ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

29 листопада 2023 року

м. Харків

Справа № 639/5012/17

Провадження № 22-ц/818/832/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання : Носової К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» про припинення дій, що порушують майнові права інтелектуальної власності на винаходи, захищені патентами України, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 лютого 2023 року, ухвалене суддею Труханович В.В., -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» про припинення дій, що порушують майнові права інтелектуальної власності на винаходи, захищені патентами України, в якому просив:

встановити факт використання ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» винаходу «Відкритий знімний нагрівач для електропечі з контрольованою атмосферою», який належить ОСОБА_1 відповідно до патенту на винахід № НОМЕР_1 , виданого Державною службою інтелектуальної власності України 10 червня 2014 року;

встановити факт використання ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» винаходу «Електропіч опору з контрольованою атмосферою», який належить ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відповідно до патенту на винахід № НОМЕР_2 , виданого Державною службою інтелектуальної власності України 26 серпня 2014 року;

зобов`язати ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» припинити порушення прав ОСОБА_1 , як власника патенту на винахід « ІНФОРМАЦІЯ_1 знімний нагрівач електропечі з контрольованою атмосферою» № 105733, виданого Державною службою інтелектуальної власності України 10 червня 2014 року, а саме: виключного права дозволяти використання винаходу (видавати ліцензії), виключного права перешкоджати неправомірному використанню винаходу в тому числі забороняти таке використання;

зобов`язати ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» припинити порушення прав ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , як власників патенту на винахід « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № 106448, виданого Державною службою інтелектуальної власності України 26 серпня 2014 року, а саме: виключного права дозволяти використання винаходу (видавати ліцензії), виключного права перешкоджати неправомірному використанню винаходу в тому числі забороняти таке використання;

стягнути з ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» на користь ОСОБА_1 судовий збір та інші його судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

В обгрунтування позову зазначає, що 01 липня 2013 року він подав у Державну службу інтелектуальної власності України заявку на винахід «Відкритий знімний нагрівач для електропечі з контрольованою атмосферою», на який йому був виданий Державною службою патент України № 105733, зареєстрований 10 червня 2014 року. У той же день, а саме 01 липня 2013 року він та інша фізична особа подали у Державну службу заявку на винахід « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на який був виданий Державною службою патент України № 106448, зареєстрований 26 серпня 2014 року. Після отримання від Державної служби патентів №105733 і № 106448 на винаходи, він направив керівнику ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» (далі - Завод) претензії про неправомірне використання Заводом зазначених винаходів, бо під час його роботи на зазначеному підприємстві на посаді заступника начальника термічного цеху по підготовці виробництва він розробив технічні вирішення, які тотожні цим винаходам та які описані в його заявах на раціоналізаторську пропозицію №2355 та №2358, зареєстрованих Заводом 01 грудня 2003 року. Однак дотепер ці пропозиції Завод офіційно не відхилив, але і не визнав їх раціоналізаторськими. Йому відомо, що зазначені технічні вирішення, а також пов?язану з ними конструкторську документацію, яка була ним розроблена за власний рахунок, Завод використовує в комерційних цілях у всіх шістьох своїх печах СНЦ. У відповідь на його претензію щодо неправомірного використання його винаходу, захищеного патентом № 105733, він отримав лист від 10 жовтня 2014 року №2208, в якому в.о. голови правління Заводу Л. П. Євглевський визнав, що Завод з 2003 року використовує у власному виробництві відкритий знімний нагрівач для електропечей СНЦ, який є тотожнім відкритому знімному нагрівачу для електропечі з контрольованою атмосферою, запатентованому ним 10 червня 2014 року за №105733. В цьому ж листі йому було відмовлено в задоволенні зазначеної претензії на підставі того, що на думку Л.П. Євглевського Завод має право попереднього користування технічним вирішенням, тотожним заявленому позивачем винаходу. Аналогічну відповідь ОСОБА_1 отримав з Заводу у листі від 27 листопада 2014 року №2531 на претензію про неправомірне використання ним винаходу, захищеного патентом України №106448. В цьому листі голова правління Заводу О.М. Ковальчук визнав, що Завод використовує електропечі СНЦ, які є тотожними запатентованій ОСОБА_1 26 серпня 2014 року патентом №106448 електропечі опору з контрольованою атмосферою. Але в задоволенні цієї претензії йому також було відмовлено на підставі того, що у Заводу є право попереднього користування технічним вирішенням, тотожним заявленому ним винаходу, захищеному патентом №106448. Вважає, що заявлені винаходи, що захищені патентами України № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2 , є тотожними технічним вирішенням, які представлені у розробленій ним конструкторській документації, яку завод постійно використовує у власному виробництві без його згоди та відповідно порушує його права на науково-технічну інформацію, як на створений ним об?єкт права інтелектуальної власності, оскільки Завод без його дозволу постійно користується цим об?єктом у своїх комерційних цілях. Зазначені обставини і є, на його думку свідченням того, що його майнові права інтелектуальної власності на винаходи були порушені, у зв`язку з чим він і був вимушений звернутися до суду з зазначених позовом.

20 лютого 2018 року від позивача надійшла заява про зміну предмету позову.

22 лютого 2018 року ухвалою суду на місці ухвалено прийняти до розгляду заяву про зміну предмету позову.

24 листопада 2020 року від позивача надійшла заява про відмову від частини позовних вимог.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 лютого 2021 року клопотання позивача ОСОБА_1 про відмову від частини позовних вимог - задоволено.

Закрито провадження у цивільній справі № 639/5012/17 за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» про припинення дій, що порушують майнові права інтелектуальної власності на винаходи, захищені патентами України в частині:

1.Зобов`язати ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» негайно прийняти рішення по пропозиції ОСОБА_1 № 2355 , зареєстрованій 01 грудня 2003 року у зв`язку з закінченням місячного строку розгляду заяв про раціоналізаторську пропозицію.

2.Зобов`язати ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» негайно зареєструвати та прийняти рішення по заяві ОСОБА_1 на раціоналізаторську пропозицію «Зміна конструкції футеровок і кожухів двох модифікацій печей СНЦ термічного цеху», яка була отримана 30 грудня 2017 року представником цього підприємства у складі поштового відправлення № 325 разом із 27 аркушами додатку до цієї заяви.

