Справа № 513/1483/23
Провадження № 2/513/448/23
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2023 року Саратський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Миргород В.С.

при секретарі судового засідання Русавській Н.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Сарата Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №513/1483/23 за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Вельчевої Наталі Михайлівни до Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом, суд -

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Вельчеву Н.М. звернулася до Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В позовній заяві посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Старосілля Білгород-Дністровського району Одеської області помер її чоловік ОСОБА_2 .

Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 1,0 га з 4,27 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :01:002:1003, розташованої у межах Старосільської сільської ради Білгород-Дністровського (бувшого Саратського) району Одеської області, яка належить спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, виданого 21 квітня 2006 року державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області Бучацьким В.Я.

Згідно з довідкою Петропавлівської сільської ради №66 від 04 березня 2022 року, ОСОБА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 ; до складу його сім`ї входила дружина ОСОБА_1 .

Позивач, як спадкоємиця за законом, прийняла спадщину у встановлений законом строк шляхом подання приватному нотаріусу Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулакову І.І. заяви про прийняття спадщини та 04 березня 2023 року заведена спадкова справа №96/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Однак, постановою приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. від 18 вересня 2023 року позивачці відмовлено у вчинення нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 1,0 га, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно з визначенням частки земельної ділянки.

Враховуючи викладене, позивачка просить визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 на 1,0га з земельної ділянки площею 4,24 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у межах території Старосільської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, кадастровий номер: :01:002:1003.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2023 року провадження у справі було відкрито в загальному порядку та призначено підготовче засідання.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Вельчева Н.М. в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином про дату, місце та час розгляду справи. До суду представник позивачки направила заяву про розгляд справи за її та позивачки відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, місце та час розгляду справи шляхом направлення повідомлення про виклик на електронну адресу. Подав до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч.3 ст.211, ч.1 ст.223 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи без участі сторони, повідомленої про дату, місце та час розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із такого.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Старосілля Білгород-Дністровського району Одеської області помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 14 січня 2022 року Саратським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі актового запису №22.

Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,0 га з 4,27 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :01:002:1003, розташованої у межах Старосільської сільської ради Білгород-Дністровського (бувшого Саратського) району Одеської області, яка належить спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, виданого 21 квітня 2006 року державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області Бучацьким В.Я. та зареєстрованого у реєстрі за №2609, після смерті батька ОСОБА_3 , якому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №ІІІ-ОД №076905, виданого Старосільською сільською радою Саратського району Одеської області 23 липня 1999 року на підставі рішення №5 від 30 березня 1999 року, передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,27 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у межах території Старосільської сільської ради Саратського району Одеської області.

Право власності на земельну ділянку площею 4,27 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у межах території Старосільської сільської ради Саратського району Одеської області зареєстровано за ОСОБА_3 04 грудня 2017 року Відділом у Саратському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, про що свідчить Витяг з Державного кадастру про земельну ділянку № НВ-023, датою формування 03 жовтня 2023 року, та Інформація Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку станом на 03 жовтня 2023 року; земельній ділянці присвоєно кадастровий номер: :01:002:1003.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або не прийняти її.

Стаття 1218 Цивільного кодексу України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Порядок спадкування як за законом, так і за заповітом передбачений Цивільним Кодексом України, Законом України «Про нотаріат».

Згідно ст. ч.1 ст.81 та ч. 1 ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема, спадкування.

Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 116 ЗК України набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст.125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК.

На момент відкриття спадщини спадкодавець мав право власності на вищезазначену земельну ділянку, а спадкоємець вчасно прийняв спадщину за законом.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивачка у справі є дружиною спадкодавця ОСОБА_2 та спадкоємцем першої черги за законом, на підтвердження чого нею надано копію свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 04 липня 2000 року Каушанським РАЦС на підставі актового запису №152.

Відповідно до довідки старости сіл Старосілля та ОСОБА_4 від 04 березня 2023 року, ОСОБА_2 на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним на день відкриття спадщини була зареєстрована та проживала дружина ОСОБА_1 - позивачка у справі.

Згідно з копією спадкової справи №96/2022, заведеною приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулаковим І.І. 04 березня 2022 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернулася ОСОБА_1 позивачка у справі. Інші спадкоємці відсутні.

Однак, постановою приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. від 18 вересня 2023 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно: на земельну ділянку площею 4,27га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :01:002:1003, розташованої у межах Старосільської сільської ради Білгород-Дністровського (бувшого Саратського) району Одеської області, за ненадання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно з визначенням частки земельної ділянки.

Пунктами 4.15, 4.20 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі Порядок), передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно; видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього.

Згідно з ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Тобто у встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не видавалось, оскільки відсутній право встановлювальний документ на земельну ділянку.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до пункту а), частини 3 статті 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини (пункт 3.1. листа).

У відповідності до ст. 182 ЦК України право власності на нерухомість підлягає державній реєстрації.

Позивачем надано до суду копію Свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, виданого 21 квітня 2006 року державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області Бучацьким В.Я. та зареєстрованого у реєстрі за №2609, згідно з яким ОСОБА_2 належить на праві власності земельна ділянка площею 1,0 га із земельної ділянки 4,27 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :01:002:1003, розташованої у межах Старосільської сільської ради Білгород-Дністровського (бувшого Саратського) району Одеської області.

Позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом, своєчасно прийняла спадщину після смерті чоловіка, інші спадкоємці відсутні, але юридично не може оформити свої спадкові права за відсутності у неї правовстановлюючих документів на земельну ділянку з визначенням частки, які б підтверджували право власності померлого на дане нерухоме майно, оскільки така не визначалася, а тому суд вважає, що позивачка правомірно набула право власності на земельну ділянку та враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом.

У частині третій статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Учасниками справи відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України є сторони та треті особи.

У зв`язку із цим, суд відповідно до ст. 82 ЦПК України, визнає вказані позивачем обставини такими, що не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина четверта статті 206 ЦПК України).

Отже, визнання позову відповідачем може бути підставою для задоволення позову за сукупності умов:

-визнання усіма учасниками справи обставин, що мають значення для вирішення спору та не підлягають доказуванню відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України;

-відсутності в суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин;

-якщо таке визнання відповідачем позову не суперечить закону та/або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, викладені Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», за якими, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню.

Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Визнання позову відповідачем, відсутність інших спадкоємців за даними Спадкового реєстру свідчить, що права, свободи та інтереси інших осіб не будуть порушені, та не суперечитиме принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості (ст. 3 ЦК України).

Позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права щодо прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи.

Водночас відмова у задоволенні позову, за наявності встановлених судом обставин, була б непропорційним втручанням у право особи на мирне володіння майном.

Керуючись ст. 12,13,77,81,259,263-265,268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності у порядку спадкування за законом після смерті, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку площею 1,0 га з земельної ділянки загальною площею 4,27 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у межах території Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (бувшої Старосільської сільської ради Саратського району Одеської області), кадастровий номер: :01:002:1003, що належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, виданого 21 квітня 2006 року державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області Бучацьким В.Я. та зареєстрованого у реєстрі за №2609.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://st.od.court.gov.ua.

Дата складення повного рішення 11.12.2023.

Суддя В. С. Миргород