Справа № 147/896/22
Провадження № 6/147/8/23
У Х В А Л А

іменем України

12 червня 2023 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Борейко О. Г.

із секретарем Прокопенко В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 27 лютого 2023 року у справі №147/896/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення авансу -

в с т а н о в и в:

07 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розстрочення виконання рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 27 лютого 2023 року у справі №147/896/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення авансу в сумі 40000 грн, судового збору 992,40 грн, витрат за надання правової допомоги 3000 грн та виконавчого збору 4399,24 грн, всього 48391,64 грн.

Заяву про розстрочення виконання рішення суду ОСОБА_1 обґрунтовує скрутним матеріальним становищем та зазначає, що має на утриманні четверо неповнолітніх дітей, яких виховує самостійно. ОСОБА_1 вказує, що не займається підприємницькою діяльністю, не має транспортних засобів, основний вид її доходу це аліменти, які вона отримує тільки на одного старшого сина, в середньому за місяць це становить біля 2000 грн та щомісячна допомога при народженні четвертої дитини. Інших доходів у неї немає. З 01 березня 2016 року ОСОБА_1 є багатодітною матір`ю. Заявник зазначає, що потрапила у скрутне матеріальне становище: діти часто хворіють, її прооперували, працевлаштуватися вона не може через постійні проблемні питання, також не може продати будинок, оскільки позивач по справі цьому всіляко перешкоджає. ОСОБА_1 розуміє, що борг необхідно сплатити, але можливості сплатити одночасно у неї немає. У зв`язку із чим просить розстрочити виконання рішення суду.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, 08 червня 2023 року подала до суду клопотання про долучення до матеріалів справи довідки №08-142 від 08 червня 2023 року Управління соціального захисту населення Гайсинської РДА Вінницької області про перебування на обліку та отримання доходів, просила справу слухати без її присутності та розстрочити виконання рішення суду.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, однак подала суду заяву в якій просить вирішити питання про розстрочку виконання рішення суду за відсутності учасників. Водночас, ОСОБА_2 висловилась, що проти заяви ОСОБА_1 заперечує, просить в її задоволенні відмовити, у зв`язку із необгрунтованістю, стверджує, що ОСОБА_1 працює в м. Києві неофіційно, і приховує це від усіх, гроші вона ще винна за ту хату в якій знаходиться зараз в с. Северинівка, дітьми прикривається. Просить суд врахувати те, що в ОСОБА_2 є теж троє онуків, яким вона постійно допомагає. Просила суд прийняти правильне рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Встановлено, що рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 27 лютого 2023 року у справі №147/896/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення авансу позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 40000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок, а також судові витрати у виді судового збору, сплаченого позивачем при подачі позовної заяви в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн 00 коп.

Вказане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили.

07 квітня 2023 року головним державним виконавцем Тростянецького відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Репенком Олександром Сергійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71508242.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Савіцький проти України (Заява № 38773/05) від 26.07.2012 суд наголосив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Водночас, нормою ч. 1 ст. 435 ЦПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про розтрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Перелік обставин, що утруднює виконання судового рішення, наведений у цій статті, не є вичерпним, тому суд у кожному конкретному випадку повинен визначити, чи є обставини, на які посилається боржник, такими.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Такі обставини повинні бути об`єктивними та такими, що не залежать від волі сторін.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року №14 встановлено, що судам у вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Як зазначено вище, Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Отже, питання щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які беруть участь у справі.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для розстрочення або відстрочення, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

Цивільний процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини за правилами, встановленими цим Кодексом.

Тобто, можливість розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру Отже, питання щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. При цьому рішення про розстрочку виконання рішення суду має ґрунтуватись на додержанні балансу інтересів стягувача та боржника.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність у позивача скрутного матеріального становища саме у зв`язку з неповерненням авансу, який був предметом спору у справі №147/896/22, а також визнання ОСОБА_1 обов`язку з виконання рішення суду і повернення грошових коштів позивачу, суд вважає, що розстрочення виконання рішення у цій справі не порушить баланс інтересів сторін та не стане перешкодою у досягненні мети виконання судового рішення при максимальному дотриманні встановлених законодавством гарантій для відповідача та співмірності негативних наслідків для відповідача з інтересом позивача.

Відповідачем доведено, що вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки не працює, її дохід становлять соціальна допомога та аліменти, вона сама утримує та виховує чотирьох неповнолітніх дітей, наведені обставини впливають на спроможність своєчасного виконання рішення суду, а отже, врахувавши матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідачки у виникненні спору, з огляду на те, що виконання судового рішення одночасно і в повному обсязі може бути ускладнено та матиме негативні наслідки для майнового стану заявниці, з урахуванням засад законності, розумності, добросовісності, справедливості та пропорційності дотримання балансу інтересів сторін, суд вважає заяву відповідача про розстрочення виконанням судового рішення обґрунтованою та доведеною належними доказами, ніж заперечення позивача щодо зазначеної заяви, а тому суд дійшов висновку, що заява в цій частині підлягає задоволенню.

Оцінюючи доводи заявниці щодо істотності обставин для розстрочки вищезгаданого рішення, на предмет обґрунтованості та відповідності положенням ч.3 ст. 435 ЦПК України, суд вважає такі обставини достатніми для розстрочки рішення суду на 1 рік рівними частинами.

Разом із тим, щодо розстрочки виконавчого збору, суд дійшов висновку про відмову у такій вимозі заявнику, оскільки виконавчий збір стягується не на підставі рішення суду, а на підставі постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

Керуючись ст. ст. 258-260, 351-354, 435 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду задовольнити частково.

Розстрочити виконання рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 27 лютого 2023 року у справі №147/896/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів в сумі 40000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок, а також судових витрат у виді судового збору, сплаченого позивачем при подачі позовної заяви в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп. та витрат на правову допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн 00 коп. рівними частинами на 12 (дванадцять) місяців.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя О. Г. Борейко