2/465/2504/23
РІШЕННЯ

Іменем України

30.11.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої - судді Марків Ю.С.

за участі секретаря судового засідання Титикайло І.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.

Позов мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру №7463 від 21.02.2000 року вони є власниками квартири АДРЕСА_1 . У 2004 році ОСОБА_4 придбала квартиру АДРЕСА_2 та станом на зараз є власником даної квартири. Квартира відповідачки знаходиться над квартирою позивачів. 17.03.2023 року з вини відповідачки відбулось залиття квартири позивачів та завдано таким матеріальної шкоди. Вказується, що в результаті пошкодження та залиття квартири майну позивачів було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 16486,00 грн. В добровільному порядку відповідач відмовляється вілшкодувати нанесені позивачам матеріальні збитки або провести ремонтні роботи своїми силами та за свій рахунок.

Враховуючи вищевикладене, просить стягнути з відповідача 16486,00 грн. завданої матеріальної шкоди та судові витрати.

Не погоджуючись з поданим позовом, від відповідачки до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відзив мотивує тим, що акт від 17.03.2023 року не містить підписів позивачів та відповідачки; обстеження не проводилось у її квартирі, відтак, на її думку, комісія не виявила та не встановила, що стало причиною залиття стелі і стін приміщенб позивачів. Вказує, що її вина у залитті квартири позивачів ними не доведена, що також не може бути підставою для відшкодування збитків позивачам. Щодо надано позивачами висновку експерта зазначає, що такий не може бути доказом у вказаній справі, оскільки експертом взято до уваги сфальсифікований, на думку відповідачки, акт від 17.03.2023 року, складений комісією ЛКП "Львівський ліхтар".

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив такий задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, однак в матеріалах справи міститься заява такої про розгляд справи без її участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру №7463 від 21.02.2000 року.

Відповідно до акту, складеного комісією в складі майстрів дільниці Король Л.Є., ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , затвердженого директором ЛКП «Львівський ліхтар» від 17.03.2023 року, під час обстеження квартири АДРЕСА_1 встановлено, що причиною залиття стелі і стіни кухні є несправність сантехнічних приладів (душової кабіни) мешканцями квартири АДРЕСА_2 , яка знаходиться на другому поверсі над кв. АДРЕСА_3 ; внутрішньобудинкова водопровідна мережа вищевказаного будинку знаходиться в задовільному стані, не протікає.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №333501480 від 25.05.2023 року квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Загвойською Н.І. 23.07.2004 року та зареєстрованого в реєстрі за №2572.

Відповідно до висновку експерта №18/23 від 29.05.2023 року за результатами проведення будівельно-технічної експертизи розмір майнової шкоди, завданої в результаті пошкоджень приміщень квартири АДРЕСА_1 становить 16486,00 грн.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення (ч.1 ст.106 ЦПК України).

Згідно зі ст. 7-1 Закону України «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обгрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Суд бере до уваги наданий позивачами висновок експерта №18/23 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 29.05.2023 року, оскільки він об`єктивно визначає вартість майнової шкоди, завданої в результаті залиття квартири, є повним, чітким, послідовним, не містить розбіжностей, узгоджується з іншими матеріалами справи, складений судовим експертом згідно з вимогами ст.106 ЦПК України, містить попередження експерта про кримінальну відповідальність та відповідає вимогам чинного законодавства.

06.05.2023 року представником позивачів - адвокатом Ковчем П.С. надіслано відповідачці лист-претензію №05/05/2023/1 від 05.05.2023 року, в якому запропонував відповідачці приєднатись до огляду квартири під час огляду такої експертом, а також запропонував після проведення експертизи та визначення вартості заподіяних збитків укласти мирову угоду та відшкодувати завдані збитки в добровільному порядку.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Згідно зі статтями 13, 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Власність зобов`язує, вона не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Аналогічні положення містяться у статті 319 ЦК України. Власність не тільки надає переваги, а й покладає певні обов`язки на власників майна. Це конституційне положення гарантує дотримання принципу забезпечення балансу між інтересами власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктами власності. Власність зобовязує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, усього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, фізичної чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N6-183цс14 від 03.12.2014 року, законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд вважає доведеними факти залиття квартири АДРЕСА_1 , яка належить позивачам з квартири, яка знаходиться поверхом вище та належить відповідачці, та заподіяння позивачам шкоди внаслідок такого залиття.

Доказів, які спростовують розмір відшкодування шкоди, чи підстав для звільнення від відповідальності, які передбачені ч. 2 ст. 1166 ЦК України, матеріали справи не містять та стороною відповідача не надано.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Позивачами виконано обов`язок щодо доказування заподіяння вини відповідачкою та її розмір. Відповідачкою в свою чергу не спростовано даних обставин належними доказами.

Відтак, враховуючи фактичні обставини, встановлені під час розгляду справи, з врахуванням доказів, наданих позивачами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частинні стягнення з відповідачів майнової шкоди, заподіяної залиттям квартири в розмірі 16486,00 грн.

Щодо стягнення з відповідачки судових витрат, які полягають у понесенні витрат на проведення будівельно-технічної експертизи, суд зазначає наступне.

Частинами 1 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до Договору №18/23 на проведення експертного дослідження від 18.05.2023 року позивачем ОСОБА_2 укладено такий з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 , відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язки по наданні послуг з експертного дослідження з питання розміру вартості майнової шкоди, завданої в результаті пошкоджень приміщень квартири АДРЕСА_1 .

Згідно Акту прийому-передачі наданих послуг згідно Договору №18/23 від 18.05.2023 року та рахунку №18/23 від 18.05.2023 року вартість проведення експертного дослідження становить 3000,00 грн., які позивачем сплачено, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1 від 28.05.2023 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки понесені позивачем витрати, які полягають у проведенні експертного дослідження в розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 247, 263, 265, 354, Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заподіяну матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири, в розмірі 16486 (шістнадцять тисяч чотириста вісімдесят шість) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати за проведення експертного досліження в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 .

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення виготовлено 08.12.2023 року.

Суддя Ю.С. Марків