Ухвала

Іменем України

30 травня 2023 року

м. Київ

справа № 757/18390/19-ц

провадження № 61-7615ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Хоміча Артема Анатолійовича на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Верповська Олена Володимирівна, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення від права на спадкування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та стягнення безпідставно отриманих коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовами до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Верповської О. В, третя особа - ОСОБА_3 , про скасування свідоцтва про право власності та стягнення безпідставно отриманих коштів (справа №757/18470/19-ц), а також - до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Верповська О. В, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення від права на спадкування та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину (справа № 757/18390/19-ц).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 16 червня 2020 року об`єднано в одне провадження цивільну справу № 757/18390/18-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Верповська О. В, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про усунення від права на спадкування та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину зі справою № 757/18470/19-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Верповської О. В, треті особи: ОСОБА_3 , про скасування свідоцтва про право власності та стягнення безпідставно отриманих коштів. Присвоєно об`єднаній справі № 757/18390/19-ц.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

11 лютого 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Хоміч А. А. подав апеляційну скаргу на рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 березня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Хоміча А. А. залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме - заявнику необхідно було подати до апеляційного суду заяву про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення, в якій навести інші поважні підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази. При цьому заявнику було роз`яснено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що представник ОСОБА_1 - адвокат Ткаченко Ю. О. отримала копію оскаржуваного рішення суду першої інстанції 04 січня 2023 року, тобто ОСОБА_1 мала право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження за подання апеляційної скарги до 02 лютого 2023 року. Однак апеляційну скаргу на рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року заявником було подано 11 лютого 2023 року без наведення поважних причин пропуску такого строку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Хоміча А. А. на рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року на підставі пункту 4 частини першої статті 358 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у зв`язку з тим, що наведені заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження були визнані судом неповажними.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що заявником не наведено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року, оскільки при розгляді цієї справи судом першої інстанції позивач користувалася професійною правничою допомогою двох адвокатів, тобто як через них, так і особисто позивач могла вчинити необхідні процесуальні дії. Доводи позивача про те, що 02 лютого 2023 року вона розірвала договір про надання правової допомоги з адвокатом Ткаченко Ю. О., не заслуговують на увагу з огляду на факт отримання ще 04 січня 2023 року цим адвокатом копії оскаржуваного рішення суду.

19 травня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Хоміч А. А. подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і передати справу на розгляд Київському апеляційному суду.

Касаційна скарга, подана на підставі абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України, мотивована тим, що інтереси ОСОБА_1 в суді першої інстанції представляла адвокат Ткаченко Ю. О., однак, не дійшовши згоди щодо подальшої співпраці, вони 02 лютого 2023 року уклали додаткову угоду про розірвання договору про надання правової допомоги. Після розірвання договору з 03 по 07 лютого 2023 року ОСОБА_1 намагалася знайти іншого адвоката чи спеціаліста у сфері права. 07 лютого 2023 року Адвокатське об`єднання «Хоміч, Токарєв та партнери» уклало з ОСОБА_1 договір про надання правової допомоги. Для підготовки та складання апеляційної скарги було витрачено 4 дні. Фактично апеляційна скарга була підготовлена раніше, однак у зв`язку з повітряними тривогами апеляційну скаргу вдалося надіслати до апеляційного суду 11 лютого 2023 року.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Зокрема, ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення ЄСПЛ від 03 грудня 2003 року у справі «Рябих проти росії»).

Питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, пункт 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип «res judicata» (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно зі статтею 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Як встановлено апеляційним судом, згідно з довідкою від 24 листопада 2022 року, складеною секретарем судового засідання, фіксування судового процесу (судового засідання місцевого суду 24 листопада 2022 року) не здійснювалося, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України.

Повний текст рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року було складено 20 грудня 2022 року.

Отже, останнім днем подання апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року було 19 січня 2023 року.

Згідно з довідкою про доставку електронного листа, представнику ОСОБА_1 - Ткаченко Ю. О. було направлено копію рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року на зазначену нею адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказаний лист адвокатом Ткаченко Ю. О. було отримано 04 січня 2023 року, що не заперечувалося в апеляційній скарзі. Зазначений факт також не заперечується в касаційній скарзі.

В постанові від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 Велика Палата Верховного Суду виклала такі правові висновки.

Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина п`ята статті 14 ЦПК України).

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку.

Інші особи реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в добровільному порядку (частина шоста статті 14 ЦПК України).

Зміст вказаної процесуальної норми свідчить про те, що для цілей ЦПК України офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Вказаний висновок також узгоджується з правовою позицією щодо належного виклику учасника справи засобами електронної пошти, викладеною Верховним Судом у постановах від 01 червня 2022 року у справі № 761/42977/19 (провадження № 61-1933св22) та від 26 жовтня 2022 року у справі № 761/877/20 (провадження № 61-11706св21).

Крім того, Верховний Суд виходить з того, якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).

Отже, ОСОБА_1 мала право на поновлення строку на апеляційне оскарження на підставі пункту 1 частини другої статті 354 ЦПК України у разі подання апеляційної скарги до 03 лютого 2023 року.

Встановивши, що ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення місцевого суду з пропуском строку на апеляційне оскарження, а саме - 11 лютого 2023 року та не навела поважних причин пропуску цього строку, суд апеляційної інстанції правильно залишив її апеляційну скаргу без руху, надавши їй можливість усунути вказаний недолік.

При цьому апеляційний суд дав оцінку доводам, на які заявник посилалася як на обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, зокрема факту запровадження воєнного стану, вказавши, що питання поновлення строку на оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених в заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, адже такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану і унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

На виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 03 березня 2023 року про залишення апеляційної скарги без руху представник ОСОБА_1 - адвокат Хоміч А. А. подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Встановивши, що наведені у клопотанні представника ОСОБА_1 - адвоката Хоміча А. А. про поновлення строку на апеляційне оскарження, поданому на виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 03 березня 2023 року, підстави є неповажними, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

При цьому суд апеляційної інстанції обґрунтовано вказав на те, що при розгляді цієї справи судом першої інстанції позивач користувалася професійною правничою допомогою двох адвокатів: адвокат Ткаченко О. В. представляла інтереси позивача на підставі ордера № 643202 від 10 липня 2019 року; адвокат Ткаченко Ю. О. представляла інтереси позивача на підставі ордера АХ № 1103777 від 04 жовтня 2022 року та отримала копію оскаржуваного рішення місцевого суду 04 січня 2023 року, тобто як через них, так і особисто позивач могла вчинити необхідні процесуальні дії.

Доводи касаційної скарги про розірвання договору між позивачем та адвокатом Ткаченко Ю. О. не заслуговують на увагу, оскільки адвокат Ткаченко Ю. О. отримала копію рішення суду першої інстанції 04 січня 2023 року, а договір про надання правової допомоги було розірвано, за словами заявника, додатковою угодою від 02 лютого 2023 року, тобто майже через місяць після отримання копії рішення місцевого суду.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та порушенням принципу стабільності судового рішення, що суперечить статті 1291 Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31 серпня 2021 року у справі № 911/3513/16 зазначено, що поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яке він використовує залежно від поважності причин пропуску строку на оскарження.

При цьому саме на заявника покладено обов`язок доведення наявності в нього об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» (Case of Union Alimentaria Sanders S. A. v. Spain) заява № 11681/85).

В оскаржуваному судовому рішенні апеляційного суду наведено належне обґрунтування відхилення доводів клопотання позивача про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд діяв у межах наданих йому цивільним процесуальним законодавством України повноважень, з додержанням вищенаведених вимог міжнародного законодавства та згідно з прецедентною практикою ЄСПЛ.

Доводи касаційної скарги не свідчать про порушення апеляційним судом в оскаржуваному судовому рішенні норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Хоміча А. А. про поновлення строку на касаційне оскарження.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Хоміча Артема Анатолійовича на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Верповська Олена Володимирівна, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення від права на спадкування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та стягнення безпідставно отриманих коштів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко