Справа № 308/7805/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 червня 2023 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Кожух О.А., Мацунич М.В.,

з участю секретаря: Гусонька З.П..

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 21 грудня 2022 року у справі № 308/7805/21 (Головуючий: Крегул М.М.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та виселення з квартири за якою просить визнати недійсним договір № 56 від 02.02.2018 року купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 разом зі всіма членами її сім`ї та вселити ОСОБА_1 у зазначену квартиру. Одночасно у позовній заяві ОСОБА_4 просив заборонити вчинення будь-яких дій з квартирою АДРЕСА_1 шляхом накладення арешту.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 24 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 01 грудня 2021 року позивачеві відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчинення будь-яких дій з квартирою АДРЕСА_1 .

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 повторно звернувся в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчинення будь-яких дій з квартирою АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що 14 червня 2021 року позивач подав до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області позовну заяву про визнання договору недійсним та виселення з спірної квартири АДРЕСА_1 незаконної її власниці з всіма її членами сім`ї в цивільній справ №308/7805/21. У даному позові позивач вказав, що був змушений подати даний позов через ненакладання арешту на спірну квартиру АДРЕСА_2 у цивільній справі № 308/1/15-ц, де він повинен був надати докази бажання відповідача ОСОБА_3 продати спірну квартиру АДРЕСА_2 , чим скористалась ОСОБА_3 та таємно перепродала спірну квартиру новій власниці ОСОБА_2 .

Також позивач вказує на те, що спірна квартира є викраденою у членів сім`ї позивача ОСОБА_5 та саме їх сім`я ОСОБА_5 законно займала і законно користувалася спірною квартирою з 1949 року, а отримання у 1995 році даної квартири сім`єю ОСОБА_6 в незаконний спосіб шляхом здійснення незаконного обміну квартир на підставі завідомо незаконних рішень державних посадовців, не дає їм законного права на приватизацію цієї квартири, її продаж або обмін.

ОСОБА_1 вважає, що не накладення арешту на спірну квартиру надає можливість відповідачці ОСОБА_2 таємно продати спірну квартиру іншій особі, що значно ускладнить у подальшому виконання рішення та сам розгляд справи, оскільки потрібно буде залучати до участі у справі нового власника квартири та розпочинати розгляд справи з початку,

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд заборонити вчинення будь-яких дій з квартирою АДРЕСА_1 шляхом накладення арешту.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 21 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом заборони вчинення будь яких дій з квартирою АДРЕСА_1 , шляхом накладення арешту, у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання договору недійсним та виселення з квартири.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування ухвали, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову немає. Вказує на те, що даний позов позивач змушений був подати через не накладення арешту на спірну квартиру АДРЕСА_2 у цивільній справі № 308/1/15-ц за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , Компанія «Financial & Investment Energy Holding (F.S.E.H.) Establishment» про визнання недійсним обміну жилими приміщеннями, визнання договорів недійсними, чим скористалась ОСОБА_3 та таємно перепродала квартиру новій власниці ОСОБА_2 , щоб цими діями створити позивачу чергову перешкоду у поверненні квартири. Ненакладення арешту у даному випадку на квартиру АДРЕСА_1 , також надає можливість відповідачу ОСОБА_2 таємно продати зазначану квартиру іншій особі, що значно ускладнить виконання рішення суду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 , а також ОСОБА_3 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися шляхом відправлення СМС повідомлень та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Варто зауважити, що ОСОБА_3 у судове засідання, яке неодноразово відкладалося жодного разу не з`являлася. Натомість, до суду першої інстанції повернулося рекомендоване повідомлення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Представником ОСОБА_2 - адвокатом Свида О.Г. подавалося клопотання про відкладення судового засідання призначеного на 27.03.2023 року для можливості ознайомлення з матеріалами справи, чим він так і не скористався, і жодного разу у судове засідання не з`явився як і ОСОБА_2 .. 05 червня 2023 року адвокат Свида О.Г. також подав клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з травмою, а саме частковий розрив сухожилля лівої руки у зв`язку з чим з 19.05.2023 року по 07.06.2023 року він знаходиться на лікуванні, у підтвердження чого, ним надано копію довідки № 1974 від 30.05.2023 року, де зазначено, що ОСОБА_7 продовжує хворіти з 31.05.2023 року по 07.06.2023 року. ОСОБА_2 , так само повторно не з`явилася, хоча їй було відомо про розгляд справи, зважаючи на клопотання її представника - адвоката Свиди О.Г., проте, жодних клопотань та заяв від неї не надходило.

Зважаючи на те, що розгляд справи вже відкладався за клопотанням адвоката Свиди О.Г., а зазначені у даному клопотанні підстави для повторного відкладення розгляду справи не є поважними, враховуючи принцип розумності строків розгляду цивільних справ та те, що у даному випадку розглядається ухвала процесуального характеру, колегія суддів вважає за можливе, розглянути дану справу за відсутності сторін, які не з`явилися.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що письмові матеріали на обґрунтування позовних вимог і заяви про забезпечення позову не містять жодних доказів, що відмова у забезпеченні позову може ускладнити ефективний захист або поновлення охоронюваних законом прав або інтересів позивача, що існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову .

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1, 2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановлення обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Встановлено, що 10.01.1995 року Ужгородським міським судом Закарпатської області прийнято рішення по цивільній справі №2-79/95 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про примусовий обмін житла. Позов задоволено та вирішено переселити ОСОБА_5 в кв. АДРЕСА_3 ; переселити ОСОБА_1 в кв. АДРЕСА_2 ; ОСОБА_6 , ОСОБА_8 разом з донькою ОСОБА_9 , сином ОСОБА_10 , проживаючих в кв. АДРЕСА_3 та ОСОБА_11 та ОСОБА_11 , що проживають в квартирі АДРЕСА_2 , переселити в квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 18.05.2001 року заяву ОСОБА_5 про перегляд рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10.01.1995 року задоволено та скасоване вищевказане рішення.

Відповідно до ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 24.04.2012 року, прийнято відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_5 про примусовий обмін квартири, провадження у справі закрито та відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду, мотивуючи тим, що строк позовної давності, який застосовується до повороту виконання рішення сплив.

ОСОБА_1 стверджує, що 02.02.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу № 56 квартири АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи видно, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спір, предметом якого є визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та виселення з квартири. Тобто даний спір стосується саме квари, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього, у провадженні Ужгородського міськрайонного суду наявний ще один спір щодо цієї ж квартири, за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , Компанія «Financial & Investment Energy Holding (F.S.E.H.) Establishment» про визнання недійсним обміну жилими приміщеннями, визнання договорів недійсними.

ОСОБА_1 у заяві та в апеляційній скарзі наголошує на тому, що даний спір про визнання договору купівлі-продажу квартири виник саме через те, що ОСОБА_3 до якої відн звертався з позовом про визнання недійсним обміну жилими приміщеннями, визнання договорів недійсними перепродала спірну квартиру ОСОБА_2 , а тому є ризики що ОСОБА_2 може знову перепродати квартиру іншій особі.

У відповідності до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які викладені в п. 4 постанови № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог позивача щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу за захистом яких заявник звертається до суду.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Вжиття заходів забезпечення позову не ставиться в залежність від характеру спору, оскільки вирішальне значення має встановлення факту, чи невжиття заходів забезпечення позову не унеможливить виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність обставин, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, зазначений у заяві про забезпечення позову вид забезпечення у вигляді заборони вчиняти будь-які дії зі спірною квартирою є не співмірним та може істотно порушити права та законні інтереси ОСОБА_2 , як власника нерухомого майна, а тому, враховуючи наявність спору та обставин, які можуть ускладнити або зробити неможливим виконання судового рішення, колегія суддів вважає, що необхідно вжити заходи забезпечення позову у вигляді арешту квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 .

За таких обставин, ухвала суду підлягає скасуванню і з ухваленням нового рішення у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, яким задовольнити частково заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 21 грудня 2022 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено - 06 червня 2023 року.

Головуючий

Судді: