензія кредитора ПАТ КБ «Приватбанк» про повернення боргу ОСОБА_4 до спадкоємців померлого прийнята та долучена до спадкової справи 3 324/2021.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на дату розгляду справи, досягла повноліття, а тому несе відповідальність за зобов`язаннями спадкодавця, внаслідок прийняття нею спадщини після смерті позичальника.

Виходячи з викладеного, надавши належну оцінку представленим у справі доказам, у їх сукупності, встановивши коло спадкоємців після смерті ОСОБА_4 , які прийняли спадщину у передбачений законом спосіб, враховуючи, що відповідачами не надано доказів щодо вартості успадкованого майна, тобто жодним чином не спростовано доводи позивача щодо меж відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Щодо покликання відповідача ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву, на ту обставину, що позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення із вимогою до відповідачів, як спадкоємця, оскільки банку було відомо про смерть позичальника 10.03.2021 року з її слів, а тому втратив право вимоги для задоволення кредиторських вимог, судом оцінюється критично виходячи з наступного.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 83 ЦПК України позивач, особа, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Всупереч вказаним вимогам закону відповідач ОСОБА_1 не надала переконливих та будь яких доказів на підтвердження тієї обставини, що вона 10.03.2021 року повідомила банку про смерть позичальника її чоловіка ОСОБА_4 , а тому така обставина не може бути врахована судом при ухваленні рішення.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Також суд враховує, що при зверненні до суду банком був сплачений судовий у розмірі 2481 грн.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено, вказані витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 207, 509, 526, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 638, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12,13, 76-81,141, 223, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 11 330 (одинадцять тисяч триста тридцять) гривень 36 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» 2481 (дві тисяч чотириста вісімдесят одна) гривень судового збору, по 1 240 ( одна тисяча двісті сорок) гривень 50 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; );

Відповідач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Дата складення повного тексту рішення - 09 червня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.М. Філюк