РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Добровчан К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів розмірі 35 121, 75 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 31 грудня 2021 року Рівненським міським судом Рівненської області винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, а саме 22.12.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Рівненського міського суду від 04 травня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів відмовлено та постановою Рівненського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року залишено без змін.

Однак, відповідач самоусунувся від свого батьківського обов`язку щодо утримання дитини, ухиляється від належного виконання рішення суду, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 30.11.2022 року становить 38 121, 75 грн. Відповідач 06.12.2022 року сплатив 3000 грн. Неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 08.12.2021 року по 08.12.2022 року, становить 123 628, 56 грн., враховуючи розмір заборгованості по аліментах, який складає 35 121, 75 грн., то розмір пені складає не більше 100% заборгованості - 35 121, 75 грн.

02 лютого 2023 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що не заперечує проти факту наявності заборгованості зі сплати аліментів, натомість не погоджується із сумою заборгованості, яка вказана позивачем у позовній заяві та просить зменшити розмір неустойки (пені), яка підлягає стягненню з нього в розмірі 10 000 грн. з урахуванням скрутного матеріального становища. Вказує, що судовий наказ № 569/26032/21 видано і пред`явлено до виконання 07.07.2022 року, що спричинило накопичення заборгованості по сплаті аліментів.

Що стосується розрахунку заборгованості по аліментах в межах виконавчого провадження ВП 69375533, то позивач невірно визначив суму заборгованості зі сплати аліментів, а відтак і розмір пені. Зокрема, із позовної заяви позивача слідує, що після отримання розрахунку заборгованості по аліментах по ВП 69375533 від 01.12.2022 року № 192562, 06.12.2022 року відповідач сплатив 3000 грн.

Він не погоджується з такими твердженнями, оскільки згідно квитанції на переказ готівки від 05.12.2022 року на рахунок ДВС було перераховано 3 339 грн. 50 коп., а 14.12.2022 року згідно квитанції про переказ готівки ще 1387,25 коп., відтак сума заборгованості є невірною.

В подальшому наступні платежі по сплаті аліментів та поточної заборгованості, ним здійснювалися 05.01.2023 року у сумі 3339,50 грн та 19.01.2023 року у сумі 3339,50 грн., що підтверджується копіями відповідних квитанцій.

Просить врахувати суд, що з травня 2017 року він не має постійного місця роботи. Має тимчасові та нестабільні доходи, до 24 лютого 2022 року він знаходив можливість більш менш стабільних доходів.

В даний період часу, враховуючи ситуацію що на території України оголошено військовий стан, через військову агресію Росії, його матеріальне становище значно погіршилося. Маючи деякі заощадження він сплачує аліменти та погашає заборгованість, яка виникла.

Нарахування та стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів в такому розмірі, як просить позивач, поставить його у вкрай скрутне матеріальне становище і не має фінансової можливості в повному об`ємі сплачувати значні суми, враховуючи необхідність обов`язку сплати комунальних платежів та коштів на прожиття.

07 червня 2023 року представник позивач подав до суду заяву про проведення розгляду справи за відсутності позивача та його представника та додаткові пояснення по суті справи. Ваказав, що посилання відповідача на те, що виконати рішення суду, ще до звернення ОСОБА_1 до відділу ДВС не вдавалось за можливе, оскільки сама ОСОБА_1 відмовилась добровільно надати реквізити картки для добровільної сплати аліментів відповідачем спростовується тим, що в разі наявності у будь-якої особи бажання здійснити платіж на користь будь-якої іншої особи (а у ОСОБА_2 є всі необхідні для цього дані, зокрема ПБ ОСОБА_1 , своєї дочки, адреси, паспортні дані та все інше), існує можливість відкриття спеціального рахунку для зарахування аліментних платежів з метою виконання батьківського обов?язку та/або сплати аліментів, після цього написати лист або смс особі на яку відкрито рахунок ( ОСОБА_1 ) для зарахування платежів шляхом добровільної сплати за рішенням суду (судовим наказом) та повідомити про такий факт.

Відповідач вказує, що позивач свідомо не звертався з судовим наказом, який набрав законної сили до відділу ДВС для організації примусового стягнення аліментів, однак вона з цим не погоджується оскільки була об`єктивно позбавлена можливості реалізації стягнення аліментів шляхом подачі судового наказу до виконання, оскільки сам документ оскаржувався відповідачем. Вважає, що обов`язок відповідача зі сплати аліментів, з`явився у відповідача щонайменше з моменту ухвалення судового наказу (31.12.2021 року), який одразу набрав законної сили. Незалежно від результатів подальшого розгляду справи про визнання судового наказу таким, який не підлягає виконанню, ОСОБА_4 мав виконувати рішення суду, тим паче якщо мав намір забезпечувати утримання своєї доньки, натомість замість вчасної сплати грошей необхідних дитині, відповідач створює їй проблеми.

Просить суд звернути увагу, на що відповідач у своїх запереченнях вказує на відсутність грошових коштів, але при цьому палить цигарки, несе витрати на власне існування, зокрема харчування, медичний догляд, юридичний супровід у всіх справах де він за останній час приймав участь, а це щонайменше три справи (про розлучення та визначення місця проживання дитини, справа пройшла апеляційну інстанцію, справа про стягнення додаткових витрат на дитину, справа про стягнення аліментів та визнання судового наказу таким що не підлягає виконанню) все вказане спростовує твердження відповідача про відсутність у нього грошових коштів, оскільки витрати які він несе, свідчать про об`єктивну наявність грошових коштів, які відповідач бажає витрачати не на свою дитину, а на різного роду провокації та ініціювання явно безпідставних судових позовів, на які сам і витрачає грошові кошти.

08 червня 2023 року представник відповідача подала до суду клопотання про розгляд справи без участі відповідача та представника. Крім того, подала письмові пояснення, в яких вказала, що вина її довірителя відсутня. Зазначає, що ОСОБА_2 не знав про існування виконавчого провадження, окрім того неодноразово просив і ОСОБА_1 і її представника надати йому банківські реквізити для можливості сплачувати аліменти. Просить зменшити розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов таких висновків.

Як встановлено судом та визнається сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народженя серії НОМЕР_1 .

Судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 31 грудня 2021 року стягнено з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, а саме 22.12.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Рівненського міського суду від 04 травня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 04 травня 2022 року залишено без змін.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 192562 від 01.12.2022 року, виданого державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Смалюк Ю.О. вбачається, що за період з 22 грудня 2021 року по листопад 2022 року у ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 38 121 грн. 75 коп.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Виходячи з аналізу норм ст. 549 ЦК України та ст. 196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Відповідний правовий висновок викладений в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). При цьому Велика Палата вважала за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше ухвалених судових рішеннях Верховного Суду України.

Аналогічно вирішено питання також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), згідно якої загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+(Anх1%хQn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач допустив заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, то у позивачки, як одержувача аліментів, виникло право на стягнення з відповідача пені, як відповідальності за прострочення сплати аліментів.

Отже, пеня у розмірі 1 відсотка суми несплачених аліментів нараховується на суму виникнення заборгованості (щодо кожного місячного платежу окремо) від дня прострочення до дня її повного погашення, проте, не має бути більше 100 відсотків заборгованості.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року передбачена статтею 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки настає за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Стороною позивача в позовній заяві проведено розрахунок пені, за несвоєчасну сплату аліментів. Відповідно до розрахунку сторони позивача, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 08.12.2021 року по 08.12.2022 року, становить 123 628, 56 грн., враховуючи розмір заборгованості по аліментах, який складає 35 121, 75 грн., то розмір пені складає не більше 100% заборгованості - 35 121, 75 грн.

На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів від 09 травня 2023 року, відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) направив до суду належним чином засвідчені копії матеріалі виконавчого провадження № 69375533.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження ОСОБА_1 отримала судовий наказ в Рівненському міському суді 07.07.2022 року. Із заявою про відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів ОСОБА_1 звернулася 08.07.2022 року (така заява зареєстрована у відділі ДВС).

08 липня 2022 року державним виконавцем Смалюк Ю.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 69375533.

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження № 69375533 вбачається, що матеріали не містять доказів надсилання відповідачу постанови про відкриття виконавчого провадження № 69375533 від 08.07.2022 року, тобто ОСОБА_2 не знав про існування такого провадження.

Відтак, обчислюючи розмір пені, суд враховує заборгованість зі сплати аліментів відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця №135911 від 29.05.2023 р. за період з липня 2022 року (коли було відкрито виконавче провадження) по квітень 2023 року, а не з дня винесення судового наказу.

З розрахунку заборгованості державного виконавця №135911 від 29.05.2023 р. вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів за період з липня 2022 року по квітень 2023 року складала 33 395,00 грн., однак відповідачем в рахунок заборгованості було сплачено в грудні 2022 року 4526, 75 грн., в січні 2023 року - 6679,00 грн., в лютому 2023 року 3339, 50 грн., в березні 2023 року 3 339,50 грн. та в квітні 2023 року 6 669, 00 грн., відтак заборгованість по аліментах складає 8 841, 25 грн.

Враховуючи, що розмір пені обмежений розміром заборгованості на який нараховується пеня, а заборгованість відповідача по сплаті аліментів з липня 2022 року по квітень 2023 року становить 8 841, 25 грн., наявні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів за період з липня 2022 року по квітень 2023 року в розмірі 8 841, 25 грн.

У своєму відзиві відповідач вказав, що не заперечує проти факту наявності заборгованості зі сплати аліментів, натомість не погоджується із сумою заборгованості, яка вказана позивачем у позовній заяві. Зазначає, що безумовною підставою для стягнення пені у разі виникнення заборгованості по сплаті аліментів важливою підставою є наявність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти. Щодо своєї вини, то на думку відповідача така вина відсутня.

Стосовно доводів відсутності вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів суд зазначає.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п.22 роз`яснив, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів.

Факт оскарження судових рішень не впливає на обов`язок виконання рішення суду та утримання власної дитини. Крім того, відповідач не подав доказів неспроможності сплачувати аліменти на дитину.

Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів підтверджується належними доказами - розрахунком заборгованості і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу у вказаний період та який знав про свій обов`язок сплачувати аліменти, суд доходить висновку, що вказана заборгованість виникла з вини відповідача.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню частково, а саме за період з липня 2022 року по квітень 2023 року в розмірі заборгованості, що складає 8 841, 25 грн.

Керуючись статтею 196 Сімейного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у період з липня 2022 року по квітень 2023 року в розмірі 8 841 (вісім тисяч вісімсот сорок одна) грн. 25 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення суду складено 08 червня 2023 року.

Суддя