Провадження №2/523/1671/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"26" травня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді Аліної С.С.

за участю секретаря судового засідання Сервачук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 14983,57 грн.

Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 14.02.2014 року до АТ КБ «Приватбанк» звернувся ОСОБА_2 з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав Заяву №б/н від 14.02.2014 року.

Відповідач не виконав прийняті на себе зобов`язання по кредитному договору, внаслідок чого у нього виникла перед Банком заборгованість у розмірі зазначеному вище.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Позивач вказує про те, що спадкоємцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини є відповідачка ОСОБА_1

19.11.2020 року позивач направив претензію кредитора до Суворовської державної нотаріальної контори.

22.12.2020 року позивач отримав відповідь про те, що спадкоємці позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк».

Як зазначає позивач, 08.06.2021 року до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але відповіді не отримано.

Позивач зазначає про те, що станом на дату смерті ОСОБА_2 , заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №б/н від 14.02.2014 року становить 14 983,57 грн.

Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 29.10.2021 року відкрито загальне провадження та призначено підготовче судове засідання на 21.02.2022 року на 11год. 30хв.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18.04.2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справі до судового розгляду по суті на 16.08.2022 року на 12год. 30хв.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16.08.2022 року клопотання представника позивача АТ КБ «Приватбанк» - Балагурак В.В. про витребування доказів по цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Витребувано від Центру надання адміністративних послуг Одеської міської ради довідку про склад сімї та реєстрацію осіб за адресою: АДРЕСА_1 станом на дату смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Витребувано від Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одесі копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, в прохальній частині позову просив суд розгляд справи проводити за його відсутності.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачки, яка була повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є не обґрунтованим, є не доказаним, тому не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено про те, що згідно умов кредитного договору № б/н від 14.02.2014 року ОСОБА_2 отримав від АТ КБ «Приватбанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір було укладено шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. При цьому, позивач вважає, що своїм підписом у заяві, відповідач підтвердивщи, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.

Відповідно до Умов та Правил, у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані проценти та штраф.

Судом встановлено про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , яке видано Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального упраління юстиції в Одеській області, актовий запис №11656 (арк.сп.68).

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що 16.11.2020 року до Суворовської ДНК у м. Одесі була направлена претензія кредитора (арк.сп.70).

Відповідно до Листа №4263/0214 від 09.12.2020 року встановлено, що спадкоємці позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк» (арк.сп.71).

24.05.2021 року на адресу відповідачки ОСОБА_1 було направлено Лист-претензію з вимогою про погашення заборгованості.

Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Із матеріалів спадкової справи вбачається про те, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 з заявами до нотаріальної контори не зверталися (арк.сп.159).

05.09.2022 року до суду, на виконання ухвали Суворовського районного суду м. Одеси надійшов Лист Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради №946ел/01-09 від 31.08.2020 року, з якого вбачається про те, що згідно з обліковими даними Департаменту за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 13.11.2019 року, значаться зареєстрованими наступні особи, а саме: - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата реєстрації місця проживання 02.09.1998 року;

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата реєстрації місця проживання 28.07.1999 року;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата реєстрації місця проживання 28.03. 2007 року;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дата реєстрації місця проживання 18.07.2018 року (арк.сп.109-110).

Таким чином, ОСОБА_1 не набула прав і обов`язків спадкодавця, а отже не є особою, яка має відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_2 .

З вищевказаного вбачається, що твердження позивача про те, що ОСОБА_1 спадкоємець ОСОБА_2 є хибними, оскільки на день смерті позичальника з ним були прописані і інші особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

На позивача покладений обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів.

Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згоден, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Згідно ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ст. 33 ЦПК України (2004 р.), норми якої кореспондуються зі статтею 51 ЦПК України (в редакції Закону№ 2147-VIІІ, чинній з 15.12.2017 р.). Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 15.05.2023 року, справа № 352/371/21, провадження № 61-8494св22, встановлено, що: «Лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів - позовні вимоги вирішені бути не можуть.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Як вбачається із змісту та предмету позовної заяви позивачем пред`явлено позов про стягнення заборгованості до ОСОБА_1 , яка є неналежним відповідачем у справі.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст. 77 ЦПК України).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Судом встановлено, про те, що позивач не надав суду доказів в обґрунтування позовних вимог.

Також, позивач не довів суду ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, тому враховуючи викладене, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.12,13,76,259,263-265,268, 279, 280-282 ЦПК України, ст.ст.638, 1054, 1216 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Копію заочного рішення направити сторонам по справі.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення та підписання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 05.06.2023 року.

Суддя: Аліна С.С.