3.Встановити факт використання ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» винаходу за патентом №105733 після 10 червня 2014 року дня державної реєстрації цього патенту.

4.Встановити факт використання ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» винаходу за патентом № НОМЕР_2 після 26 серпня 2014 року дня державної реєстрації цього патенту і використання тотожного йому технічного вирішення, описаного в заяві ОСОБА_1 про раціоналізаторську пропозицію на ім`я керівника цього підприємства, після її реєстрації 01 грудня 2003 року за №2355.

5.Зобов`язати ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» припинити незаконне використання і (або) інші дії і бездіяльність, що порушують права власників патентів №105733 і №106448, а також права автора тотожної ним пропозиції № 2355 від 01.12.2003 року.

Продовжено розгляд цивільної справи № 639/5012/17 за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» про зобов`язання вчинити певні дії та встановлення факту, а саме:

1. Зобов`язати ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» негайно прийняти рішення по пропозиції ОСОБА_1 № 2358, зареєстрованій 01 грудня 2003 року у зв`язку з закінченням місячного строку розгляду заяв про раціоналізаторську пропозицію.

2. Встановити факт використання ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» технічного вирішення, описаного в заяві ОСОБА_1 про раціоналізаторську пропозицію на ім`я керівника цього підприємства після її реєстрації 01 грудня 2003 року за №2358.

3. Зобов`язати ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» припинити незаконне використання і (або) інші дії і бездіяльність, що порушують права автора пропозиції №2358 від 01 грудня 2003 року.

12 березня 2021 року до суду надійшло клопотання про уточнення позовних вимог, згідно яких позивач просив у випадку встановлення судом факту незаконного використання раціоналізаторської пропозиції № 2358 від 01 грудня 2003 року в печах СНЦ ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» зазначити, які саме дії повинно виконувати ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря».

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні суду першої інстанції заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а саме:

зобов`язати ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» негайно прийняти рішення по пропозиції ОСОБА_1 № 2358, зареєстрованій 01 грудня 2003 року, у зв`язку з закінченням місячного строку розгляду заяв про раціоналізаторську пропозицію;

встановити факт використання ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» технічного вирішення, описаного в заяві ОСОБА_1 про раціоналізаторську пропозицію на ім`я керівника цього підприємства після її реєстрації 01 грудня 2003 року за №2358;

зобов`язати ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» припинити незаконне використання і (або) інші дії і бездіяльність, що порушують права автора пропозиції №2358 від 01 грудня 2003 року.

Також позивач просив у випадку встановлення судом факту незаконного використання раціоналізаторської пропозиції № 2358 від 01 грудня 2003 року в печах СНЦ ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» зазначити, які саме дії повинно виконувати дане підприємство.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що розгляд даної справи проходив з грубим порушення процесуальних строків постановлення ухвал відносно його клопотань. Зокрема, судом не було розглянуто його клопотання від 17 жовтня 2017 року про витребування доказів протягом усього судового процесу. По клопотанню від 01 листопада 2017 року про огляд доказів ухвала була постановлена лише 29 листопада 2019 року, тобто більш ніж через 2 роки, а по клопотанню від 05 лютого 2018 року про забезпечення доказів 24 вересня 2018 року, більш ніж через 7 місяців. Вважає, що затягуванням процесуальних строків розгляду цих клопотання скористався відповідач для зниження або приховування доказів беззаперечного використання створених ним винаходів. Вказані порушення на його дому є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Вказує, що відповідачем не було у місячний строк розглянуто його раціоналізаторську пропозицію від 01 грудня 2003 року за №2358 та не прийнято відносно неї рішення (про її відхилення чи задоволення). При цьому, у виробі «Нагрівач», розроблений відповідачем, використано кожну ознаку технічного рішення, описаного в додатку до його заяви на раціоналізаторську пропозицію від 01 грудня 2003 року №2358, а саме «Нагреватель открытый сьемный для печи СНЦ», що підтверджується експертним висновком №6249 від 15 січня 2021 року, який судом відхилено не було. Зазначений виріб із ознаками його технічного рішення описаного у пропозиції №2358 відповідач розпочав застосовувати з 29 червня 2013 року у шести печах і продовжував це робити до 12 жовтня 2017 року, що є незаконним, оскільки право на використання пропозиції має юридична особа, яка визнала її раціоналізаторською.

Суд першої інстанції безпідставно кваліфікував його раціоналізаторську пропозицію від 01 грудня 2003 року №2358 як проект, оскільки дана заява була ним оформлена у відповідності з вимогами Методичних рекомендації, яка у подальшому була зареєстрована у Журналі реєстрації раціоналізаторських пропозицій.

Крім того, суд першої інстанції не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню, зокрема п.5 Методики проведення судової експертизи, ч.2 ст.484 ЦК України, п.п.3.6, 4.13, 4.14, 4.15 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, п.29 Методичних рекомендацій про порядок складання, подачі і розгляду заяви на раціоналізаторську пропозицію, затверджені Наказом №131 від 27 серпня 1995 року, п.1364 Переліку типових документів, що створюються під час діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій із зазначенням строків зберігання документів, затверджених Наказом 12 квітня 2012 року №578/5.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін посилаючись на те, що в їх електропечах СНЦ використовуються нагрівачі, які є відмінними від креслення позивача, що підтверджується показаннями свідків та протоколом огляду речових доказів за їх місцем знаходження від 20 грудня 2019 року.

Крім того, під час проведення експертного дослідження від 22 січня 2018 року експертом було встановлено відсутність факту використання ОПВ винаходу за патентом України № НОМЕР_1 , відсутнє порушення відповідачем прав інтелектуальної власності.

Також висновком експертів №137/21 встановлено, що не є раціоналізаторською пропозицією документація від 01 грудня 2003 року надана позивачем в якості додатку до заяви на проведення експертизи у Львівському науково-дослідному інституті судових експертиз документа.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави у зобов`язанні ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» прийняти рішення по пропозиції ОСОБА_1 № 2358 від 01 грудня 2003 року, оскільки вказана документація є проектом заяви на раціоналізаторську пропозицію.

Факт того, що на АТ «Світло Шахтаря» використовується технічне рішення, описане в проекті заяви на раціоналізаторську пропозицію № 2358 від 01 грудня 2003 року не встановлено.

У зв`язку з чим, позовні вимоги ОСОБА_1 про припинення дій, що порушують майнові права інтелектуальної власності на винаходи, захищені патентами України також не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що з 21 травня 2001 року по 26 листопада 2012 року ОСОБА_1 працював у ВАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» на посадах старшого майстра та заступника начальника термічного цеху. Наказом від 23 травня 2002 року № 301/ок від 23 травня 2002 року ОСОБА_1 переведено на посаду заступника начальника термічного цеху з 17 травня 2002 року (т. 1 а.с. 133).

Згідно з посадовою інструкцією заступника начальника термічного цеху з технічної підготовки виробництва, до обов?язків ОСОБА_1 відносилось оформлення технічної документації по раціоналізаторству та винахідству.(т.1 а.с. 134-141).

01 грудня 2003 року позивач звернувся до ВАТ «Світло шахтаря» з заявою №2358 від 16 листопада 2003 року на раціоналізаторську пропозицію під найменуванням «Быстросьемный открытый нагреватель для механизированной печи СНЦ», з додаванням графічних матеріалів (т. 1 а.с. 23-74).

За результатами розгляду заяви №2358 від 16 листопада 2003 року на раціоналізаторську пропозицію під найменуванням «Быстросьемный открытый нагреватель для механизированной печи СНЦ», з додаванням графічних матеріалів, службами відповідача було зроблено відповідні висновки про необхідність дослідної перевірки пропозиції (т.VІ, а.с.93).

06 жовтня 2014 року ОСОБА_1 направив керівнику ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» претензію про неправомірне використання Заводом винаходу, яке є тотожними винаходу, який описаний в його заяві на раціоналізаторську пропозицію №2358 (т.І, а.с.173-174).

Листом в. о. голови правління заводу Л. П. Євглевського від 10 жовтня 2014 року №2208 ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні зазначеної претензії на підставі того, що використання змінного нагрівача для електропечей жодним чином не призводить до порушення прав інтелектуальної власності (т.І, а.с.175-176).

У позовній заяві ОСОБА_1 , з урахуванням останніх уточнень просив суд:

зобов`язати ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» негайно прийняти рішення по пропозиції ОСОБА_1 №2358, зареєстрованій 01 грудня 2003 року, у зв`язку з закінченням місячного строку розгляду заяв про раціоналізаторську пропозицію;

встановити факт використання ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» технічного вирішення, описаного в заяві ОСОБА_1 про раціоналізаторську пропозицію на ім`я керівника цього підприємства після її реєстрації 01 грудня 2003 року за №2358;

зобов`язати ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» припинити незаконне використання і (або) інші дії і бездіяльність, що порушують права автора пропозиції №2358 від 01 грудня 2003 року.

Також позивач просив у випадку встановлення судом факту незаконного використання раціоналізаторської пропозиції № 2358 від 01 грудня 2003 року в печах СНЦ ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» зазначити, які саме дії повинно виконувати дане підприємство,

посилаючись на те, що до дотепер цю пропозицію №2358 від 01 грудня 2003 року Завод офіційно не відхилив, але і не визнав її раціоналізаторською. Йому відомо, що зазначене технічне вирішення, а також пов?язану з ним конструкторську документацію, яка була ним розроблена за власний рахунок, Завод використовує в комерційних цілях у всіх шістьох своїх печах СНЦ.

Вважає, що відповідач неправомірно використовує його винахід, чим порушує його майнові права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Статтею 54 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, захист інтелектуальної власності, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникають у зв`язку з різними видами інтелектуальної діяльності.

Кожний громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може використовувати або поширювати їх без його згоди, за винятками, встановленими законом.

Відповідно до ст. 1 Протоколу 1 кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Отже, основною метою статті 1 Першого протоколу є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та іншим порушенням принципу безперешкодного користування своїм майном. Слід зауважити, що в основу ст. 1 Першого протоколу покладено два рішення «Маркс проти Німеччини» та «Спорронг і Лоннрот проти Швеції», якими визначено основні вимоги стосовно застосування ст. 1 Першого протоколу щодо захисту права власності.

Статтею 418 ЦК України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Згідно частини першої статті 420 ЦК України до об`єктів права інтелектуальної власності належать корисні моделі.

Особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об`єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб; використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом; умови надання дозволу (видачі ліцензії) на використання об`єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону (ч.ч.2-4 ст.426 ЦК України).

Порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену Цивільним кодексом України, законом чи договором (ст.431 ЦК України).

Положення ч.ч.1, 2 ст.432 ЦК України передбачають, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу. Суд у випадках та в порядку, встановлених законом, може постановити рішення, зокрема, про: застосування негайних заходів щодо запобігання порушенню права інтелектуальної власності та збереження відповідних доказів; зупинення пропуску через митний кордон України товарів, імпорт чи експорт яких здійснюється з порушенням права інтелектуальної власності; вилучення з цивільного обороту товарів, виготовлених або введених у цивільний оборот з порушенням права інтелектуальної власності та знищення таких товарів; вилучення з цивільного обороту матеріалів та знарядь, які використовувалися переважно для виготовлення товарів з порушенням права інтелектуальної власності або вилучення та знищення таких матеріалів та знарядь; застосування разового грошового стягнення замість відшкодування збитків за неправомірне використання об`єкта права інтелектуальної власності. Розмір стягнення визначається відповідно до закону з урахуванням вини особи та інших обставин, що мають істотне значення; опублікування в засобах масової інформації відомостей про порушення права інтелектуальної власності та зміст судового рішення щодо такого порушення.

Право інтелектуальної власності на раціоналізаторську пропозицію передбачено главою 41 ЦК України.

Так, відповідно до положень ст.481 ЦК України раціоналізаторською пропозицією є визнана юридичною особою пропозиція, яка містить технологічне (технічне) або організаційне рішення у будь-якій сфері її діяльності.

Об`єктом раціоналізаторської пропозиції може бути матеріальний об`єкт або процес.

Статтю 482 ЦК України передбачено, що обсяг правової охорони раціоналізаторської пропозиції визначається її описом, а також кресленнями, якщо вони подані.

Згідно ст.483 ЦК України суб`єктами права інтелектуальної власності на раціоналізаторську пропозицію є її автор та юридична особа, якій ця пропозиція подана.

Автор раціоналізаторської пропозиції має право на добросовісне заохочення від юридичної особи, якій ця пропозиція подана.

Юридична особа, яка визнала пропозицію раціоналізаторською, має право на використання цієї пропозиції у будь-якому обсязі (ст.484 ЦК України).

Майнові та пов`язані з ними особисті немайнові відносини, що виникають у зв`язку зі створенням, правовою охороною та використанням винаходів, промислових зразків, товарних знаків і знаків обслуговування (далі - об`єкти промислової власності), а також відносини, пов`язані з визнанням прав автора раціоналізаторської пропозиції регулюються Тимчасовим положенням «Про правову охорону об`єктів промислової власності та раціоналізаторських пропозицій в Україні», затверджене Указом Указом Президента України від 18 вересня 1992 року №479/92 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин від 22 червня 1994 року).

Так, відповідно до п.п.10, 20, 35 вказаного Положенння автором винаходу (промислового зразка, раціоналізаторської пропозиції) визнається фізична особа, творчою працею якої він створений. Якщо винахід (промисловий зразок, раціоналізаторська пропозиція) створений спільною творчою працею кількох фізичних осіб, всі вони визнаються співавторами. Порядок користування правами на винахід (промисловий зразок, раціоналізаторську пропозицію), створений у співавторстві, визначається угодою між ними.Не визнаються авторами фізичні особи, які не внесли особистого творчого вкладу в створення винаходу (промислового зразка, раціоналізаторської пропозиції), надали автору тільки технічну, організаційну чи матеріальну допомогу або сприяли оформленню прав на винахід (промисловий зразок, раціоналізаторську пропозицію) та його використанню.

Авторові винаходу (промислового зразка, раціоналізаторської пропозиції) належить право авторства, яке є невідчужуваним особистим правом. Авторство на винахід (промисловий зразок, раціоналізаторську пропозицію) охороняється безстроково.

Заява на раціоналізаторську пропозицію подається в письмовій формі підприємству, на якому передбачається її використання.

Підприємство, яке прийняло до розгляду заяву на раціоналізаторську пропозицію, повинно її зареєструвати і протягом місяця з дати реєстрації прийняти щодо неї рішення. Після прийняття рішення про визнання пропозиції раціоналізаторською автору має бути видане свідоцтво на раціоналізаторську пропозицію, яке підтверджує визнання пропозиції раціоналізаторською, дату її подання та авторство на раціоналізаторську пропозицію.

Відповідно до п.п.1-6,12, 14-26, 28-31 Методичних рекомендацій про порядок складання, подачі і розгляду заяви на раціоналізаторську пропозицію, затверджені Наказом Державного патентного відомства України від 27 серпня 1995 року №131, складання, подача і розгляд заяви на раціоналізаторськупропозицію проводяться у відповідності до Тимчасового положення про правову охорону об`єктів промислової власності та раціоналізаторських пропозицій в Україні, затвердженого Указом Президента України від 18 вересня 1992 року N 479/92 (479/92 ) (далі - Тимчасове положення), зі змінами, внесеними Указом Президента України "Про визнання такими, що втратили чинність, указів Президента України у зв`язку з прийняттям Законів України щодо промислової власності" від 22 червня 1994 року №324/94 ( 324/94 ), та цих Методичних рекомендацій про порядок складання, подачі і розгляду заяви на раціоналізаторську пропозицію (далі -Рекомендації).

Раціоналізаторською визнається пропозиція, яка є новою і корисною для підприємства, якому вона подана, і передбачає створення або зміну конструкції виробів, технології виробництва, застосовуваної техніки або складу матеріалу. Удосконалення конструкції виробу може характеризуватися, наприклад, змінами в конструктивному виконанні деталей, вузлів, блоків тощо в їх взаємозв`язку, взаєморозміщенні, співвідношенні, геометричних формах. Удосконалення технології виробництва може характеризуватися змінами у методах проведення технологічних операцій, їх послідовності, параметрах режимів (температура, тиск тощо), а також змінами в машинах, що застосовуються в приладах, пристроях, які приймають участь у процесі. При цьому до технології виробництва зокрема, можуть відноситися засоби виміру, контролю, випробувань, монтажу, видобутку або переробки сировини. Удосконалення складу матеріалу може характеризуватися, наприклад, змінами в інгредієнтах, що входять до його складу, та їх кількісному співвідношенні.

Раціоналізаторська пропозиція є новою для підприємства, якому вона подана, якщо згідно з наявними на даному підприємстві джерелами інформації ця або тотожна поданій пропозиція не була відома в мірі, достатній для її практичного використання. Не визнається обставиною, що впливає на новизну раціоналізаторської пропозиції, її використання за ініціативою автора протягом не більше 3 місяців до подання Заяви.

Раціоналізаторська пропозиція є корисною для підприємства, якому вона подана, якщо її використання дає змогу підвищити економічну ефективність (прибуток) або одержати інший позитивний ефект цим підприємством.

Не визнається раціоналізаторською пропозиція, яка: - знижує надійність та інші показники якості продукції; - погіршує умови праці, якість робіт; - викликає або збільшує рівень забруднення навколишнього природного середовища; - ставить лише завдання або тільки визначає ефект, що може бути одержаний від застосування пропозиції, без вказівки конкретного рішення; забезпечує досягнення позитивного ефекту шляхом заходів організаційного, а не технічного характеру (поліпшення стану робочих місць, упорядкування системи матеріально-технічного забезпечення виробництва, обліку і звітності, зміна графіків роботи і ремонту устаткування чи транспортних засобів, скорочення часу доставки вантажів тощо); - відноситься до засобів організації і правління господарством (планування, фінансування), виконання, викладання, дослідження, проектування, розрахунку, а також до систем інформації; - відноситься до умовних позначень, розкладів, правил гри, дорожнього руху, судноплавства, складання шкал, таблиць, діаграм, рафіків, номограм, якщо вони не призводять до зміни конструкції приладів, що їх містять, або технології виробництва; - передбачає зміну розміщення устаткування в приміщеннях, будинках, спорудах, якщо воно не призводить до удосконалення технологічного процесу; - спрямована на заміну будівельних конструкцій, матеріалів, деталей, виробів на відомі, застосування яких передбачено обов`язковими для підприємства будівельними нормами, правилами та іншими нормативними документами по будівництву, а також якщо ця заміна призводить до порушення технічних правил по економному витрачанню будівельних матеріалів; - спрямована на зміну міст розробки кар`єрів, забору води для потреб будівництва, вивезення ґрунту, на зміну протяжності інженерних комунікацій, якщо така пропозиція не містить ознак раціоналізаторської пропозиції, а також на скорочення протяжності інженерних комунікацій у зв`язку зі змінами технічних умов на їх приєднання, викликане приближенням до об`єкта будівництва джерел і трас електропостачання, зв`язку, газозабезпечення, теплозабезпечення, водопроводу з причин, які не залежать від будівельної організації; - пов`язана зі змінами проектних рішень, якщо Заяву на нього подано після узгодження цих змін із замовником, крім випадків, коли пропозиція використовувалась з ініціативи автора протягом не більше 3-х місяців до подачі Заяви; - зроблена працівником проектної організації, що здійснює авторський нагляд в процесі будівництва, по зміні проектних рішень.

Право авторства на раціоналізаторську пропозицію визнається за фізичними особами, творчою працею яких створено раціоналізаторську пропозицію. Право авторства на раціоналізаторську пропозицію, створену сумлінною творчою працею двох і більше громадян, належить їм спільно як співавторам. Порядок користування правами на раціоналізаторську пропозицію, створену у співавторстві, визначається угодою між ними. Не визнаються співавторами особи, які надали авторові раціоналізаторської пропозиції тільки технічну допомогу (виготовлення креслення і зразків, оформлення документації, виконання розрахунків, проведення дослідної перевірки тощо), або сприяли оформленню прав на раціоналізаторську пропозицію та її використання.

Заява та інша документація, що відноситься до раціоналізаторської пропозиції, оформляється відповідно до вимог, встановлених Примірною інструкцією по діловодству в міністерствах і відомствах Української РСР та виконавчих комітетах місцевих Рад народних депутатів, затвердженою 31 липня 1975 року N 362 (далі - Заява).

Заява складається автором (співавторами) за формою NР-1 "Заява на раціоналізаторську пропозицію", затвердженою наказом Міністерства статистики України від 24.03.95 N 79 ( z0090-95 ) (додаток 1). Заява складається окремо на кожну пропозицію. Якщо при розгляді Заяви буде встановлено, що в ній міститься дві і більше самостійних пропозиції, то авторові слід запропонувати оформити кожну пропозицію окремою Заявою у 15-денний термін з дня повідомлення його про це. При цьому першість таких раціоналізаторських пропозицій встановлюється за первинною датою надходження Заяви. Якщо автор в зазначений термін не подасть окремі Заяви, то Заява розглядається по відношенню до однієї з пропозицій, що містяться в ній.

В Заяві слід вказати найменування пропозиції, всіх без винятку співавторів, творчою працею яких створена пропозиція, і навести відомості про них (прізвище, ім`я, по-батькові, місце роботи або домашня адреса, якщо Заява подається особою, яка не працює на цьому підприємстві).

В Заяві в розділі "Опис пропозиції" викладаються недоліки існуючої конструкції виробу, технології виробництва і техніки, що астосовується, чи складу матеріалу, які усуваються пропозицією, ціль пропозиції, зміст пропонованого рішення, включаючи дані, достатні для його практичного здійснення без участі автора (співавторів), а також відомості про прибуток чи інший позитивний ефект. До Заяви в необхідних випадках додаються графічні матеріали (креслення, схеми, ескізи тощо), техніко-економічні розрахунки та додаткові відомості про пропозицію. Заява, графічні чи інші матеріали, що додаються до неї, підписуються всіма співавторами, зазначеними у Заяві. На Заяві і графічному матеріалі проставляється дата заповнення і виготовлення.

Заява подається тому підприємству, до діяльності якого відноситься пропозиція, незалежно від того, працює автор на цьому підприємстві чи ні. Пропозиція відноситься до діяльності підприємства, якщо вона може бути використана ним в технологічному процесі, у продукції, що виробляється, або у застосовуваній техніці.

По Заяві, що надійшла, проводиться перевірка дотримання вимог, передбачених цими рекомендаціями. Вірно складена Заява приймається до розгляду реєструється, в Журналі реєстрації раціоналізаторських пропозицій (далі - Журнал) за формою N Р-2 "Журнал реєстрації раціоналізаторських пропозицій", затвердженою наказом Міністерства статистики України від 24.03.95 N 79 ( z0090-95 ) (додаток 2), в день її одержання, незалежно від рішення, яке буде прийняте згодом. На Заяві проставляється дата її надходження і номер, під яким вона зареєстрована в Журналі. Журнал повинен бути прошнурований, скріплений печаткою підприємства і підписаний особою, що приймає рішення по пропозиціях, аркуші Журналу повинні бути пронумеровані.

Заява не приймається до розгляду і не реєструється в Журналі, якщо: - вона складена не у відповідності з вимогами цих Рекомендацій (в описі пропозиції не розкрито суть раціоналізаторської пропозиції); - пропозиція не відноситься до діяльності підприємства. У цих випадках Заява в 5-денний термін з дня її надходження повертається авторові із зазначенням причини відмови в реєстрації чи з роз`ясненням, куди її треба подати. Причини відмови в реєстрації пропозиції повинні бути викладені в письмовому вигляді з зазначенням найменування пропозиції і дати. її надходження на підприємство. Якщо автор не згоден з відмовою у прийнятті до розгляду його Заяви, він може подати заперечення на цю відмову керівнику підприємства. Заперечення повинно бути розглянуте у 15-денний термін. У разі задоволення заперечення автора Заяву слід прийняти до розгляду і зареєструвати в Журналі по первинній даті надходження, про що здійснюється відповідний запис у графі "Примітка" Журналу. Заява, яка відповідно до вимог цього пункту не підлягає реєстрації в Журналі, реєструється як вхідна кореспонденція.

Після реєстрації Заяви, але до винесення рішення про визнання пропозиції раціоналізаторською, або про її відхилення, автор може доповнювати або змінювати опис пропозиції, креслення, схеми чи ескізи, не змінюючи суті пропозиції. Зміни і доповнення оформлюються на окремому аркуші з зазначенням дати подання і підписуються автором (співавторами). Зміна суті пропозиції розглядається як подача нової пропозиції, яка повинна бути оформлена окремою Заявою.

