Справа № 367/3991/21
Провадження №2/367/1514/2023
11 грудня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Мерзлого Л.В.,
за участі секретаря судових засідань Мартинюка Н.Р.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості,-
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим що, 05 липня 2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» (надалі по тексту «Позивач», «Банк», Кредитор») та ОСОБА_1 (надалі по тексту «Відповідач-1», «Боржник», «Позичальник») було укладено Кредитний договір №014/06-11/3109 (надалі по тексту «Кредитний договір»), згідно умов якого Банк зобов?язався надати Позичальнику кредит у розмірі 72 951 долар США 10 центів строком до 05.07.2027 року, а Позичальник зобов?язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,750 річних, комісії згідно умов договору, тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов?язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором. Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог п. 3.2. Кредитного договору шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника. Таким чином, вказують про те, що Банк виконав свої зобов?язання, надавши кредитні кошти в сумі, в строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору. Відповідно до п. 5.1. Кредитного договору Позичальник зобов?язався здійснювати погашення Кредиту та процентів щомісячно до 15 (п?ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п. 1.3. Кредитного договору та остаточне погашення отриманого кредиту 05.07.2027 року (включно) на рахунок, зазначений в п. 4.1. Кредитного договору. Відповідно до п. 6.5. Кредитного договору, Кредитор має право вимагати дострокового погашення Позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадку невиконання Позичальником умов цього Договору та/або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених цим Договором. Таке дострокове погашення повинно бути здійснене Позичальником не пізніше 30 календарного дня з дня надіслання Позичальнику відповідного повідомлення від Кредитора з вимогою дострокового погашення. Отже, з укладенням Кредитного договору у Позичальника виник обов`язок повернути Банку кредит та відсотки за Кредитним договором у строки та в розмірах за чітко встановленим Графіком погашення кредитної заборгованості.
Зазначають також, що в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 05 липня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 (надалі по тексту «Поручитель») було укладено договір поруки № 014/06-11/1424 (надалі по тексті «Договір поруки-1»), відповідно до умов якого Поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов?язання перед Банком відповідати по зобов?язаннях Боржника - ОСОБА_1 , які виникають з умов Кредитного договору №014/06-11/3109 від 05.07.2007 року, в повному обсязі цих зобов?язань.
Окрім того, в забезпечення виконання зобов?язань за Кредитним договором 05 липня 2007 року між Банком та ОСОБА_3 (надалі по тексту «Поручитель») було укладено договір поруки №014/06-11/1422 (надалі по тексту «Договір поруки-2»), відповідно до умов якого Поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов?язання перед Банком відповідати по зобов?язаннях Боржника - ОСОБА_1 , які виникають з умов Кредитного договору №014/06 11/3109 від 05.07.2007 року, в повному обсязі цих зобов?язань.
Відповідно до п. 2.1. Договору поруки-1 та Договору поруки-2 у випадку невиконання Боржником взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору, Поручитель
несе солідарну відповідальність перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків.
Так, Позичальник припинив належним чином виконувати свої грошові зобов?язання за Кредитним договором, а саме здійснювати щомісячні обов?язкові платежі відповідно до сум та в строки, передбачені Графіком погашення кредиту.
Таким чином, станом на 03.02.2021 року загальна заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитним договором №014/06-11/3109 від 05.07.2007 року становить: 81 667 доларів США 29 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 2 291 494 грн. 32 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом: 43 746 доларів США 86 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 1 227 488 грн. 77 коп.; заборгованості за відсотками: 37 920 доларів США 43 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 1 064 005 грн. 55 коп.
Кредитором прийнято рішення в межах даного позову стягнути з відповідачів заборгованість за кредитом в сумі 43 746 доларів США 86 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 1 227 488 грн. 77 коп.
Так, 12.02.2021 року Позичальнику та Поручителям були направлені вимоги про дострокове виконання зобов?язань за Кредитним договором/Договором поруки, проте, станом на дату подачі позовної заяви заборгованість за кредитом повернута не була.
В матеріалах справи міститься заява представника позивача згідно якої просять розгляд справи проводити у їх відсутність, заявлені вимоги підтримують та просять їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, місце та час судового розгляду справи повідомлені належним чином, що стверджується оголошеннями про виклик до суду на сайті «Судова влада України» та довідками про доставку смс-повідомлень. Крім того, до суду від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Гурез І.О. неодноразово надходили клопотання про перенесення розгляду справи. Разом з тим, 18.07.2023 в судовому засіданні був присутній відповідач ОСОБА_1 . Будь яких інших клопотань до суду не надходило.
У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам частини 4 статті 223 та статей 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи.
У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України, відповідачі не скористались своїм правом та не направили до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.
За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178, статтею 181 ЦПК України.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Так, судом встановлено, що 05 липня 2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №014/06-11/3109, згідно умов якого Банк зобов?язався надати Позичальнику кредит у розмірі 72 951 долар США 10 центів строком до 05.07.2027 року, а Позичальник зобов?язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,750 річних, комісії згідно умов договору, тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов?язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором. Дана обставина стверджується копією Кредитного договору №014/06-11/3109 від 05.07.2007.
Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог п. 3.2. Кредитного договору шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника.
Таким чином, Банк виконав свої зобов?язання, надавши кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору.
05 липня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 014/06-11/1424, відповідно до умов якого Поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов?язання перед Банком відповідати по зобов?язаннях Боржника - ОСОБА_1 , які виникають з умов Кредитного договору №014/06-11/3109 від 05.07.2007 року, в повному обсязі цих зобов?язань. Дана обставина стверджується копією договору поруки № 014/06-11/1424 від 05.07.2007.
Окрім того, в забезпечення виконання зобов?язань за Кредитним договором 05 липня 2007 року між Банком та громадянкою України ОСОБА_3 було укладено договір поруки №014/06-11/1422, відповідно до умов якого Поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов?язання перед Банком відповідати по зобов?язання Боржника - ОСОБА_1 , які виникають з умов Кредитного договору №014/06 11/3109 від 05.07.2007 року, в повному обсязі цих зобов?язань. Дана обставина стверджується копією договору поруки №014/06-11/1422 від 05.07.2007.
Відповідно до п. 2.1. Договору поруки-1 та Договору поруки-2 у випадку невиконання Боржником взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору, Поручитель
несе солідарну відповідальність перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків.
Крім того, 05.07.2007 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, відповідно до якого сторони у відповідності до Кредитного договору №014/06-11/3109 від 05.07.2007 прийшли до згоди і вирішили забезпечити виконання зобов`язань за даним договором шляхом передачі в іпотеку майнових прав на нерухомість.
Станом на 03.02.2021 року загальна заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитним договором №014/06-11/3109 від 05.07.2007 року становила 81 667 доларів США 29 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 2 291 494 грн. 32 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом: 43 746 доларів США 86 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 1 227 488 грн. 77 коп.; заборгованості за відсотками: 37 920 доларів США 43 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 1 064 005 грн. 55 коп.
Разом з тим, 11.12.2023 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, згідно яких зазначено про те, що з моменту розгляду справи на погашення кредитної заборгованості по тілу кредиту було внесено: 30.08.2023 - 1000 доларів США, 09.10.2023 - 300 доларів США, 16.11.2023 - 300 доларів США. На підтвердження зазначеного надали до суду розгорнутий розрахунок заборгованості за кредитним договором №014/06-11/3109 від 05.07.2007 року.
Згідно позовної заяви, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно лише тіло кредиту, яке станом на 30.11.2023 згідно зазначеного розрахунку становить 37 146,86 доларів США.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
При цьому слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 1049 ч.1 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
В силу статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться.
Кредит завжди видається на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування ним. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Зобов`язання (у тому числі по сплаті процентів) припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з п.2 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Відповідно до п. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо. На підставі цієї норми Позивач вважає за доцільне пред`явити вимогу до усіх боржників разом.
Як встановлено судом, кредит було надано в іноземній валюті, відсотки за користування кредитними коштами нараховуються на щомісячній основі на суму несплаченого щоденного залишку Кредиту у валюті кредиту.
Згідно з Правовою позицією Верховного суду України від 16 вересня 2015 р. у справі № 6-190цс15 не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті.
Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорі, що виникають з кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 р. № 5 у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позичальник) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ст. 533 ЦК України.
Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.
Законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України).
Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.
У зв`язку з наведеним, не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.
З матеріалів справи вбачається, що Банк має банківську ліцензію № 10 від 27.03.1992 року, зареєстровану Національним банком України 20.01.1994 року за № 226 та дозвіл Національного банку України на здійснення банківських операцій, визначених ч. 1 та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність".
Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.
Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
16 жовтня 2011 року вступив у силу Закон України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг", згідно з яким частину першу статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" було доповнено абзацом третім, відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.
У справі, яка є предметом перегляду, Кредитний договір укладено сторонами 05 липня 2007 року. На час укладення цього Кредитного договору Закон України "Про захист прав споживачів" не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті.
За таких обставин, з урахуванням положень статей 192, 533 ЦК України гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України, а тому, установивши наявність у банку (позивача) ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями № 92 від 07 грудня 2007 року, зареєстровану НБУ 20 січня 1994 року за № 226, а тому відповідно до вимог статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19 лютого 1993 року № 15-93, суд має дійти висновку про стягнення заборгованості за кредитним договором в валюті кредиту.
Крім того, згідно зі ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені в статтях 599-601, 604-609 ЦК України, в яких не передбачено такої підстави припинення зобов`язання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.
На даний час заборгованість по Кредитному договору не погашена.
Враховуючи, що відповідачі свої зобов`язання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором №014/06-11/3109 від 05.07.2007 року не виконали, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
При цьому, суд також враховує, що відповідачами не надано даних, що свідчать про повне погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором №014/06-11/3109 від 05.07.2007 в добровільному порядку, а також про наявність підстав для звільнення відповідачів від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ст. ст. 526, 530, 549, 553, 554, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 4,12,81,263-268 ЦПК України суд,-
Позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості,- задовольнити частково.
Копію заочного рішення суду направити сторонам для відома.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л.В. Мерзлий