Справа №463/6510/22
Провадження №2-др/463/26/23
УХВАЛА

про розподіл судових витрат

22 вересня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді - Мармаша В.Я.,

при секретарі с/з - Гавц О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву представника відповідача ОСОБА_1 в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи № 463/6510/22 (провадження № 2/463/452/23) за позовом ОСОБА_2 до Басейнового управління водних ресурсів річок Західного Бугу та Сяну, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

представник відповідача ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами щодо оплати професійної правничої допомогиз підстав та мотивів викладених у письмовій формі.

Оглянувши матеріали заяви, а також матеріали цивільної справи № 463/6510/22 (провадження № 2/463/452/23), суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 11 вересня 2023 року у справі № 463/6510/22 (провадження № 2/463/452/23) в задоволенні позову ОСОБА_2 до Басейнового управління водних ресурсів річок Західного Бугу та Сяну, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовлено.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У відзиві на позов (а.с. 128-134) відповідач подав попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, які він поніс та очікує понести та зазначив, що такі витрати становлять 10000 грн.

Після постановлення рішення в порядку визначеному ч. 8 ст. 141 ПК України представник відповідача подала до суду заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн.

Згідно долученого представником відповідача Савчук Н.В. до матеріалів справи договору від 26.12.2022 про надання правничої допомоги та акту виконаних робіт (на суму 15000 грн.), судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_3 здійснено витрати на оплату правничої допомоги в цій цивільній справі на загальну суму 15000 грн.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Положеннями частини першої статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, постановою Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц суд зазначив: «У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін».

Якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджується постановами Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18.

Таким чином, з огляду на те, що витрати на правову (правничу) допомогу у сумі 15 000, 00 грн є неспівмірними із складністю цієї справи, оскільки розгляд справи проводився у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, представник відповідача не брав участі у судових засіданнях, враховуючи кількість процесуальних документів, складених представником відповідача, а тому затрачений час на надання таких послуг не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 141,142 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

заяву представника відповідача ОСОБА_1 про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 5 000 (п`ять тисяч гривень) грн. судових витрат, пов`язаних із розглядом цивільної справи.

В решті вимог заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду в порядок та строки, передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: Басейнове управління водних ресурсів річок Західного Бугу та Сяну, 79017, м. Львів, вул. родини Крушельницьких,14, ;

Відповідач: ОСОБА_3 , 80716, с. Єлиховичі Золочівського району Львівської області.

Суддя: В.Я. Мармаш