Зареєстрована на підприємстві Заява направляється для отримання висновку по пропозиції тим підрозділам і службам, до діяльності яких вона безпосередньо відноситься. У висновку по пропозиції дається оцінка її новизни і корисності. Відсутність новизни обґрунтовується посиланням на відповідні джерела, а у випадку відсутності корисності приводиться обґрунтування недоцільності використання пропозиції. Висновок по пропозиції викладається у розділі "Висновок по пропозиції", підписується посадовою особою, яка зробила висновок, з вказівкою посади і дати підписання.

По кожній пропозиції можуть бути прийняті такі рішення: - визнати пропозицію раціоналізаторською і прийняти до впровадження; - провести дослідну перевірку пропозиції; - пропозицію відхилити. Рішення, по пропозиції приймається керівником підприємства чи керівником відповідного підрозділу, на якого це покладено наказом по підприємству. З урахуванням умов, існуючих на конкретному підприємстві (велика чисельність працюючих, територіальна роз`єднаність, відокремленість тощо), керівник підприємства може надати право прийняття рішень по пропозиціях деяким керівникам підрозділів (цехів, будівельних управлінь тощо). По пропозиції, яка визнана підприємством раціоналізаторською, здійснюються організаційно-технічні заходи, що забезпечують її використання (включення у відповідні плани, видання наказів чи розпоряджень про використання пропозиції, зміна у зв`язку з пропозицією нормативно-технічної документації тощо). Якщо на підставі висновків по пропозиції вона визнається раціоналізаторською частково, то в рішенні слід вказати, яка частина пропозиції визнається раціоналізаторською. Рішення про відхилення пропозиції повинно містити мотиви відхилення. Запис про прийняте рішення робиться у розділі Заяви "Рішення, яке прийняте по пропозиції".

Заява розглядається і по ній приймається рішення на підприємстві протягом місяця від дати її надходження. Про прийняте рішення слід повідомити автора (співавторів).

Рішення про визнання раціоналізаторською пропозиції, внесеної керівником, його заступником, головним інженером, заступником головного інженера підприємства, приймається з урахуванням думки правління підприємства, науково-технічної ради тощо. Такий порядок діє також по відношенню до пропозицій, внесених зазначеними працівниками у співавторстві з іншими особами.

Рішення про визнання пропозиції раціоналізаторською і прийняття її до використання, якщо воно пов`язане зі зміною затверджених нормативів і технічної документації (проектів, стандартів, технічних умов, іншої нормативної, технічної і конструкторської документації), приймається після дозволу організації, яка затвердила відповідний норматив чи документацію. У даному випадку плин термінів, передбачених у пункті 24 цих Рекомендацій, припиняється на час, необхідний для одержання дозволу. Ця організація дає дозвіл тільки на зміну затверджених нормативів і технічної документації по пропозиції, не вирішуючи при цьому правові питання, тобто про можливість визнання її раціоналізаторською. Одержання дозволу на зміну затвердженої нормативної і технічної документації робиться у встановленому для цього порядку.

У випадку незгоди автора з рішенням про відмову у визнанні пропозиції раціоналізаторською або у прийнятті її до використання, він може у місячний термін від дати одержання рішення подати заперечення керівнику підприємства, який прийняв це рішення. Заперечення автора розглядається науково-технічною радою або аналогічним органом підприємства в місячний термін від дати його надходження. На прохання автора до розгляду заперечення запрошуються представники первинної профспілкової організації або ТВР України. Рішення, прийняте після розгляду заперечення, є остаточним.

Після винесення рішення про визнання пропозиції раціоналізаторською та прийняття її до використання у встановленому порядку вносяться зміни у нормативну і технічну документацію, про що у розділі Заяви "Зміна нормативної і технічної документації" робиться відповідний запис з вказівкою, яка, коли, ким і на підставі чого змінена документація. Запис засвідчується підписом відповідальної особи.

У разі відміни рішення по пропозиції на підставі і у порядку, передбаченому пунктом 28 цих Рекомендацій, і прийняття по ньому нового рішення у розділі Заяви "Рішення, яке прийняте по пропозиції" і в Журналі робиться відповідний запис. Про нове рішення слід повідомити автора (співавторів).

Після винесення рішення про визнання пропозиції раціоналізаторською і прийняття її до використання протягом місяця автору (кожному з співавторів) пропозиції видається свідоцтво, форма якого затверджується Держпатентом України (додаток 3). Свідоцтво видається підприємством, яке прийняло зазначене рішення.

Порядок видачі вказаного свідоцтва регламентується Положенням про свідоцтво на раціоналізаторську пропозицію, затвердженим наказом Державного ратентного відомства України від 22 серпня 1995 року №129.

Таким чином, враховуючи вищевикладене авторові раціналізаторської пропозиції наллежить право авторства, тобто право на визнання творцем раціоналізаторської пропозиції. Право авторства на раціоналізаторську пропозицію визнається за фізичними особами, творчою працею яких створено раціоналізаторську пропозицію. Право авторства на раціоналізаторську пропозицію, створену спільною творчою працею двох і більше фізичних осіб, належить їм спільно як співавторам. Право авторства є невідчужуваним особистим немайновим правом. Авторство на раціоналізаторську пропозицію охороняється безстроково. Разом з тим, право визнати чи не визнати пропозицію раціоналізаторською належить виклчючно юридичній особі, якій ця пропозиція подана, та залежить від специфіки діяльсноті тієї чи іншої юридичної особи. За результатами винесення рішення про визнання пропозиції раціоналізаторською і прийняття її до використання протягом місяця автору (кожному з співавторів) пропозиції видається свідоцтво.

Матеріали справи свідчать, що за клопотання позивача ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 лютого 2020 року у справі призначалась експертиза у сфері інтелектуальної власності.

Так, згідно Висновку експерта за результатами проведення судової експертизи об?єктів інтелектуальної власності від 15 січня 2021 року №6249, вбачається, що відповідно до наданих на дослідження матеріалів, заява на раціоналізаторську пропозицію «Быстросьемный открытый нагреватель для механизированной печи СНЦ», яка зареєстрована на заводі «Світло Шахтаря» 01 грудня 2013 року за №2358, відповідає умові надання правової охорони, а саме умові наявності технічного рішення задачі.

