Номер провадження: 22-ц/813/3092/23
Головуючий у першій інстанції Сегеда О.М.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Власенко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України в особі філії - Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк" на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 19.05.2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у справі за поданням державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області Заліпаєва Юрія Валерійовича про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, заінтересовані особи: філія - Одеське обласне управління Акціонерне товариство «Ощадбанк», приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв Віталій Олександрович, -

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що 20 квітня 2022 року йому стало відомо про існування відносно нього ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2019 року по справі №521/12976/19, якою було задоволено подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області) Заліпаєва Ю.В. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянину ОСОБА_1 , оскільки боржником не було повністю виконано рішення суду по виконавчому провадженню ВП №52781263 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Роздільнянським районним судом Одеської області від 06 травня 2014 року по справі № 511/3257/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі-ПАТ «Державний ощадний банк України») в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором № 2476-н від 10 жовтня 2008 року станом на 25 грудня 2012 року в сумі 636672,94 грн., судового збору в сумі 3441,00 грн. та по виконавчому провадженню ВП №52781308 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Роздільнянським районним судом Одеської області від 24 листопада 2010 року по справі № 2-346/2010 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором № 2476-н від 10 жовтня 2008 року в сумі 838 659,78 грн.

Заявник зазначав, що 10 вересня 2021 року на підставі заяви стягувача АТ «Ощадбанк» про повернення виконавчого документа без виконання, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південого міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щегловою Є.В. була винесена постанова ВП №52781263 від 10 вересня 2021 року про повернення стягувачу виконавчого листа, виданого Роздільнянським районним судом Одеської області 06 травня 2014 року по справі № 511/3257/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором № 2476-н від 10 жовтня 2008 року станом на 25 грудня 2012 року в сумі 636672,94 грн., судового збору в сумі 3441, 00 грн.

Також, 10 вересня 2021 року на підставі заяви стягувача АТ «Ощадбанк» про повернення виконавчого документа без виконання, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південого міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щегловою Є.В. була винесена постанова ВП №52781308 від 10 вересня 2021 року про повернення стягувачу виконавчого листа, виданого Роздільнянським районним судом Одеської області 24 листопада 2010 року по справі № 2-346/2010 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором № 2476-н від 10 жовтня 2008 року в сумі 838659,78 грн.

Стверджував, що після повернення виконавчих листів та закриття виконавчих провадження, підстави для встановлення йому тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, відсутні.

Крім того, вказував на те, що невиконання боржником своїх зобов`язань пов`язане не з його небажанням виконувати взяті на себе зобов`язання, а внаслідок того, що справа, яка і була підставою для виникнення зобов`язань боржника наразі перебуває у касіційної інстанції та призупинена (справа №522/5582/16-ц).

Зазначав, що 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 на території України було введено воєнний стан і він з початку воєнного стану став самостійно займається волонтерською діяльністю, у зв`язку з чим неодноразово перетинав кордон України та повертався до України, що свідчить про те, що у нього не має наміру виїхати за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду.

Посилаючись на порушення своїх прав, ОСОБА_1 просив суд скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду йому за межі України, яке застосоване на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2019 року за поданням державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.05.2022 року заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у справі за поданням державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області Заліпаєва Юрія Валерійовича про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, заїнтересовані особи: філія - Одеське обласне управління Акціонерне товариство «Ощадбанк», приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв Віталій Олександрович було задоволено.

Скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , яке застосоване на підставі Ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2019 року за поданням державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою суду 02.06.2022 року представник Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України в особі філії - Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк" - адвокат Бабенко Наталія Сергіївна подала до Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 19.05.2022 року.

При цьому посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Апелянт вказує, що боржник фактично ігнорує законні вимоги приватного виконавця та ухиляється від виконання судового рішення вже більше 11 років.

Щодо заявлених вимог про скасування обмеження у зв`язку із здійсненням боржником волонтерської діяльності за межами України, вказує наступне.

Так, заявник надає довідку від 24.03.2022 року Лиманської селищної ради, що він є волонтером та пересувається автотранспортним засобом для отримання гуманітарної допомоги від особи, який є представником юридичної особи в Угорщині. Таким чином із вказаної довідки взагалі не вбачається, що для отримання гуманітарної допомоги заявнику потрібно їхати за кордон.

Апелянт також наголошує на тому, що боржник працевлаштований у ТОВ «УКРСАПРОПЕЛЬ» де є керівником, та маючи дохід все одно рішення суду не виконує.

Також наголошує, що ствердження заявника, що він не виконує рішення суду не з власного бажання, а внаслідок того, що справа, яка є підставою для виникнення зобов`язань боржника перебуває на розгляді у касаційній інстанції не відповідають дійсності.

Крім того, вказаний спір виник саме з вини ОСОБА_1 та його протиправних дій при оформленні права власності на нежитлове приміщення.

Апелянт наголошує на тому, що будь-яке рішення суду за заявленими вимогами у справі №522/5582/16-ц не відмінять зобов`язань боржника сплатити кошти за рішеннями суду по справам №511/3257/13-ц та №2-346/2010, які перебувають на виконанні.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.06.2022 року провадження по справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України в особі філії - Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк" на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 19.05.2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у справі за поданням державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області Заліпаєва Юрія Валерійовича про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, заінтересовані особи: філія - Одеське обласне управління Акціонерне товариство «Ощадбанк», приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв Віталій Олександрович, було відкрито.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.06.2022 року справу було призначено до розгляду.

У судовому засіданні представник АТ «Ощадбанк» апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Частини 5, 6, 7 ст. 441 ЦПК України передбачають, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій, щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Автоматична, необмежена заборона у праві виїзду за межі країни є порушенням статті 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у справі "Гочев проти Болгарії" Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою "Напияло проти Хорватії" (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, § § 78 - 82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою "Луордо проти Італії " (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою "Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини" (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою "Рінер проти Болгарії", § 121).

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. згадуване вище рішення європейського Суду за справою "Рінер проти Болгарії", § 124 і згадуване вище рішення Європейського Суду "Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии", § 35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 г. за справою "Сіссаніс проти Румунії"), скарга N 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою "Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії" (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, § 60)...".

Тобто, застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Апеляційний суд зауважує, що наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2008 року між ВАТ «Ощадбанк» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 2476-н від 10 жовтня 2008 року, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 732400,00 грн. зі сплатою 21% з терміном повернення 10 жовтня 2018 року.

У забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 2476-н від 10 жовтня 2008 року, між ВАТ «Ощадбанк» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, предметом якого є допоміжне нежиле приміщення підвалу, загальною площею 174,7 кв.м., яке розташоване по АДРЕСА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що на даний час між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (далі - Департамент) та ОСОБА_1 існує спір, оскільки Департамент звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним іпотечного договору, скасування запису про державну реєстрацію, витребування майна та усунення перешкод у користуванні (справа №522/5582/16-ц).

На теперішній час вказана справа перебуває на розгляді у Верховного суду.

Ухвалою Верховного суду від 28 липня 2021 року касаційне провадження у справі №522/5582/16-ц зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №461/12525/15-ц (а.с. 115-118).

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебувало зведене виконавче провадження в АСВП № 53775990, до складу якого входили виконавчі провадження: №52781263 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Роздільнянським районним судом Одеської області від 06 травня 2014 року по справі № 511/3257/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором № 2476-н від 10 жовтня 2008 року, станом на 25 грудня 2012 року в сумі 636 672, 94 грн., судового збору в сумі 3441, 00 грн.; № 52781308 з примусового виконання виконавчого листа виданого Роздільнянським районним судом Одеської області від 24 листопада 2010 року по справі № 2-346/2010 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором № 2476-н від 10 жовтня 2008 року в сумі 838 659,78 грн.

04 жовтня 2016 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, яка була направлена боржнику за адресою, вказаною у виконавчому документі та вручена останньому під підпис 22 листопада 2016 року.

У серпні 2019 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заліпаєв Ю.В. звернувся до суду із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянину ОСОБА_1 (а.с. 1-4).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2019 року по справі №521/12976/19, було задоволено подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Заліпаєва Ю.В. та встановлено ОСОБА_1 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки боржником не було повністю виконано рішення суду по виконавчому провадженню ВП №52781263 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Роздільнянським районним судом Одеської області від 06 травня 2014 року по справі № 511/3257/13-ц (а.с. 66-69).

Судом встановлено, що постановами головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південого міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щегловою Є.В. від 10 вересня 2021 року по ВП №52781263 та ВП №52781308 за заявою стягувача АТ «Ощадбанк» було повернуто стягувачу АТ «Ощадбанк» виконавчий лист, виданий Роздільнянським районним судом Одеської області 06 травня 2014 року по справі № 511/3257/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором № 2476-н від 10 жовтня 2008 року станом на 25 грудня 2012 року в сумі 636672, 94 грн., судового збору в сумі 3441,00 грн. та виконавчий лист, виданого Роздільнянським районним судом Одеської області 24 листопада 2010 року по справі № 2-346/2010 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором № 2476-н від 10 жовтня 2008 року в сумі 838 659,78 грн. (а.с. 89-90, 91-92).

Судом встановлено, що на даний час на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва В.О. перебуває зведене виконавче провадження ВП №66871932 до складу якого входять ВП №66836569 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Роздільнянським районним судом Одеської області від 06 травня 2014 року по справі № 511/3257/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором № 2476-н від 10 жовтня 2008 року станом на 25 грудня 2012 року в сумі 636 672, 94 грн., судового збору в сумі 3441, 00 грн. та ВП №66838612 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Роздільнянським районним судом Одеської області від 24 листопада 2010 року по справі № 2-346/2010 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором № 2476-н від 10 жовтня 2008 року в сумі 838 659,78 грн., що підтверджується постановами приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєвим В.О. про відкриття виконавчого провадження від 15 вересня 2021 року (а.с. 113, 114).

З матеріалів справи вбачається, що рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 20 грудня 2013 року по справі № 511/3257/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором № 2476-н від 10 жовтня 2008 року заявником не виконано.

Судом встановлено, що на утриманні ОСОБА_1 знаходиться неповнолітня донька - ОСОБА_2 , 2006 року народження, яка є інвалідом з дитинства, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с. 212).

Встановлено, що ОСОБА_1 займається волонтерською діяльністю, що підтверджується перепусткою від 26 квітня 2022 року № 1697, строком дії до 25 травня 2022 року (а.с. 104, 105, 106).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 2476-н від 10 жовтня 2008 року передав в іпотеку на підставі договору іпотеки від 10 жовтня 2008 року, допоміжне нежиле приміщення підвалу, загальною площею 174,7 кв.м.по АДРЕСА_2 , яке на протязі дванадцати років не було передано на реалізацію з метою погашення кредиту.

Встановлено, що АТ «Ощадбанк» з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки не зверталось.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що боржником рішення суду не виконується. Боржник працевлаштований у ТОВ «УКРСАПРОПЕЛЬ» де є керівником, та маючи дохід все одно рішення суду не виконує. Також не надано і доказів виконання рішення суду та наявності підстав скасування обмеження у праві виїзду за межі України.

Разом із цим, апеляційний суд враховує і значну суму заборгованості за рішенням суду та відсутність позитивної тенденції відносно її погашення.

У сенсі положень частини 1 статті 441 ЦПК України застосоване судом тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України є заходом забезпечення виконання судового рішення, з огляду на що наявність невиконаного зобов`язання (невиконаного судового рішення) має наслідком відсутність підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

У справі «Soering vs UK» від 7 липня 1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про задоволення заяви ОСОБА_3 про скасування ухвали про обмеження виїзду за межі України та скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у справі за поданням державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області Заліпаєва Юрія Валерійовича про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, заінтересовані особи: філія - Одеське обласне управління Акціонерне товариство «Ощадбанк», приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв Віталій Олександрович.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 382-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України в особі філії - Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк"- задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 19.05.2022 року - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у справі за поданням державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області Заліпаєва Юрія Валерійовича про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, заінтересовані особи: філія - Одеське обласне управління Акціонерне товариство «Ощадбанк», приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв Віталій Олександрович - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 08 червня 2023 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе