Номер провадження: 22-ц/813/307/23
Головуючий у першій інстанції Сувертак І.В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2019 року у цивільній справі за позовом Споживчого товариства «Гранд Парк 24» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

СТ «Гранд Парк 24» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати внесків та платежів у розмірі 18 141,04 грн за період - березень 2017 року по березень 2018 року включно, а також судові витрати у розмірі 1762 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Споживче товариство «ГРАНД ПАРК 24» є неприбутковою організацією та створено на добровільних засадах для спільного ведення діяльності з метою задоволення потреб співвласників житлового комплексу «ГРАНД ПАРК 24», який розташований в Суворовському районі міста Одеси, для утримання у належному стані житла та прибудинкової території, шляхом збирання та витрачання внесків відповідно до кошторису, затвердженому загальними зборами членів та асоційованих членів товариства згідно до статуту.

Статут СТ «ГРАНД ПАРК 24» затверджено рішенням загальних зборів членів споживчого товариства 23 серпня 2016 року, протокол №23/08. Державна реєстрація СТ проведена 25 серпня 2016 року Номер запису: 1 059691.

Метою створення товариства є забезпечення та захист прав співвласників житла, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів передбачених законодавством та статутом товариства.

Загальними зборами СТ було затверджено 01 квітня 2017 року кошторис на 2017 рік, а 20 грудня 2017 року - на 2018 рік.

Згідно даних кошторисів внески на утримання будинку та прибудинкової території щомісячно сплачується членами та асоційованими членами на рахунки СТ.

Відповідач ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 п. 10 розділу II Статуту СТ, як особа яка має майнові права на квартиру являється асоційованим членом СТ, оскільки відповідачу ОСОБА_1 на правах власності належить квартира АДРЕСА_1 в житловому комплексі загальною площею 72,1 кв.м.

Відповідно до ч. 5 п. 14 розділу II Статуту СТ обов`язки асоційованого члена визначаються в порядку, встановленому Статутом СТ для членів споживчого товариства.

Згідно ч. 9 п. 16 розділу II Статуту СТ асоційований член зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески та платежі на утримання житлового комплексу відповідно до затверджених кошторисів.

На протязі тривалого часу у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість зі сплати внесків та платежів, передбачених кошторисом, а саме за період, березень 2017 року - березень 2018 року у розмірі 18 141,04 грн, що підтверджується карткою платника та квитанціями, які вчасно були надані відповідачу для оплати.

Враховуючи те, що заборгованість ОСОБА_1 в установлені терміни так і не погасив, позивач просив стягнути її з відповідача, а також стягнути судовий збір.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2019 року позов Споживчого товариства «Гранд Парк 24» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати внесків та платежів задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь Споживчого товариства «Гранд Парк 24» заборгованість зі сплати внесків та платежів у розмірі 18 141,04 грн за період - березень 2017 року по березень 2018 року включно. Стягнено з ОСОБА_1 на користь Споживчого товариства «Гранд Парк 24» сплачений судовий збір за подання позову в розмірі 1762,00 грн.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи, викладені у рішенні суду першої інстанції обставини не відповідають обставинам справи та судом першої інстанції зроблено помилкові висновки про задоволення позовних вимог.

Так, скаржник вважає, що позивачем не надано жодного підтверджуючого (первинного) документу на підтвердження позовних вимог, належних доказів в обґрунтування позову, що спричинило ним недобросовісне виконання обов`язків щодо доказів.

Короткий зміст відзиву Споживчого товариства «Гранд Парк 24» на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу Споживче товариство «Гранд Парк 24» зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у вказаній цивільній справі становить менш ніж сто розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а таким чином, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року до серпня 2022 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 09 червня 2023 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.32). Квартира АДРЕСА_3 належить відповідачу та зазначене сторонами не оспорюється.

Статут Споживчого товариства «ГРАНД ПАРК 24» затверджено рішенням загальних зборів членів споживчого товариства 23 серпня 2016 року, протокол №23/08. Державна реєстрація СТ проведена 25 серпня 2016 року. Номер запису: 1 059691 (а.с.4-11).

Метою створення товариства є забезпечення та захист прав співвласників житла, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів передбачених законодавством та статутом товариства.

Загальними зборами споживчого товариства було затверджено 01 квітня 2017 року кошторис на 2017 рік, а 20 грудня 2017 року - на 2018 рік (а.с.27-29).

Згідно даних кошторисів внески на утримання будинку та прибудинкової території щомісячно сплачується членами та асоційованими членами на рахунки споживчого товариства.

Відповідач ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 п. 10 розділу II Статуту Споживчого товариства «ГРАНД ПАРК 24», як особа яка має майнові права на квартиру являється асоційованим членом споживчого товариства, оскільки відповідачу ОСОБА_1 на правах власності належить квартира АДРЕСА_1 в житловому комплексі загальною площею 72,1 кв.м.

Відповідно до ч. 5 п. 14 розділу II Статуту Споживчого товариства «ГРАНД ПАРК 24» обов`язки асоційованого члена визначаються в порядку, встановленому Статутом споживчого товариства для членів споживчого товариства.

Згідно ч. 9 п. 16, розділу II Статуту СТ асоційований член зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески та платежі на утримання житлового комплексу відповідно до затверджених кошторисів.

На протязі тривалого часу у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість зі сплати внесків та платежів, передбачених кошторисом, а саме за період, березень 2017 року - березень 2018 року у розмірі 18 141,04 грн, що підтверджується карткою платника та квитанціями, які вчасно були надані відповідачу для оплати (а.с.12-26).

Положення ст.ст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов`язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

В судовому засіданні відповідачем не надано відповідних доказів на підтвердження фактів ненадання йому взагалі, або надання не в повному обсязі, або неналежної якості житлово-комунальних послуг у спірному періоді (актів-претензій). Також з розрахунку заборгованості вбачається, що частково все ж таки заборгованість по квартирі оплачувалась (меморіальний ордер від 15 лютого 2018 року (а.с.13).

Крім того, в ході розгляду справи стороною відповідача не спростовано розрахунків заборгованості позивача, а тому суд першої інстанції обґрунтованого прийняв до уваги розрахунок заборгованості наданий позивачем, оскільки останній здійснено у відповідності до встановлених правил та тарифів, які діяли в період їх нарахування та відповідно кошторисів на 2017-2018 роки (а.с.12).

Суд першої інстанції правильно не брав до уваги доводи відповідача про безпідставність позову через відсутність договору, укладеного між сторонами, про надання послуг, виходячи з наступного.

Дійсно, діючими законодавчими актами в сфері надання житлово-комунальних послуг передбачено надання цих послуг на підставі відповідного письмового договору.

Разом з тим, відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Так, ні ЦК України, ні ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», не передбачені випадки, коли недодержання письмової форми договору про надання житлово-комунальних послуг має наслідком його недійсність, а тому відсутність письмового договору про надання відповідних послуг не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє споживача від оплати за фактично надані послуги.

Враховуючи, що факт надання позивачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території знайшов своє повне підтвердження в ході судового розгляду, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що відповідач, як власник житла, зобов`язаний був оплачувати позивачу внески та платежі.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що відповідач з приводу ненадання або надання відповідних послуг неналежної якості до Споживчого товариства «Гранд Парк 24» або до інших установ не звертався, а тому позивач правомірно в спірний період нараховував оплату за надані послуги по експлуатації і ремонту будинку, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за період - березень 2017 року по березень 2018 року включно в розмірі 18 141,04 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, судовий збір у розмірі 1762 грн, котрий сплачений позивачем, що підтверджено документально, стягується з відповідача ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги, про те, що в наданих позивачем первинних документах не зазначено обсяг господарських операцій та одиниці виміру господарських операції, колегія суддів зазначає, що дані доводи є безпідставними, оскільки в наданих квитанція на оплату комунальних послуг зазначено одиниці виміру, обсяг спожитих послуг.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 996-XIV, наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає здійснення господарської діяльності, а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.

Наведені висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2018 року у справі №815/3479/17, від 19 вересня 2018 року у справі №2а-2104/12/1370.

Щодо доводів апеляційної скарги, щодо змісту технічного запису судового засідання та протоколу судового засідання колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 249 ЦПК України учасники справи мають право ознайомитися із технічним записом судового засідання, протоколом судового засідання та протягом п`яти днів з дня проголошення рішення у справі подати до суду письмові зауваження щодо неповноти або неправильності їх запису.

Проте, скаржником такі зауваження до суду першої інстанції не подавались, більше того ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2019 року, якою клопотання ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_1 , про витребування доказів залишено без задоволення, та від 23 жовтня 2019 року, якою визнано необґрунтованим заявлений відповідачем ОСОБА_1 відвід головуючому - судді Сувертак І.В., набрали законної сили та в змісті апеляційної скарги скаржником не включено до апеляційної скарги на рішення суду та в прохальній частині апеляційної скарги скаржник не просить скасувати дані ухвали.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 09 червня 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: С.М. Сегеда

М.М. Драгомерецький