Справа № 2-1441/10
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 листопада 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Мацунича М.В.

суддів: Фазикош Г.В., Куштана Б.П.

з участю секретаря судових засідань: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УЗПВР у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міснік Нелі Василівни на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17 липня 2020 року та на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2020 року, постановлені суддею Левко Т.Ю., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця

встановив:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міснік Н.В., в якій просила визнати неправомірними (протиправними) дії державного виконавця щодо прийняття постанови у ВП №50954226 від 15.01.2020, 27.02.2020, 27.02.2020, 27.02.2020, 08.07.2020 без повноважень на вчинення таких виконавчих дій та скасувати оскаржені постанови, зупинити стягнення на підставі виконавчого листа №2-1441/10 від 06.12.2013 виданого Виноградівським районним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей Колект» суми боргу 702601,44 гривень в рамках виконавчого провадження зареєстрованого в АСВП №50954226.

Скарга мотивована тим, що державний виконавець Міснік Н.В. немала законних повноважень на здійснення виконавчих дій в рамках АСВП №50954226, оскільки, не отримала дане АСВП в порядку і спосіб передбачений законом, а передача ВП №50954226 з Виноградівського РВ ДВС до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) є безпідставною, а тому нікчемною і закон не визнає правових наслідків у вигляді набуття ОСОБА_2 статусу учасника даного провадження.

Згідно інформації про виконавче провадження від 13.07.2020, підставою

для прийняття ОСОБА_2 постанов в рамках АСВП №50954226 стала постанова про передачу матеріалів виконавчого провадження від 18.12.2019, прийнята начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гайданка М.М.

Вмотивованої Постанови від 18.12.2019 року в якій зазначені обставини, що обумовили передачу АСВП №50954226 з відділу Виноградівського ДВС до ВПВР, заявник у відповідності до пункту 8 розділу 5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказом Мінюсту 02.04.2012 № 512/5 - не отримував і строки передачі (п`ять робочих днів), передбачені Інструкцією, не дотримані, підстав, передбачених п.6 розділу 5 Інструкції, для передачі та обставин, які б підтверджували ці підстави - відсутні.

Отже, особою не уповноваженою діяти в рамках виконавчого провадження, зареєстрованого у АСВП №50954226 (виконавцем Міснік Н.В.), були прийняті постанови від 15.01.2020, 27.02.2020, 27.02.2020, 27.02.2020, 08.07.2020.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17 липня 2020 року забезпечити скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міснік Н.В., шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №2-1441/10 від 06.12.2013, виданого Виноградівським районним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей Колект» суми боргу 702 601,44 гривень в рамках виконавчого провадження зареєстрованого в АСВП №50954226 - до завершення розгляду скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2020 року скаргу задоволено.

Визнано неправомірними (протиправними) дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міснік Н.В. щодо прийняття постанов у ВП № 50954226 від 15.01.2020, 27.02.2020, 27.02.2020, 27.02.2020, 08.07.2020 без повноважень на вчинення таких виконавчих дій.

Скасовано постанову від 15.01.2020, 27.02.2020, 27.02.2020, 27.02.2020, 08.07.2020 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міснік Н.В. прийнятих нею в рамках ВП № 50954226.

Не погоджуючись із ухвалою суду від 17.07.2020, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень УЗПВР у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міснік Н.В. оскаржила її в апеляційному порядку. В обґрунтування скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала від є такою, що постановлена з порушенням норм процесуального право та матеріального права, а тому її слід скасувати.

Зазначає, що виконавчий лист Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06.12.2013 № 2-1441/10 надійшов на виконання до Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 25.04.2016 та тим же днем державним виконавцем Виноградівського РВ ДВС Граб С.С., відповідно до вимог ст.ст. 17, 19, 21, 25 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція 1999 року), винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої супровідним листом № 06-32/5432 від 25.04.2016 надіслано сторонам виконавчого провадження.

У зв`язку з значним навантаженням державного виконавця Граб.С.С. (згідно оперативної інформації відділу станом на 31.12.2018 виконавцю підлягало до виконання 1015 виконавчих проваджень), начальником Виноградівського РВ ДВС, керуючись п. 5 абз. 6, 7 Розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року (у редакції наказу Міністерства юстиції України № 2832/5 від 29.09.2016 року) та ч. 10 Положення про Виноградівський РВ ДВС від 26.12.2019 № 01/4, було винесено розпорядження № 26 від 18.01.2019 щодо передачі АСВП № 50954226 від державного виконавця Граб С.С. до заступника начальника відділу Танинця І.В.

Після чого, начальником Виноградівського РВ ДВС було винесено доручення про передачу виконавчого провадження АСВП № 50654226 від державного виконавця Граб С.С. до заступника начальника відділу Танинця І.В. (копія розпорядження № 26 від 18.01.2019 та копія доручення від 18.01.2019 № 50654226/19 додається).

У ході проведення виконавчих дій, було звернуто стягнення на нерухоме майно (предмет іпотеки), що належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_1 ДП «СЕТАМ» проведено електронні торги та реалізовано майно боржника ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ), а саме: торговий комплекс "Чорна Гора", загальною площею 561, 5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

09.01.2020 на адресу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надійшло подання начальника Виноградівського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про передачу зазначеного виконавчого провадження до іншого органу державної виконавчої служби, в зв`язку з складністю виконання.

У відповідності до п. 6, 7 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі: наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися: до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень, відділів державної виконавчої служби та виконавчих груп, утворених при цих органах, - за рішенням начальника управління забезпечення примусового виконання рішень щодо виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні у відділах державної виконавчої служби.

У зв`язку з вищенаведеним, заступником начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гайданкою М.М., керуючись п. 6, 7 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, винесено постанову від 10.01.2020 про передачу виконавчого провадження № 50954226 з Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) для подальшого виконання до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

15.01.2020 головним державним виконавцем відділу ПВР Міснік Н.В., у відповідності до ч. 4 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № 50954226.

Аналогічна позиція висловлена у п. 15 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", а саме: при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Отже, беручи до уваги вищенаведені факти, порушень норм чинного законодавства України з боку представників ДВС, відсутні, у зв`язку з чим, ухвала Виноградівського районного суду від 17.07.2020 по справі № 2-1441/10 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення, є безпідставною.

Також в апеляційній скарзі на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2020 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень УЗПВР у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міснік Н.В. просить скасувати таку та відмовити в задоволенні скарги.

Зазначає, що постанова заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гайданки М.М. від 10.01.2020 про передачу виконавчого провадження № 50954226 з Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) до відділу ПВР, станом на 04.09.2020 скаржником не оскаржена, а отже, є чинна.

У зв`язку з чим, постанова про прийняття виконавчого провадження № 50954226 від 15.01.2020 та відповідно всі прийняті після неї постанови, були винесені державним виконавцем відділу ПВР у спосіб та порядок, визначений Законом України "Про виконавче провадження".

У дане судове засідання повторно не з`явились ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлена судовою повісткою про день, час та місце судового засідання, яка вручена 25.10.2023, що стверджується Рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв або клопотань від неї щодо неможливості з`явитись в судове засідання з поважних причин і у зв`язку із цим просила б відкласти розгляд справи до апеляційного суду не надходило.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Лапчак І.Я. надійшла заява про відкладення розгляду справи через перебування на лікуванні.

У частині 1 статті 223 ЦПК України зазначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Та у пункті 2 частини 3 статті 223 ЦПК України зазначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Згідно частини 4 статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

За змістом ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

А відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

У справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Водночас, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними (ч. 1 ст. 372 ЦПК України).

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

З метою запобігання безладному руху справи з врахуванням особливостей апеляційного процесу, та зважуючи на те що заявниця надала до матеріалів справи свої доводи і заперечення та певні докази на підтвердження своїх вимог, то за цих обставин неявка її представника адвоката Лапчак І.Я. у зв`язку із хворобою, а також те що така неявка є неодноразовою, колегія суддів дійшла до думки, що їх повторна неявка незалежно від причин не перешкоджає розгляду справи у даному судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що згідно приписів ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка учасників справи, не перешкоджає розгляду справи в даному судовому засіданні, оскільки не призведе до порушення їх процесуальних прав у спірних правовідносинах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що такі не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції, забезпечуючи скаргу ОСОБА_1 , шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №2-1441/10 від 06.12.2013, виданого Виноградівським районним судом Закарпатської області, вважав, що оскільки ОСОБА_1 оскаржуються правомірність прийняття державним виконавцем виконавчого провадження та прийняття в такому постанов, а тому є підстави для зупинення.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.5, 6 ч.1 ст.150 ЦПК України позов може бути забезпечений зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту або зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року зазначено, що суди, вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК України (ст. 150 ЦПК України в редакції чинній з 15.12.2017 року) перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав, суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з скаргою на дії та рішення державного виконавця та просила визнати неправомірними (протиправними) дії державного виконавця щодо постанов у ВП № 50954226 від 15.01.2020, 27.02.2020, 27.02.2020, 27.02.2020, 08.07.2020 прийнятих без повноважень на вчинення таких виконавчих дій.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не наведено підстав для зупинення стягнення, а тому вжиття судом заходів забезпечення скарги у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №2-1441/10 від 06.12.2013 не має.

З огляду на зазначення, ухвала Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17 липня 2020 року підлягає скасуванню.

Що стосується вимог скарги про визнання неправомірними (протиправними) дій державного виконавця щодо постанов у ВП № 50954226 від 15.01.2020, 27.02.2020, 27.02.2020, 27.02.2020, 08.07.2020 прийнятих без повноважень на вчинення таких виконавчих дій, то апеляційний суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_1 у скарзі стверджує, що головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень УЗПВР у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міснік Н.В. не мала законних повноважень на здійснення виконавчих дій у ВП №50954226, оскільки, не отримала таке виконавче провадження, в порядку і спосіб передбачений законом.

Судом встановлено, що 06.12.2013 Виноградівським районним судом Закарпатської області видано виконавчий лист по справі №2-1441/10 про стягнення з ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , суми 702 601,44 грн.

Постановою державного виконавця Граб С.С. від 25.06.2016 відкрито виконавче провадження №50954226 з примусового виконання даного виконавчого документа.

Постановою державного виконавця Граб С.С. від 05.10.2017 накладено арешт на рухоме і нерухоме майно боржника ОСОБА_1 .

Виконавчі дії в рамках ВП №50954226 з 29.01.2019 по 14.01.2020 вчинялись заступником начальника відділу Танинець І.В.

У ході проведення виконавчих дій, було звернуто стягнення на нерухоме майно (предмет іпотеки), що належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_1 ДП «СЕТАМ» проведено електронні торги та реалізовано майно боржника ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ), а саме: торговий комплекс "Чорна Гора", загальною площею 561, 5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до п. 6, 7 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі: наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися: до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень, відділів державної виконавчої служби та виконавчих груп, утворених при цих органах, - за рішенням начальника управління забезпечення примусового виконання рішень щодо виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні у відділах державної виконавчої служби.

У зв`язку з вищенаведеним, заступником начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гайданкою М.М., керуючись п. 6, 7 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, винесено постанову від 10.01.2020 про передачу виконавчого провадження № 50954226 з Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) для подальшого виконання до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

15.01.2020 головним державним виконавцем відділу ПВР Міснік Н.В., у відповідності до ч. 4 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про прийняття виконавчого провадження №50954226.

Постанова заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гайданки М.М. від 10.01.2020 про передачу виконавчого провадження № 50954226 з Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) до відділу ПВР Дубровка І.П. не оскаржена, а отже, є чинна.

З огляду на зазначене постанова про прийняття виконавчого провадження № 50954226 від 15.01.2020 та відповідно всі прийняті після цієї постанови рішення державного виконавця в рамках виконання рішення суду у виконавчому провадженні, були винесені державним виконавцем відділу ПВР у спосіб та порядок, визначений Законом України "Про виконавче провадження".

Вказаного суд першої інстанції не врахував та помилково вважав, що головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень УЗПВР у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міснік Н.В. незаконно здійснювала виконавчі дій у вказаному виконавчому провадженні.

Відтак, зважуючи на встановлене в контексті вимоги пунктів 1 - 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, колегія суддів належним чином дослідивши усі надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшла обґрунтованого висновку про те, що підстав для задоволення скарги не має за вищенаведених доводів, та у зв`язку із цим доводи апеляційної скарги є підставними і такі підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Відділом примусового виконання рішень УЗПВР у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за подання апеляційних скарг сплачено 4 204,00 гривні судового збору, що підлягає стягненню із ОСОБА_1 .

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

апеляційні скарги головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УЗПВР у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міснік Нелі В`ячеславівни, задовольнити.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17 липня 2020 року про забезпечення скарги скасувати, постановивши у справі постанову про відмову ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення скарги, шляхом зупинення проведення стягнення за виконавчим листом №2-1441/10 від 06.12.2013 року, виданого Виноградівським районним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей Колект» суми боргу 702 601,44 гривень в рамках виконавчого провадження зареєстрованого в АСВП №50954226.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2020 року про визнання неправомірними (протиправними) дій головного державного виконавця відділу та скасування прийнятих рішень, скасувати та постановити у справі постанову про відмову ОСОБА_1 у задоволенні скарги на дії та рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УЗПВР у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міснік Нелі В`ячеславівни у ВП №50954226.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_2 на користь відділу примусового виконання рішень УЗПВР у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), , м. Ужгород, пл. Ш.Петефі,14 судові витрати у розмірі 4 204,00 гривні, судового збору за подання апеляційних скарг.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: