КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2021 року

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником, видачу дубліката виконавчого документа, поновлення пропущеного строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, -

установив:

19 лютого 2008 року Печерський районний суд м. Києва ухвалив рішення по справі №2-342-1/08 про стягнення заборгованості за кредитним договором №137/ПВ-04 від 30 вересня 2004 року з ОСОБА_1 , ТОВ «Союз Ділових Партнерів», ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Український промисловий банк».

На підставі виданого на виконання вищезазначеного рішення суду виконавчого листа щодо стягнення заборгованості з Боржника-1 Могилів-Подільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) завершив виконавче провадження НОМЕР_1.

На підставі виданого, на виконання вищезазначеного рішення суду, виконавчого листа щодо стягнення заборгованості з Боржника-2 Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) завершив виконавче провадження №19793456.

30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк» та АТ «Дельта Банк», укладено Договір про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта банку, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №137/ПВ-04 від 30 вересня 2004 року, перейшло до АТ «Дельта Банк».

23 червня 2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено Договір про відступлення прав вимоги №2268/К, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №137/ПВ-04 від 30 вересня 2004 року, перейшло до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» (новий кредитор).

ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулось до суду із заявою про заміну кредитора у зобов`язанні, посилаючись на те, що 23 червня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги за кредитними договорами №2268/К, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №137/ПВ-04 від 30 вересня 2004 року, в зв`язку з чим право грошової вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», що є підставою для процесуального правонаступництва у цьому спорі.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2021 року, заяву ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача у справі №2-342-1/08, його правонаступником, видачу дубліката виконавчого документа, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - задоволено.

Замінено стягувача ТзОВ «Український промисловий банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» у справі №2-342-1/08.

Видано дублікати виконавчих листів про стягнення заборгованості за кредитним договором №137/ПВ-04 від 30 вересня 2004 року з ОСОБА_1 , ТОВ «Союз Ділових Партнерів», ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Український промисловий банк» та поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, ідентичні за своїми доводами, оскільки вважають ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг зазначили, що 30 вересня 2004 року ОСОБА_1 уклав кредитний договір №137/ПВ-04.

Відповідно до умов договору ним здійснювались платежі.

19 лютого 2008 року Печерський районний суд м. Києва ухвалив заочне рішення у справі №2-342-1/08 за позовом ТОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Союз ділових партнерів» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

15 травня 2009 року представник ТОВ «Українській промисловий банк» звернувся із заявою до суду про видачу копії вказаного судового рішення та виконавчих листів.

Відповідно до розписки представника на вказаній заяві, 22 травня 2009 року ним отримано копію рішення та виконавчі листи.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 лютого 2008 року набрало законної сили 01 березня 2008 року, згідно вимог ЦПК України, в редакції, яка діяла на дату ухвалення заочного рішення.

Зазначає, що в матеріалах справи наявна копія договору про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта банку від 30 червня 2010 року.

Також, в матеріалах справи наявна постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 12 березня 2011 року у виконавчому провадженні на підставі п. 1, ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції на дату винесення постанови.

Вказану постанову ні ПАТ «Дельта банк», ні ТОВ «ФК Еліт фінанс» не оскаржували.

Тобто, правонаступник ТОВ «Українській промисловий банк» ПАТ «Дельта банк» звернувся із заявою про повернення виконавчого листа.

Про цю обставину свідчить також те, що починаючи з 10 травня 2011 року ОСОБА_1 сплачував внески за кредитним договором вже до ПАТ «Дельта банк», що підтверджується квитанціями, а тому ПАТ «Дельта банк» був обізнаний про вказане заочне рішення суду, видані виконавчі листи та відкрити виконавче провадження.

Крайній строк повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання на підставі заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 лютого 2008 року є 12 березня 2014 року.

Зазначає також, що Постановою правління Національного банку України «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до категорії неплатоспроможних» №150 від 02 березня 2015 року ПАТ «Дельта банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

02 березня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта банк» №51, на підставі якого, з 03 березня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно та призначено уповноважену особу Фонду - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків.

З 05 жовтня 2015 року прийнято рішення про початок процедури ліквідації.

Таким чином, ПАТ «Дельта банк» як правонаступник прострочив своє право на пред`явлення до виконання виконавчого листа на підставі заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 лютого 2008 року.

Окрім того, ПАТ «Дельта банк» звернувся до державного виконавця із заявою про повернення виконавчого листа.

Повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання у випадку повернення виконавчого листа за заявою стягувача не передбачена законом.

Отже, ПАТ «Дельта банк» як правонаступник не звернулось до державної виконавчої служби в межах строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та втратило таке право.

В матеріалах справи наявна копія договору №2268/К від 03 червня 2020 року про відступлення прав вимоги ПАТ «Дельта банк» на користь ТОВ «ФК Еліт Фінанс».

Враховуючи ту обставину, що ПАТ «Дельта банк» втратив право бути стороною виконавчого провадження шляхом подання та розгляду судом заяви про заміну стягувача, ТОВ «ФК Еліт Фінанс» не могло набути таких прав згідно вказаного договору №2268/К від 03 червня 2020 року про відступлення права вимоги.

Вказана обставина залишилась поза увагою суду під час винесення оскаржуваної ухвали.

В матеріалах справи також відсутні будь-які докази поважності пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання самим ПАТ «Дельта банк», оскільки лише 02 березня 2015 року ПАТ «Дельта банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, в той час як строк повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання на підставі заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 лютого 2008 року був 12 березня 2014 року.

Просили, скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2021 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволені заяви ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача у справі його правонаступником, видачу дубліката виконавчого документа, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовити.

Відзив на апеляційні скарги у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 лютого 2008 року Печерський районний суд м. Києва ухвалив рішення по справі №2-342-1/08 про стягнення заборгованості за кредитним договором №137/ПВ-04 від 30 вересня 2004 року з ОСОБА_1 , ТОВ «Союз Ділових Партнерів», ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Український промисловий банк».

23 червня 2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», укладено Договір про відступлення прав вимоги №2268/К, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №137/ПВ-04 від 30 вересня 2004 року, перейшло до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» (новий кредитор), що є підставою для процесуального правонаступництва у цьому спорі.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви ТОВ «ФК «Еліт фінанс», суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Суд вважав, що оскільки виконавчий лист втрачено, то слід видати його дублікат.

Крім того, суд врахував і положення ст. 18 ЦПК України, відповідно до якої рішення, що набрали законної сили є обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування; підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Проте, з такими висновками колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами законодавства, з огляду на наступне.

Як встановлено колегією суддів та підтверджується матеріалами справи, 19 лютого 2008 року Печерський районний суд м. Києва ухвалив заочне рішення у справі №2-342-1/08 за позовом ТОВ «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Союз ділових партнерів» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

15 травня 2009 року представник ТОВ «Українській промисловий банк» звернувся із заявою до суду про видачу копії вказаного судового рішення та виконавчих листів.

Відповідно до розписки представника на вказаній заяві, 22 травня 2009 року ним отримано копію рішення та виконавчі листи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції, яка діяла на дату ухвалення заочного рішення суду), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання, а саме виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.

Згідно п. 1 ч. 2 вказаної статті, строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішень судів у частині майнових стягнень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України від 18 березня 2004 року (в редакції, яка діяла на дату ухвалення заочного рішення суду), рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Згідно ч. 1 ст. 294 ЦПК України від 18 березня 2003 року (в редакції, яка діяла на дату ухвалення заочного рішення суду) заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Таким чином, заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 лютого 2008 року набрало законної сили 01 березня 2008 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції, яка діяла на дату ухвалення заочного рішення суду), строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються зокрема пред`явленням виконавчого документа до виконання.

Згідно ч. 2 вказаної статті, після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк» та АТ «Дельта Банк», укладено Договір про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта банку, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №137/ПВ-04 від 30 вересня 2004 року, перейшло до АТ «Дельта Банк».

Правонаступник ТОВ «Український промисловий банк» - ПАТ «Дельта банк» звертався із заявою про повернення виконавчого листа та постановою від 12 березня 2011 року повернуто виконавчий документ стягувачу у виконавчому провадженні на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на дату винесення постанови).

Отже, крайнім строком повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання було 12 березня 2014 року.

ПАТ «Дельта банк» як правонаступник ТОВ «Український промисловий банк» не звернулось до державної виконавчої служби в межах строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та втратило таке право.

23 червня 2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено Договір про відступлення прав вимоги №2268/К, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №137/ПВ-04 від 30 вересня 2004 року, перейшло до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС».

Оскільки ПАТ «Дельта Банк» втратив право бути стороною виконавчого провадження, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» не могло набути таких прав згідно Договору №2268/К від 03 червня 2020 року про відступлення прав вимоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року (справа №2-7763/10) зазначила, що стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені строкові межі.

Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання.

Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість штучно збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнути законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого часу.

Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Разом з тим варто зазначити, що для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника.

У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі.

Таким чином, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначається особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

За змістом ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» з урахуванням положень ст. 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги, правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи, тощо) до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ «ФК «Еліт Фнанс» про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником, видачу дубліката виконавчого документа, поновлення пропущеного строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, у зв`язку з чим, ухвала Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні вказаної заяви.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2021 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником, видачу дубліката виконавчого документа, поновлення пропущеного строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 11 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба