Справа № 574/111/23
Провадження №2/574/87/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2023 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Гука Т.Р.,

з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що між ним та відповідачкою ОСОБА_2 , був укладений шлюб, який був зареєстрований 22.11.1997 року у Буринському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Сумській області, актовий запис №112. Від шлюбу вони мають двох дітей, один з яких є неповнолітнім, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя у нього з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, а також різні погляди на сімейне життя, в зв`язку з чим на даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Також позивач вказав, що вихованням сина займається виключно він. Відповідачка виїхала до Чеської Республіки та не планує повертатися додому.

На підставі викладеного ОСОБА_1 , посилаючись на те, що подальше їхнє з відповідачкою перебування у шлюбі суперечить його інтересам, просив шлюб між ними розірвати та визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 06.03.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 16.03.2023 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з викладених у ньому підстав. Також додатково пояснив, що на протязі останнього часу відносини між ним та дружиною ОСОБА_2 значно погіршилися, вони перестали розуміти один одного, в кінці грудня 2022 року вона виїхала в Чехію на заробітки та не збирається повертатись в Україну. Під час виїзду за кордон дружино хотіла забрати з собою їх молодшого сина ОСОБА_4 , але він не захотів та вирішив залишитись проживати разом з ним. Після того відповідач питання про виїзд сина на постійне проживання до неї за кордон більше не піднімала та спору між ними щодо місця проживання сина немає.

Відповідачка ОСОБА_2 була неодноразово належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, однак, в судове засідання відповідачка жодного разу не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, правом на подачу відзиву не скористалася та заяв про відкладення судового засідання чи його проведення без її участі не подала.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Конотопської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника та просили долучити до матеріалів справи висновок Управління від 24.02.2023 року, який підтримують в повному обсязі.

З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача та представника третьої особи.

Заслухавши доводи позивача, розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 161 СК України визначено порядок вирішення спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини.

Частиною 1 ст. 161 СК України визначено, що у разі, якщо мати і батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

Отже, положення статті 161 СК України щодо вирішення спору про визначення місця проживання дитини стосуються лише малолітніх дітей, тобто тих, які не досягли чотирнадцятирічного віку.

Частиною 3 ст. 160 СК України визначено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Судом встановлено, що позивач просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним. Однак на час ухвалення судового рішення ОСОБА_3 виповнилося повних 14 років, а відтак, з цього часу втратив статус малолітньої дитини, а тому наділений правом самостійно обирати своє місце проживання, що вбачається з копії свідоцва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Крім того, позивачем в судовому засіданні не заперечувалось, що спір щодо місця проживання дитини між ним та ОСОБА_2 відсутній та остання, як на момент розгляду справи, так і на момент подачі даного позову не заперечувала щоб син проживав разом з батьком.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, оскільки сукупність усіх наведених вище фактичних обставин дає підстави стверджувати про відсутність предмета спору щодо визначення місця проживання дитини, суд приходить до висновку про існування законних підстав для закриття провадження у справі за такими позовними вимогами.

Керуючись ст.ст. 255, 256, 260 ЦПК України, ст. ст. 160-161 СК України, суд -

у х в а л и в:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини в частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини закрити в звязку з відсутністю предмета спору.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 12.06.2023 року.

Суддя Т.Р. Гук