Справа №751/3743/23
Провадження №4-с/751/16/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

у складі: головуючого-судді Яременко І. В.

при секретарі Шевченко А.Є,

з участю:

представника заявника адвоката Дмитришина А.В.,

представника стягувача адвоката Марченко Н.І.,

представника приватного виконавця адвоката Коверзнева Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича, стягувач ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_1 , про визнання незаконними та скасування постанов приватного виконавця у виконавчому провадженні № 70887544 від 31.01.2023 року,

ВСТАНОВИВ:

12.05.2023 поштовим зв`язком ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. про відкриття виконавчого провадження № 70887544 від 31.01.2023 та всі інші постанови, винесені в межах зазначеного виконавчого провадження; зупинити стягнення на підставі виконавчого документа у виконавчому провадженні № 70887544 на час розгляду даної скарги.

Вимоги скарги мотивовано тим, що із застосунку «Дія» йому стало відомо про відкриття виконавчого провадження №70887544 щодо стягнення з нього грошових коштів. Виконавче провадження відкрито 31.01.2023 згідно виконавчого листа, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова 05.01.2023 у справі №751/4443/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 щодо стягнення грошових коштів у розмірі 920006,59 грн. Жодних документів до ВП № 70887544 не отримувалось, постанова про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу у встановленому законом порядку сторонам не направлялась, що позбавляє його можливості самостійно отримувати документи в АСВП. Тому строк оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження та всіх інших постанов, що містяться в матеріалах виконавчого провадження дотримані. Вважає дії приватного виконавця протиправними, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Згідно наявної інформації стягувач зараз перебуває за кордоном і відповідної заяви подати не міг, що зумовлює безпідставне відкриття виконавчого провадження. Крім того, відповідно до Закону України № 2468-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння процесам релокації підприємств в умовах воєнного стану та економічного відновлення держави», в редакції від 28.07.2022 до розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» доповнено положеннями наступного змісту: забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а також прилеглих до неї територій. Згідно зі ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», місце виконання рішення визначено за місцем проживання, перебування боржника. На даний час фактичне місце проживання заявника: АДРЕСА_1 . Місце проживання було змінено у зв`язку з пошкодженням будинку за адресою: АДРЕСА_2 внаслідок бойових дій. Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 273 від 17.11.2022 затверджено перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), до якого віднесена і Городнянська міська територіальна громада Чернігівської області. Отже, підстави для відкриття виконавчого провадження та подальшого здійснення заходів примусового виконання рішення по виконавчому листу № 751/4443/18, виданому Новозаводським районним судом м. Чернігова 05.01.2023 відсутні. Крім того, у разі подальшого проведення виконавчих дій, у випадку задоволення скарги, йому, для відновлення порушених прав, буде необхідно повторно звертатися до суду. Тому вважає за необхідне зупинити стягнення на підставі виконавчого документа у ВП № 70887544 на час розгляду даної скарги.

Ухвалою судді від 18.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. У задоволенні вимоги ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа у ВП № 70887544 на час розгляду даної скарги відмовлено.

23.06.2023 на електронну адресу суду від приватного виконавця Палігіна О.П. надійшли матеріали виконавчого провадження № 70887544 (а.с. 27-42)

26.06.2023 від представника приватного виконавця адвоката Коверзнева Д.В. надійшла заява про визнання дій сторони зловживанням процесуальними правами, застосування наслідків зловживанням процесуальними правами, застосування наслідків пропуску процесуального строку. Зазначає, що зі скаргою аналогічного змісту боржник вже звертався до Новозаводського районного суду м. Чернігова у лютому 2023 року. На даний час існує рішення суду, яке набрало законної сили та яким вирішено питання, заявлене у скарзі в межах цієї справи. Крім того, зі скарги, з якою боржник звертався у лютому 2023 року вбачається, що йому було відомо про існування постанови приватного виконавця Палігіна О.П. від 31.01.2023 про відкриття виконавчого провадження № 70887544. Отже, скарга на дії приватного виконавця, подана у межах справи № 751/3743/23, заявлена з пропуском процесуального строку, визначеного ст. 449 ЦПК України, що є додатковою підставою для залишення її без розгляду. А також, відповідно до ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, що є також підставою для залишення без розгляду або повернення скарги, заяви, клопотання (а.с. 43-57)

26.06.2023 від представника приватного виконавця адвоката Коверзнева Д.В. також надійшли письмові пояснення, згідно яких просить у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити у зв`язку з її необґрунтованістю (а.с. 58-69)

У судовому засіданні 19.07.2023 представник заявника скаргу підтримав, просив її задовольнити. У наступні судові засідання не з`являвся, надав заяву про розгляд скарги у його відсутність, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Строки подання даної скарги дотримані.

Стягувач та його представник у судовому засіданні просили залишити скаргу без розгляду.

Представник приватного виконавця у судовому засіданні просив залишити скаргу без розгляду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, матеріали справи № 751/955/23, суд дійшов таких висновків.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України та Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У частині п`ятій статті 74 Закону 1404 зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень статей 120, 122, 123 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно виходити з того, що у ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга залишається без розгляду та повертається заявникові.

Строк звернення до суду зі скаргою на дії державного, приватного виконавця є не строком позовної давності, а процесуальним строком, а тому у разі його пропуску, скарга може бути розглянута по суті лише після вирішення питання про його поновлення, оскільки відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналогічного правового висновку дійшов, наприклад, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у справі № 2608/20647/12.

У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 466/948/19, зроблено висновок, що з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи. Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути не заформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява № 39199/98, п. 62), «Воловік проти України» від 6 грудня 2007 року, заява № 15123/03. У Рішенні в справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03 ЄСПЛ зазначено: «Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року).

В постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі №755/8494/16-ц вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі ОСОБА_11 проти України (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та Трух проти України (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03).

В постанові Великої палати Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 320/7888/16-ц вказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.

Заявник зазначає, що про існування постанови про відкриття виконавчого провадження № 70887544 від 31.01.2023 йому стало відомо із за стосунку «Дія», жодних документів по виконавчому провадженню ні заявником ні його представником не отримувалось. Тому строк оскарження постанови вважають дотриманим.

Однак, як убачається з досліджених у судовому засіданні матеріалів справи №751/955/23 (провадження 4-с/751/6/23), 31.01.2023 на електронну адресу суду представником ОСОБА_1 адвокатом Дмитришиним А.В. було подано аналогічну скаргу на дії приватного виконавця, у якій було зазначено, що саме 31.01.2023 із за стосунку «Дія» заявнику стало відомо про відкриття виконавчого провадження №70997544 (а.2 справи №751/955/23 ).

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.02.2023 зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 70887544 від 31.01.2023 на виконавчого листа № 751/4443/18, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова 05.01.2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 92006,59 грн.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15.02.2023 скаргу задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову призваного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. про відкриття виконавчого провадження № 70887544 від 31.01.2023.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 12.04.2023, ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.02.2023 та ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15.02.2023 скасовано. У задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. про відкриття виконавчого провадження та зупинення стягнення на підставі виконавчого документа відмовлено.

За таких обставин, заявник про можливе порушення свого права дізнався 31.01.2023, але до суду звернувся лише 12.05.2023, пропустивши строк для звернення до суду зі скаргою про скасування постанови приватного виконавця Палігіна О.П. про відкриття виконавчого провадження № 70887544 від 31.01.2023.

Отже, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для залишення скарги без розгляду, оскільки остання подана після спливу визначеного законом строку, при цьому взагалі не заявляє клопотання про поновлення йому процесуального строку на подання скарги на дії приватного виконавця з зазначенням та доказами поважності причин такого пропуску.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Крім того, суд вважає заяву представника приватного виконавця в частині визнання дій заявника зловживанням процесуальними правами, застосування наслідків зловживання процесуальними правами такою, що задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства належать, зокрема: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1). У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах (частина 2).

За принципом диспозитивності цивільного судочинства, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.3 ст.13 ЦПК України).

Отже, керуючись наведеними засадами цивільного судочинства, суд вважає, що дії заявника, які полягають у зверненні до суду зі скаргою на дії приватного виконавця є обраним ним способом захисту своїх прав. Такі дії узгоджуються з наведеними нормами Конституції України та ЦПК України, а тому розцінювати їх як зловживання процесуальними правами у суду відсутні підстави.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 126, 127, 353, 354, 447, 449-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича, стягувач ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_1 , про визнання незаконними та скасування постанов приватного виконавця у виконавчому провадженні № 70887544 від 31.01.2023 року, - залишити без розгляду.

У задоволенні заяви представника приватного виконавця адвоката Коверзнева Дмитра Вадимовича в частині визнання дій сторони зловживанням процесуальними правами, застосування наслідків зловживання процесуальними правами, - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Чернігівської апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини ухвали, протягом того ж строку з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали суду складено 08.12.2023

Суддя І. В. Яременко