справа № 489/1716/18
провадження №4-с/489/11/23
УХВАЛА

11 грудня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Воробйова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва скаргу ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі державний виконавець) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

встановив:

У вересні 2023 року боржник ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Коренко Т.В., звернувся до суду зі скаргою в якій просить визнати дії державного виконавця протиправними та зобов`язати скасувати заборгованість зі сплати аліментів, нарахованих за період з квітня 2022 року по вересень 2023 року у виконавчому провадженні № 57246395 від 19.08.2018.

В обґрунтування скарги вказано, що від спільного шлюбу, який розірвано рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 09.04.2020, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.07.2018 по справі № 489/1716/18 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки усіх доходів щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 30.03.2018 до досягнення дитиною повноліття. 25.07.2018 на виконання вказаного рішення видано виконавчий лист.

19.09.2018 на підстави виданого стягувачу виконавчого листа Центральним відділом державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавче провадження № 57246395.

В межах виконавчого провадження державним виконавцем 19.08.2018 була винесена постанова про арешт майна боржника, а 21.12.2020 постанова про арешт коштів боржника. Після добровільного погашення заборгованості по аліментам державний виконавець 24.12.2020 постановою зняв арешт лише з коштів боржника. Арешт з майна знятий не був та в усній формі державний виконавець повідомив, що арешт буде знятий по завершенню виконавче провадження, тобто досягнення дитиною повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з 2018 року по червень 2021 року заборгованість по аліментам складала 27801,00 грн. На момент відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 не мав офіційного місяця роботи, тому за основу для визначення суми аліментів брався середній заробіток працівника для цієї місцевості.

Із 2021 року боржник почав систематично сплачувати аліменти майже у подвійному розмірі та станом на лютий 2022 року заборгованість була погашена в повному обсязі із додатковою переплатою 3827,23 грн. В подальшому ОСОБА_1 сплачував аліменти з дотриманням встановленого державним виконавцем розмірі - частини від середнього заробітку працівника для цієї місцевості.

13.09.2024 ОСОБА_1 дізнався про заборгованість по аліментам, яка складає 200214,23 грн.

Після звернення до державного виконавця, 13.09.2023 отримав розрахунок заборгованості та роз`ясненням, що заборгованість утворилася через те, що у вересні 2013 державному виконавцю стало відомо про офіційне працевлаштування боржника з березня 2022 року, у зв`язку із чим було зроблено перерахунок.

Скаржник вважає, що проведення перерахунку аліментів за минулий період є неправомірним, так як суми, які були нараховані державним виконавцем з лютого 2022 року по вересень 2023 року, ним сплачувалися систематично та в повному розмірі. Крім того незрозумілим є те, чому державний виконавець зробив перерахунок з моменту його офіційного працевлаштування, а не моменту коли дізнався про таке працевлаштування. Також в розрахунку заборгованості вказано ОСОБА_4 , яка не має жодного відношення до виконавчого провадження № 57246395, та незрозумілим є місце відкриття виконавчого провадження, так як на момент його відкриття фактичне проживання боржника була адреса: АДРЕСА_1 , а місцем реєстрації: АДРЕСА_2 .

Вважає, що заборгованість в період з квітня 2022 року по вересень 2023 виникла не звини боржника, а у зв`язку з бездіяльністю виконавця щодо встановлення місця роботи боржника, тому вимога про звільнення боржника від заборгованості підлягає задоволенню.

У відзиві на скаргу від 08.12.2023 представник Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в задоволенні скарги просив відмовити через її безпідставність, оскільки відповідно до частини четвертої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Державний виконавець не визначає розмір стягнення аліментів, а керується вимогами Закону України «Про виконавче провадження» , а саме статтею 71 цього Закону, відповідно до якої стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

08.12.2023 державним виконавцем направлено сторонам виконавчого провадження розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 30.09.2023, яка складає 240448,80 грн. Вказана заборгованість не є остаточною, оскільки відсутні суми доходу боржника за четвертий квартал 2023 року.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.09.2023 скаргу прийнято до розгляду та призначено судове засідання. Цією ухвалою витребувано від Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) копію матеріалів виконавчого провадження № 57246395 та розрахунок заборгованості по аліментам.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином.

Представник скаржника адвокат Коренко Т.В. в заяві від 08.12.2023 розгляд скарги просила здійснити за її відсутності і відсутності скаржника, а вимоги скарги задовольнити.

Представник Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у заяві від 11.12.2023 розгляд скарги просив здійснити за його відсутності, в задоволенні скарги відмовити та долучити до матеріалів справи копію витребуваних матеріалів виконавчого провадження та розрахунок заборгованості по аліментам.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частин п`ятої, дев`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення судового рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

З матеріалів скарги та цивільної справи встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.06.2018 у справі № 489/1716/18 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки усіх доходів щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 30.03.2018 до досягнення дитиною повноліття.

Виконавче провадження № 57246395 з виконання виданого відповідно до вказаного рішення виконавчого листа відкрито постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 19.09.2018.

19.09.2018 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику.

21.12.2020 державним виконавця винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 49491,00 грн.

24.12.2020 винесено постанови про зняття арешту з коштів, а саме рахунку НОМЕР_1 , який належить боржнику ОСОБА_1 та є цільовим, а саме для отримання заробітної плати.

Із скарги вбачається, що вересні 2023 року скаржнику стало відомо в нього наявна заборгованість по аліментам складає 200214,23 грн., що утворилася за період з квітня 2022 року по вересень 2023 року та підтверджена розрахунком державного виконавця станом на 13.09.2023.

На думку скаржника дії державного виконавця з нарахування вказаної заборгованості є неправомірними, так як заборгованість сплачувалася згідно розрахунку державного виконавця виходячи з середнього заробітку працівника для даної місцевості. Свої доводи підтвердив розрахунком заборгованості за період з березня 2018 року по червень 2021 року, згідно якого заборгованість на червень 2021 року складала 27801,00 грн., яка як зазначає скаржник ним погашена повністю.

Також скаржник вважає, що державний виконавець допустив бездіяльність у з`ясуванні обставин щодо його офіційного працевлаштування в березні 2022 року, а тому проведений державним виконавцем перерахунок по аліментам є неправомірним та підлягає скасуванню.

Із наданого державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментам встановлено, що станом на 30.09.2023 заборгованість боржника ОСОБА_1 по аліментам складає 240448,80 грн. грн.

Правове обґрунтування та мотиви суду

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Із досліджених судом матеріалів виконавчого провадження та доданого до скарги військового квитка серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_1 з 04.03.2022 мобілізований згідно Указу Президента від 24.02.2022 № 89/2022 та проходить службу у військовій частині НОМЕР_3 , тобто офіційно працевлаштований.

Про працевлаштування скаржника державному виконавцю стало відомо після отримання відомостей 23.08.2023 після отримання відповіді ДПС про отриманні боржником доходи у військовій частині НОМЕР_3 починаючи з першого кварталу 2022 року.

До березня 2022 року офіційного працевлаштування ОСОБА_1 не мав та розмір аліментів йому розраховувався державним виконавцем виходячи середнього заробітку працівника для даної місцевості.

Відповідно до частини четвертої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Зазначені вимоги не застосовуються стосовно осіб, позбавлених особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, що встановлюється згідно із Законом України «Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей» на час позбавлення особи особистої свободи.

За положеннями частини восьмої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Таким чином, саме на сторону виконавчого провадження закон покладає обов`язок з невідкладного, не пізніше наступного робочого дня повідомити державного виконавця про настання обставин, які впливають на своєчасне вчинення виконавцем виконавчих дій.

Наведених обов`язків скаржником дотримано не було та не повідомлено держаного виконавця про працевлаштування (проходження служби) та отримані доходи, а тому державний виконавець був позбавлений можливості своєчасно вчинити дії з перерахунку розміру заборгованості по аліментам та приведення їх у відповідність до отриманого боржникам доходу.

У зв`язку із наведеним, суд приходить до висновку про правомірність дій державного виконавця з перерахунку скаржнику розміру заборгованості по аліментам з урахуванням отриманого скаржником доходу за місцем проходження ним служби, з моменту офіційного працевлаштування, тому скарга задоволенню не підлягає.

Інші доводи скаржника, а саме зазначення у розрахунку заборгованості іншої особи стягувача та відкриття виконавчого провадження не за місцем проживання боржника, враховуючи вимоги скарги та межі судового розгляду, передбачені статтею 13 ЦПК України, не впливають на висновок суду.

Крім того, описка в розрахунку заборгованості по аліментам щодо особи стягувача виправлена державним виконавцем в розрахунку наданому на вимогу суду, а правомірність відкриття виконавчого провадження скаржником в установлений Законом України «Про виконавче провадження» законом строк оскаржена не була, що підтверджується матеріалами цивільної справи та виконавчого провадження.

Посилання представника скаржника у заяві від 08.12.2023 на висновок Верховного Суду від 02.10.2023 у справі № 705/2656/21 суд не приймає, оскільки він стосується інших обставин справи, а саме стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Керуючись статями 447 - 451 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 11.12.2023.

Суддя І.В. Коваленко