Відповідно до наданих на дослідження матеріалів, на дату подання заяви на раціоналізаторську пропозицію №2358 від 01 грудня 2003 року, пропозиція була новою для підприємства, а саме відповідала умові локальної (місцевої) новизни за причин, викладених в дослідницькій частині висновку.

Визначити відповідність запропонованого у заяві на раціоналізаторську пропозицію №2358 відкритого нагрівача технічного рішення умові корисності не надалося за можливе новизни за причин, викладених в дослідницькій частині висновку.

Наданими на дослідження матеріалами документально підтверджується корисність (досягнення мети) в частині виключення із конструкції нагрівального вузла жароміцної труби 121х5мм, що опосередковано призводить до підвищення продуктивності і зниження експлуатаційних затрат на ремонт і обслуговування печі електричної СНЦ.

Наданими на дослідження матеріалами документально підтверджується, що у виробі «Нагрівач» (кресленик СНЦ.44.000-01СБ, що розроблений «ОГЭ ПАО «Свет шахтера»), використано кожну ознаку технічного рішення, описаного в додатку до заяви на раціоналізаторську пропозицію, яка зареєстрована 01 грудня 2003 року за № 2358, а саме виробу «Нагреватель открытый сьемный для печи СНЦ» (Збірний кресленик СНЦ 108.90.08.СБ).

У зв?язку з відсутністю об?єктивних даних про умови використання на заводі «Світло шахтаря» технічного рішення, що викладене в заяві на раціоналізаторську пропозицію № 2358 від 01 грудня 2003 року, встановити чи використовується вказане технічне рішення більше двох років не надалося за можливе.

В наданих на дослідження матеріалах документально підтверджується виконання робіт з використанням відкритих нагрівачів у 2003-2009 роках і відомості про заміну відкритих нагрівачів у 2004-2008 роках. Акт впровадження нагрівачів відкритого типу СНЦ.44.001-01 (кресленик СНЦ.44.001-01, дата розробки 2013 рік) на печах електричних СНЦ у термічному цеху затверджений 21 травня 2013 року (т. 5 а.с.171-183).

30 квітня 2021 року АТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» звернулося до суду із клопотання про призначення експертизи у сфері інтелектуальної власності на вирішення якої поставило ті ж самі питання, що і в попередній експертизі, проведення якої просило доручити експертам Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності, з посиланням на те, що висновок експерта від 15 січня 2021 року №6249 є неясним та незрозумілим.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 червня 2021 року клопотання АТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» було задоволено та призначено у справі експертизу у сфері інтелектуальної власності.

Відповідно до висновку експертів №137/21 комісійної судової експертизи у сфері інтелектуальної власності від 11 лютого 2022 року не є раціоналізаторською пропозицією документація від 01 грудня 2003 року, надана ОСОБА_1 в якості додатку до заяви на проведення експертизи у Львівському науково-дослідному інституті судових експертиз документація (т. 5 а.с.83-150). Вказана документація є проектом заяви на раціоналізаторську пропозицію № 2358 від 01 грудня 2003 року.

На АТ «Світло Шахтаря» не використовується більше двох років технічне рішення, описане в проекті заяви на раціоналізаторську пропозицію № 2358 від 01 грудня 2003 року (т. 6 а.с.2-41).

Згідно ч.1 ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Колегія суддів вважає за можливе надати перевагу висновку експертів №137/21 комісійної судової експертизи у сфері інтелектуальної власності від 11 лютого 2022 року, з огляду на те, що у цьому висновку більш повно досліджені матеріали, які були предметом експертизи, експертами комісійної експертизи надана оцінка тим обставинам, які залишились поза увагою експерта при проведенні експертизи у сфері інтелектуальної власності від 15 січня 2021 року №6249.

Зокрема експерти комісійної експертизи виходили з того, що якщо заява відповідає вимогам (оформлена/складена та подана належним чином), вона реєструється в журналі в день находження незалежно від висновку, який буде потім прийнято. На заявці ставиться номер із журналу і дата його надходження. На зареєстровану пропозицію автору видається довідка; з моменту реєстрації заява стає документом підприємства, міністерства і на прохання автора (співавторів) може бути видана копія зареєстрованої заяви; зареєстрована заява направляється для формулювання висновку про новизну і корисність пропозиції в ті підрозділи, до діяльності яких вона відноситься. Висновок робиться в розділі заяви «Висновок на пропозицію» і підписується відповідними особами з відміткою про посаду, яку вони обіймають, і дати.

В даному проекті дата реєстрації заявки 01 грудня 2003 року, а запис у розділі «Висновок по пропозиції» 27 листопада 2003 року та 26 січня 2004 року, що суперечить хронології оформлення заяви на раціоналізаторську пропозицію, висновок не може бути прийнятий раніше реєстрації заяви.

Щодо виявленої під час огляду інформації - в представленій на огляд документації АТ «Світло Шахтаря» були наявні розпорядження (службова записка АТ «ХМЗ «СШ»» датована від 18.04.2000 за підписом заступника начальника термічного цеху В. Токарева) щодо використання елементів, які використовуються у виробі «нагрівач СНЦ.44.000-01», що застосовується в електропечах СНЦ АТ «Світло Шахтаря», пов`язані із логістичними аспектами АТ «Світло Шахтаря» у 2000 році. Відповідно до даних матеріалів на АТ «Світло Шахтаря» під час огляду, використання виробу «нагрівач СНЦ.44.000-01», що застосовується в електропечах СНЦ АТ «Світло Шахтаря» (без передбаченої виробником технічної складової захисної труби), здійснювалось до 2003 року.

Застосування на АТ «Світло Шахтаря» модернізованих елементів (без передбаченої виробником технічної складової - захисної труби), що використовуються у виробі «нагрівач СНЦ.44.000-01», який застосовується в електропечах СНЦ АТ «Світло Шахтаря», призвело до погіршення якісних показників нагрівача - скорочення термінів його експлуатації, та як наслідок - вихід із ладу у термін близько 4 місяців, тобто знижує надійність та часові показники використання, як нагрівачів СНЦ.44.000-01, які застосовуються в електропечах СНЦ.

В описі технічного рішення наявні ознаки, що відрізняють від опису виробу «нагрівач СНЦ.44.000-01», що застосовується в електропечах СНЦ АТ «Світло Шахтаря», однак застосування виробу (без передбаченої виробником технічної складової - захисної труби), здійснювалось з 2000 року в електропечах СНЦ АТ «Світло Шахтаря»; не призводить до удосконалення технологічного процесу; знижує надійність.

Дослідження відповідності пропозиції умовам новизни: в описі технічного рішення наявні ознаки, що відрізняються від ознак конструктивного виконання закритого змінного нагрівача, який застосовувався в печах СНЦ заводу до його заміни на відкритий знімний нагрівач. Однак, використання виробу «нагрівач СНЦ.44.000-01», що застосовується в електропечах СНЦ АТ «Світло Шахтаря» (без передбаченої виробником технічної складової - захисної труби), здійснювалось з 2000 року.

Дослідження відповідності пропозиції умовам корисності, оцінку корисності раціоналізаторської пропозиції робить установа, якій пропозиція подана; експерти не мають можливості визначити (дослідити) корисність/некорисність пропозиції; у матеріалах справи відсутні відомості, на підставі яких можливо надати відповідь щодо підтвердження/спростування ознак корисності використання нагрівачів відкритого типу.

Таким чином, можна зробити висновки, що відповідно до представленої на дослідження документації (проекту заяви на раціоналізаторську пропозицію), наданої ОСОБА_1 (том 5 арк. 83-150 справи), проект заяви на раціоналізаторську пропозицію, надана ОСОБА_1 (том 5 арк. 83-150 справи), містить опис технічного рішення, що (відповідно до матеріалів) надано для розгляду на АТ «Світло Шахтаря».

Використання виробу «нагрівач СНЦ.44.000-01», що застосовується в електропечах СНЦ АТ «Світло Шахтаря» (без передбаченої виробником технічної складової - захисної труби), здійснювалось з 2000 року.

Корисність пропозиції встановлюється на момент розгляду пропозиції на основі висновку представників підприємства, затвердженого рішення керівником. В матеріалах справи дані матеріали відсутні, визначити корисність пропозиції не виявляється можливим. Пропозиція знижує надійність нагрівального елементу СНЦ та печей СНЦ в цілому.

Запропоноване технічне рішення стосується сфери діяльності особи, якій пропозиція подана.

Пропозиція не визнана юридичною особою, якій вона подана.

Враховуючи наведене вище (ураховуючи усі суттєві факти, тією мірою, якою вони представлені в матеріалах, що надійшли на дослідження, практичного огляду), за результатом проведення повного дослідження (в межах поставленого питання та компетенції експертів), зроблено висновок, що документація, надана ОСОБА_1 (том 5 арк. 83-150 справи), є проектом заяви на раціоналізаторську пропозицію № 2358 від 01.12.2003 року, не містить всі ознаки раціоналізаторської пропозиції, що використовується на заводі «Світло шахтаря» (окрім того, що запропоноване технічне рішення стосується сфери діяльності особи, якій пропозиція подана)».

Отже, у висновку №137/21 констатовано не відповідність заяви про раціоналізаторську пропозицію №2358 від 01 грудня 2003 року вимогам Методичних рекомендацій про порядок складання, подачі і розгляду заяви на раціоналізаторську пропозицію, затверджених Наказом Державного патентного відомства України від 27 серпня 1995 року №131.

Як свідчать матеріали справи (т.VІ, а.с.93) заява на раціоналізаторську пропозицію містить висновок по пропозиції: «розробити креслення, виготовити дванадцять нагрівачів відкритого типу, встановити на електропіч СНЦ №3. Провести іспити. Провести розрахунок економічної ефективності. За результатами іспитів впровадити на еклектропічах СНЦ №3, 4, 5. Для впровадження нагрівачів на СНЦ №1, 2, 6 підготувати заключний комплект креслень». Разом з тим, даний висновок датований 27 листопада 2003 року, тобто до дати складання самої заяви 01 грудня 2003 року.

Запис у заяві, що міститься нижче, від 26 січня 2004 року, про необхідність іспиту запропонованого нагрівача в робочому режимі на печі СНЦ, не є висновком по пропозиції у розумінні вимог Методичних рекомендацій про порядок складання, подачі і розгляду заяви на раціоналізаторську пропозицію, затверджені Наказом Державного патентного відомства України від 27 серпня 1995 року №131. Більш того, як зазначено, лише за результатами вказаних іспитів буде зроблено відповідний висновок.

Висновком експертизи №137/21 було встановлено, що в наданому позивачем для проведення експертизи заяви на раціоналізаторську пропозицію від 01 грудня 2003 року №2358 зазначена дата реєстрації 01 грудня 2003 року, а запис у розділі «Висновок по пропозиції» вказано 27 листопада 2003 року та 26 січня 2004 року, що суперечить хронології оформлення заяви на раціоналізаторську пропозицію, оскільки висновок не може бути прийнятий раніше реєстрації заяви.

Довідка, яка б свідчила про зареєстровану пропозицію, що видається автору, у відповідності до вимог Методичних рекомендацій про порядок складання, подачі і розгляду заяви на раціоналізаторську пропозицію, затверджені Наказом Державного патентного відомства України від 27 серпня 1995 року №131 матеріали справи не містять та позивачем не надано.

Даним обставинам оцінка під час проведення експертизи №6249 від 15 січня 2021 року надана не була.

ОСОБА_1 вважає, що експертиза №137/21 була проведена експертами, які не є спеціалістами у досліджуваній галузі.

Разом з тим, висновок експертизи №137/21 від 11 лютого 2022 року є комісійним, у його складанні приймали участь двоє експертів у сфері інтелектуальної власності.

За таких обставин, доводи апелянта про те, що надана ним технічна документація є заявою на раціоналізаторську пропозицію, а також те, що відповідач не розглянув її у місячний строк є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що надана позивачем документація від 01 грудня 2003 року не є раціоналізаторською пропозицією, а є лише проектом цієї заяви, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для зобов`язання відповідача ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» прийняти рішення по пропозиції ОСОБА_1 № 2358, зареєстрованій 01 грудня 2003 року та встановити факт використання відповідачем технічного вирішення описаного в зазначеній заяві.

Оскільки позовна вимога про зобов`язання відповідача припинити незаконне використання і (або) інші дії і бездіяльність, що порушують права автора пропозиції №2358 від 01 грудня 2003 року є похідною, тому вона також не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновків не спростовують, та фактично зводять до переоцінки доказів здійсненої судом першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 08 грудня 2023 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова