ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 669/446/17

Провадження № 22-ц/4820/882/23

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю представника позивача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 669/446/17 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 09 лютого 2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Ощадбанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов був обґрунтований тим, що28 березня 2008 року між ПАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 76, згідно з яким йому надано кредит на споживчі цілі в сумі 140 000грн строком на 10 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 28 березня 2018 року зі сплатою 16,5% річних.

Проте позичальник належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів.

На забезпечення належного виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором між банком та майновим поручителем ОСОБА_3 01 квітня 2008 року укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір, згідно з яким передано в іпотеку будинок по АДРЕСА_1 .

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 10 квітня 2012 року задоволено частково позов банку, звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме будинок АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , шляхом його продажу на прилюдних торгах у виконавчому провадженні за початковою ціною, що буде визначена в експертному звіті суб`єкта оціночної діяльності для погашення заборгованості за кредитним договором від 28 березня 2008 року № 76 в розмірі 113 827,93 грн, з яких: основний борг - 102 663,82 грн, несплачені відсотки - 10 293,72 грн, пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 564,63 грн та 1 138,28 грн - судовий збір.

У добровільному порядку дане рішення суду не виконане.

Постановою державного виконавця від 31 грудня 2013 року виконавчий лист повернено стягувачеві, оскільки під час примусового виконання вказаного рішення суду встановлено, що за адресою місцезнаходження предмета іпотеки зареєстрована малолітня дитина, яка іншим житлом не забезпечена, тому служба в справах дітей відмовила у наданні дозволу на реалізацію предмета іпотеки.

Кошти за кредитним договором в належному розмірі не повернено, рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки боржник не виконав, а виконання зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином, тому єдиним способом захисту своїх порушених прав та законних інтересів є задоволення вимоги кредитора про повернення суми кредиту та нарахованих відсотків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

17 червня 2020 року банк уточнив позовні вимоги, на обґрунтування яких зазначив, що станом на дату смерті позичальника ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором становила 113 203,02 грн.

Банк здійснив усі передбачені законом необхідні дії, а саме направив претензії до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, а також спадкоємиці боржника - ОСОБА_1 , проте вона жодних дій щодо пред`явлених вимог не вчинила.

Тому банк просив стягнути з ОСОБА_1 , як спадкоємиці боржника, заборгованість за кредитним договором від 28 березня 2008 року № 76 у розмірі 113 203,02 грн, з яких: 102 663,82 грн - борг за кредитом, 7 054,19 грн - прострочені відсотки за користування кредитом, 3 125,70 грн - пеня за несвоєчасну сплату основних платежів та відсотків за кредитом, 3 59,31 грн - комісія за супроводження кредиту.

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 09 лютого 2021 року в задоволенні вказаного позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Державний ощадний банк України», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивувало тим, що висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову суперечать вимогам закону, оскільки обов`язок доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця. Разом з тим зазначав, що за життя ОСОБА_2 належала квартира, площею 0,0848 га, що розташована по АДРЕСА_2 , тому висновок суду про відсутність спадкового майна є передчасним.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 26 квітня 2021 року вказану апеляційну скаргу було залишено без задоволення, а рішення без змін.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями АТ «Державний ощадний банк України» оскаржило їх в касаційному порядку.

Постановою Верховного Суду від 08 березня 2023 року касаційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» було задоволено, постанову Хмельницького апеляційного суду від 26 квітня 2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи постанову, суд касаційної інстанції вказав, що за обставинами цієї справи суд апеляційної інстанції під час нового розгляду справи повинен перевірити чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, встановити усі фактичні обставини, які мають значення для вирішення справи, зокрема наявність спадкового майна та його вартість, оскільки без їх з`ясування, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та підстав, на які посилався позивач на їх обґрунтування, висновки судів не можна вважати обґрунтованим та таким, що відповідають завданням цивільного судочинства, яке полягає у справедливому та неупередженому вирішенні справ із метою ефективного захисту порушених прав.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм

матеріального права.

Судом встановлено, що 28 березня 2008 року між АТ «Державний ощадний банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 140000грн., під 16,5% річних, строком на 10 років з кінцевим терміном повернення до 28 березня 2018 року. За цим договором ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання повернути кредит до 28 березня 2018 року згідно графіка погашення кредиту шляхом здійснення щомісячних ануїтентних платежів в сумі 3076 грн.до 30 числа кожного місяця.

В разі порушення позичальником зобов`язань із погашення кредиту позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,05% від суми несплаченого платежу за кожний день прострочки.

В забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за даним кредитним договором 01 квітня 20008 року між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку було передано житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями по АДРЕСА_2 .

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та видав готівкою на виконання умов договору ОСОБА_2 кредитні кошти в сумі 140000 грн.

ОСОБА_2 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, сплачував заборгованість частково, внаслідок чого в нього станом на 07 грудня 2011 року виникла заборгованість за кредитним договором.

В зв`язку з цим за позовом банку рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 10 квітня 2012 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме, на домоволодіння по АДРЕСА_2 , і належить на праві власності ОСОБА_3 шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, що буде визначена в експертному звіті суб`єкта оціночної діяльності для погашення заборгованості за кредитним договором №76 від 28.03.2008 року між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 в сумі 113827,93грн., в тому числі, основного боргу в розмірі 102663,82грн., несплачених відсотків в сумі 10293,72грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 564,63грн. та 1138,28грн. судового збору.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Білогірського районного управління юстиції від 19.12.2012 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2201/29/2012 року виданого на виконання вищевказаного рішення суду.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Білогірського районного управління юстиції від 31 грудня 2013 року виконавчий лист повернуто стягувачеві без виконання, оскільки у вказаному житловому будинку зареєстрована малолітня дитина 2002 року народження, який житлом не забезпечений.

В зв`язку з подальшим невиконанням ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором банк звернувся до суду з даним позовом та просив суд стягнути з позичальника на його користь заборгованість за кредитом в сумі 113767,67 грн., з яких 102663,82грн. тіло кредиту, 7054,19 грн. несплачених відсотків, 3125,70грн. пеня за несвоєчасну сплату основних платежів та відсотків за кредитом, 923,54 грн. комісія за супроводження кредиту.

ІНФОРМАЦІЯ_1 після відкриття провадження в даній справі ОСОБА_2 помер, що підтверджується актовим записом про смерть №123, складеним 10 листопада 2018 року Білогірським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Згідно наданого позивачем розрахунку станом на дату смерті боржника заборгованість за кредитом складає 113203, 02 грн., з яких 102663,82 грн. тіло кредиту, 7054,19 грн. несплачених відсотків, 3125,70грн. пеня за несвоєчасну сплату основних платежів та відсотків за кредитом, 359,31 грн.

За повідомленням приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Рогожиної Ю.М. №46/01-16 від 21.02.2020 року 04 квітня 2019 року заведена спадкова справа №43/2019 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заявою дружини померлого ОСОБА_1 про прийняття спадщини. Відомостей про склад спадкового майна в заяві не зазначено та спадкова справа не містить.

Із спадкової справи вбачається, що мати померлого ОСОБА_5 від прийняття спадщини після смерті сина відмовилась.

23 січня 2020 року позивач направив на адресу приватного нотаріуса Білогірського районного центрального округу Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Рогожиної Ю.М. претензію кредитора, яку було отримано нотаріусом 27.01.2020 року.

28 квітня 2020 року АТ «Ощадбанк» направив вимогу кредитора безпосередньо на адресу спадкоємця ОСОБА_1 , вказана вимога повернулась без вручення з відміткою на конверті «за закінченням терміну зберігання».

05 травня 2020 року АТ «Ощадбанк» було направлено повторно претензію кредитора на адресу приватного нотаріуса Білогірського районного центрального округу Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) РогожиноїЮ.М., яку було отримано 06.05.2020 року.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05 березня 2021 року, в Державному реєстрі на цю дату містяться відомості, що ОСОБА_2 належить на праві власності нерухоме майно у вигляді:квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 145.1 кв.м. та земельної ділянки, площею 0,0848 га, кадастровий номер :01:001:0169 за адресою по АДРЕСА_2 .

Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається,

Згідно п. 1 ст. 611 вказаного Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частиною 1 статті 546 цього Кодексу встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Як передбачено ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.ст.1216,1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст.ст. 1261ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. (ч.ч.1,3,4 ст.1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину. але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем , має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

За нормами ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від час уприйняття спадщини вона належить спадкодавцю з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні.

Тобто в разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналіз норм статей 1216,1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Як встановлено судом станом на 09 листопада 2018 року - час смерті позичальника ОСОБА_2 він не виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 76 від 28 березня 2008 року в сумі 113203, 02 грн. і дана заборгованість в силу вимог ст. 1281, 1282 ЦК України має бути стягнута з його спадкоємця - відповідача по справі ОСОБА_1 в межах вартості спадкового майна.

Вказана заборгованість відповідачем не оспорюється та колегія суддів не вбачає підстав ставити даний розрахунок під сумнів.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, провадження№ 61-25487св18, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, провадження № 61-44960св18, від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17, провадження № 61-27515св18, від 15 липня 2020 року у справі № 645/1566/16-ц, провадження № 61-37696св18.

Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, Свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого Свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17, провадження № 61-27515св18, від 15 липня 2020 року у справі № 645/1566/16-ц, провадження № 61-37696св18.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що принцип змагальності цивільного процесу, який закріплений у статті 81 ЦПК України, передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Тому висновки суду про відмову в позові з тих підстав, що позивач не зазначив перелік спадкового майна, не надав доказів, які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суд безпідставно поклав обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача, у зв`язку з тим, що обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

На підставі норм ЦК України та встановлених судом обставин слід дійти висновку, що відповідач ОСОБА_1 успадкувала дане майно і воно їй належить на підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України з момент відкриття спадщини.

Як зазначено вище саме на ОСОБА_1 як спадкоємиці боржника лежить тягар доказування вартості даного майна, однак відповідач жодних письмових доказів суду щодо вартості майна не надала, клопотань про призначення відповідних судових експертиз для встановлення цієї вартості не заявляла, тому на думку колегія суддів не довела, що вартість вищевказаного нерухомого майна менше розміру заборгованості по кредиту станом на день смерті боржника.

Крім того як вбачається з наданого позивачем суду витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05 березня 2021 року в Державному реєстрі на цю дату містяться відомості, що ОСОБА_2 належить на праві власності нерухоме майно у вигляді:квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 145.1 кв.м. та земельної ділянки, площею 0,0848 га, кадастровий номер :01:001:0169 за адресою по АДРЕСА_2 .

Позивачем також надано суду довідку про оціночну вартість квартири АДРЕСА_2 , за якою вартість квартири значно перевищує розмір боргу спадкодавця за вищевказаним кредитним договором, яку позивач просить стягнути зі спадкоємця боржника.

Відповідачем, надані позивачем докази наявності та вартості успадкованого майна не спростовано.

Вказані обставини та висновки Верховного Суду судом першої інстанції враховані не були, вказуючи на відсутність успадкованого відповідачами майна після смерті боржника суд позбавив кредитора права на задоволення своїх вимог щодо стягнення заборгованості, яка виникла на підставі кредитного договору.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 113 203,02 грн. заборгованості за кредитним договором № 76 від 28 березня 2008 року, що утворилась на час смерті спадкодавця боржника ОСОБА_2 через неналежне виконання ним своїх обов`язків за даним договором в сумі 113 203,02 грн .

Оскільки позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» задоволено в повному обсязі, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем при поданні позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг.

При поданні позовної заяви позивач сплатив 1706 грн. 52 коп. судового збору, при поданні апеляційної скарги - 2559 грн. 78 клоп., а при поданні касаційної скарги судовий збір було сплачено в розмірі 3413 грн. 04 коп. Тому з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» слід стягнути 7679 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 09 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (юридична адреса: вул. Госпітальна, 12-Г, код ЄДРПУО 00032129)заборгованість за кредитним договором від 28 березня 2008 року № 76 в розмірі 113 203,02 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (юридична адреса: вул. Госпітальна, 12-Г, код ЄДРПУО 00032129) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 7679 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 червня 2023 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук Т.В. Спірідонова