КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-з/824/1344/2023
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Кашперської Т.Ц.,
суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
за участю секретаря Діденка А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного судуклопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Івашківського Андрія Олеговича, про відшкодування судових витрат та ухвалення додаткового рішення, а також заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Муньки Олександра Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення забезпечувального платежу, визнання недійсним договору, стягнення моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній платі та комунальних платежах,
В жовтні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, змінивши в червні 2021 року предмет позову, просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь забезпечувальний платіж в сумі 984439,33 грн. та судові витрати, визнати недійсним договір № 14/09-10/18 оренди (найму) житлового приміщення від 14 вересня 2018 року, укладений ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , стягнути з ОСОБА_2 на свою користь моральну шкоду 900000 грн.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 січня 2023 року в первісному та зустрічному позовах відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови в первісному позові, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 січня 2023 року в частині відмови в первісному позові та ухвалити нове рішення, яким задовольнити первісний позов, покласти на відповідача судові витрати, в тому числі на правничу допомогу в розмірі 80100 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 , також не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в зустрічному позові, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість рішення та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 січня 2023 року в частині відмови в зустрічному позові та ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічний позов, в частині відмови в задоволенні первісного позову рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року апеляційні скарги задоволено частково, рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 січня 2023 року скасовано та прийнято нову постанову. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення забезпечувального платежу, визнання недійсним договору та стягнення моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 забезпечувальний платіж в сумі 984439,33 грн., а також судові витрати в розмірі 13663 грн. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній платі та комунальних платежах задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість по орендній платі згідно договору № 14/09.10/18 оренди (найму) житлового приміщення в розмірі 48000 доларів США, заборгованість по комунальних платежах в розмірі 60275 грн., а також судові витрати в розмірі 24970 грн. В решті позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

23 жовтня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Івашківського А.О. про відшкодування судових витрат та ухвалення додаткового рішення. Заявник вказував, що в зв`язку з розглядом даної справи в суді першої та апеляційної інстанції ним понесено витрати на правничу допомогу, надану адвокатами Адвокатського об`єднання «Крупнова і партнери» в розмірі 68000 грн., згідно актів наданих послуг № 1 від 27 січня 2023 року по розгляду справи в Обухівському районному суді Київської області та № 2 від 20 жовтня 2023 року по розгляду справи в Київському апеляційному суді. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України ним зроблено заяву під час розгляду справи про намір відшкодувати судові витрати і про те, що докази на підтвердження таких витрат будуть подані в межах строків, визначених ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 55100 грн. за розгляд справи в Обухівському районному суді Київської області та 13000 грн. за розгляд справи в Київському апеляційному суді.

До клопотання про ухвалення додаткового рішення надано копію договору про надання правової допомоги від 09 вересня 2020 року № 40/20, копію додаткової угоди від 09 вересня 2021 року до договору про надання правової допомоги № 40/20 від 09 вересня 2020 року, акт виконаних робіт від 27 січня 2023 року про надання правової допомоги з детальним описом робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатським об`єднанням, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 40/20 від 09 вересня 2020 року, копію договору про надання правової допомоги № 60/23 від 01 березня 2023 року, копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 60/23 від 09 березня 2023 року, копію акту виконаних робіт від 20 жовтня 2023 року про надання правової допомоги з детальним описом робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатським об`єднанням, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію ордеру про надання правової допомоги, докази направлення клопотання про відшкодування судових витрат та ухвалення додаткового рішення відповідачу.

Від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Муньки О.М. також надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, направлена засобами поштового зв`язку 23 жовтня 2023 року, зареєстрована за номером провадження 22-з/824/1353/2023, в якій заявник посилався на те, що постановою Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року в даній справі первісний та зустрічний позови було задоволено частково та з обох сторін стягнуто на користь іншої сторони грошові суми.

Наводив зміст ст. 601, 202 ЦК України, ч. 12 ст. 265 ЦПК України, правові висновки Верховного Суду в постановах від 15 січня 2020 року в справі № 209/3022/16-ц, від 22 січня 2021 року в справі № 910/11116/19, від 14 лютого 2018 року в справі № 910/6374/17.

Враховуючи часткове задоволення обох позовів про стягнення грошових сум, вважав, що в даній справі судом має бути вирішено питання про проведення зустрічного зарахування грошових сум та стягнення різниці на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму, а саме з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

На підставі вищевикладеного просив провести зустрічне зарахування грошових сум і стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю між ними в доларах США по курсу НБУ станом на дату ухвалення рішення суду.

Оскільки клопотання ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат та ухвалення додаткового рішення та заява представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Муньки О.М. про ухвалення додаткового рішення є взаємопов`язаними і стосуються розподілу грошових сум, апеляційним судом вирішено здійснювати розгляд цих питань в межах одного провадження, зареєстрованого раніше - 22-з/824/1344/2023.

Від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Муньки О.М. надійшов відзив на клопотання ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат, в якому представник відповідача посилався на необґрунтованість заявленого клопотання і просив залишити його без задоволення. Посилався на те, що 28 лютого 2023 року ухвалою суду першої інстанції відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу, ухвала набрала законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувалась. З вимогами клопотання в частині стягнення 55100 грн. не погоджувався повністю, вважав його безпідставним та необґрунтованим, а докази, які воно містить - неналежними та недопустимими. Вказував, що правову допомогу надано у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення забезпечувального платежу, що також підтверджується умовами договору, згідно якого гонорар сплачується саме у справі про стягнення забезпечувального платежу, а не за зустрічним позовом, що виключає підстави для задоволення клопотання про відшкодування судових витрат. Крім того, сума судових витрат, заявлена до відшкодування в клопотанні про відшкодування судових витрат, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку.

Щодо витрат на правову допомогу в розмірі 13000 грн., які були понесені під час розгляду справи Київським апеляційним судом, вказував, що відповідно до п. 6 договору від 01 березня 2023 року сума адвокатського гонорару складає суму за домовленістю, яка вноситься в день підписання цього договору як авансовий платіж, про внесення гонорару повністю або частково вчиняється відповідна відмітка за підписами сторін після тексту цього договору або на окремому аркуші. Проте матеріали клопотання не містять доказів, що сторони поставили відмітку після тексту договору про внесення гонорару. Умови щодо порядку розрахунку адвокатського гонорару в договорі відсутні. Також в матеріалах справи відсутні докази, що позивач або його представник подали до суду попередній розрахунок суми судових витрат, які вони понесли і які очікують понести в зв`язку з розглядом справи.

Від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Івашківського А.О. також надійшов відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення, подану відповідачем ОСОБА_5 , вважав дану заяву безпідставною та необґрунтованою, оскільки до розгляду касаційних скарг розгляд даної заяви є передчасним.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Вирішуючи заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Івашківського А.О. про ухвалення додаткового рішення по суті в частині судових витрат, понесених під час розгляду справи в суді першої інстанції, апеляційний суд виходить із наступного.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 січня 2023 року в первісному та зустрічному позовах відмовлено.

Отже, в межах рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 січня 2023 року судом першої інстанції не вирішувалося питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 28 лютого 2023 року в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Розглядаючи заяву представника позивача, суд першої інстанції вважав безпідставними твердження представника позивача, що 55100 грн., сплачені 09 вересня 2020 року на підставі договору про надання правової допомоги № 40/20 від 09 вересня 2020 року, були відшкодуванням витрат на правничу допомогу адвокатському об`єднанню, понесених у зв`язку з розглядом зустрічного позову ОСОБА_2 у справі № 752/21615/20, який поданий до суду 12 січня 2021 року, тобто через декілька місяців після сплати ОСОБА_1 55100 грн. Відмовляючи в задоволенні заяви, суд дійшов висновку, що підстави для ухвалення додаткового рішення відсутні, оскільки в задоволенні заявлених первісних позовних вимог та зустрічних позовних вимог було відмовлено (а. с. 60 - 64 т. 3).

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, питання про судові витрати, понесені позивачем на правничу допомогу, в рішенні суду першої інстанції від 23 січня 2023 року, яке було скасоване апеляційним судом, не вирішувалось, а ухвала Обухівського районного суду Київської області від 28 лютого 2023 року, в якій судом першої інстанції зроблено висновки по суті заявлених вимог та відмовлено в задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 55100 грн., ніким не оскаржувалась та набрала законної сили, що процесуально унеможливлює зміну апеляційним судом розподілу судових витрат в межах апеляційного перегляду.

В зв`язку з вищевикладеним, клопотання про стягнення судових витрат, понесених позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції в розмірі 55100 грн., задоволенню не підлягає як необґрунтоване.

Разом із тим, оскільки питання про судові витрати, понесені позивачем на правничу допомогу в апеляційному суді, апеляційним судом в постанові від 18 жовтня 2023 року не вирішувалось, при цьому ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зробив застереження про намір відшкодувати понесені ним витрати, пов`язані з розглядом справи в Київському апеляційному суді, а після прийняття постанови від 18 жовтня 2023 року відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів подав клопотання про відшкодування судових витрат та ухвалення додаткового рішення, до якого долучив докази понесення ним таких витрат, вказане клопотання підлягає розгляду апеляційним судом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, апеляційний суд враховує правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21, згідно яких при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Із матеріалів справи вбачається, що до заяви про ухвалення додаткового рішення позивачем надано копію договору № 60/20 від 01 березня 2023 року про надання правової допомоги, укладеного адвокатським об`єднанням «Крупнова і партнери» та ОСОБА_1 , за умовами п. 2.2, 6 якого виконавець зобов`язується здійснювати захист/представництво клієнта в Київському апеляційному суді по розгляду справи № 752/21625/20. Сума адвокатського гонорару складає суму за домовленістю, яка вноситься в день підписання цього договору як авансовий платіж готівкою або у інший спосіб за усною домовленістю сторін.

Згідно додатку № 1 до договору про надання правової допомоги № 60/20 від 01 березня 2023 року, розмір адвокатського гонорару відповідно до п. 6 договору про надання правової допомоги № 60/23 від 01 березня 2023 року, сторонами встановлено в розмірі 13000 грн., який сплачується в день підписання договору.

Крім того, позивачем надано квитанцію до прибуткового касового ордера № 60/23 від 09 березня 2023 року, згідно якої, адвокатським об`єднанням «Крупнова і партнери» прийнято від ОСОБА_1 13000 грн. на підставі юридичної консультації та надання правової допомоги в апеляційному суді в справі № 752/21615/20.

Також позивачем надано копію акту наданих послуг № 2 згідно договору про надання правової допомоги від 01 березня 2023 року № 60/23, складеного 20 жовтня 2023 року, яким сторони підтверджують, що виконавець надав, а замовник прийняв послуги, надані згідно з договором про надання правової допомоги № 60/23 від 01 березня 2023 року, а саме: 15 лютого 2023 року ознайомлення з рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 січня 2023 року № 752/21615/20 та його правовий аналіз - 500 грн., 17 лютого 2023 року попередня консультація клієнта щодо судового рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 січня 2023 року - 500 грн., 02 березня 2023 року підготовка апеляційної скарги на рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 січня 2023 року № 752/21615/20 - 2000 грн., 14 квітня 2023 року підготовка відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 січня 2023 року - 2000 грн., 05 липня 2023 року, 30 серпня 2023 року, 18 жовтня 2023 року виїзд до Київського апеляційного суду та участь в судовому засіданні по розгляду апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області - по 2000 грн. за кожне засідання, 20 жовтня 2023 року підготовка клопотання про стягнення судових витрат на правову допомогу з ОСОБА_2 та ухвалення додаткового рішення у справі № 752/21615/20, його подання до суду - 2000 грн., всього 13000 грн.

Критерії реальності адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), а також критерії розумності їхнього розміру апеляційний суд вважає в даному випадку дотриманими стороною позивача і не спростованими стороною відповідача у поданому ним запереченні на клопотання.

У даній справі за результатами апеляційного перегляду первісний позов ОСОБА_1 задоволено на 52%, про що також зазначено безпосередньо в постанові Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року в даній справі.

Відтак, пропорційно розміру задоволених позовних вимог витрати на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, складають 13000 грн. х 52% = 6760 грн.

Виходячи із наведеного, оскільки апеляційним судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 було укладено з адвокатським об`єднанням договір про надання правничої допомоги та додаток до нього, в яких сторони обумовили характер і межі надання правової допомоги, її вартість, склали акт наданих послуг, в якому зазначено дату наданих послуг, їх детальний опис, і відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України до закінчення судових дебатів (а саме в апеляційній скарзі) позивач повідомив апеляційний суд про те, що надасть докази витрат на правничу допомогу в порядку та строки, передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, і в подальшому протягом п`яти днів після прийняття постанови надав докази на підтвердження розміру судових витрат, апеляційний суд приходить до висновку про часткову доведеність заяви позивача про відшкодування судових витрат, понесених під час апеляційного перегляду, стягнувши судові витрати на правничу допомогу, понесені позивачем ОСОБА_1 в апеляційному суді, з відповідача на його користь пропорційно до задоволення позовних вимог в розмірі 6760 грн.

В іншій частині заява ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат задоволенню не підлягає з наведених вище підстав.

Вирішуючи по суті заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Муньки О.М. про ухвалення додаткового рішення, а саме проведення зустрічного зарахування грошових сум та стягнення різниці між ними в доларах США по курсу НБУ станом на дату ухвалення рішення суду, апеляційний суд виходить із того, що заявлені відповідачем підстави для ухвалення додаткового рішення не входять до підстав, визначених ст. 270 ЦПК України, з огляду на те, що апеляційним судом при прийнятті постанови від 18 жовтня 2023 року ухвалено рішення стосовно всіх позовних вимог, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, і при вирішенні питання про право апеляційним судом зазначено точні грошові суми, присуджені до стягнення, також вирішено питання про розподіл судового збору пропорційно до задоволення позовних вимог.

Дійсно, відповідно до ч. 12 ст. 265 ЦПК України у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Разом із тим, оскільки стягнення грошових сум в межах позовних вимог здійснено апеляційним судом в різних валютах (в українській гривні та доларах США), а самостійне проведення конвертації стягнутих грошових сум в іншу валюту з метою проведення зустрічного зарахування положеннями ЦПК України не передбачене, учасниками справи відповідних розрахунків надано не було, апеляційним судом такого зустрічного зарахування не проводилось.

Крім того, відсутність в постанові апеляційного суду проведення зустрічного зарахування стягнутих сум за первісним та зустрічним позовом та стягнення різниці між ними на користь сторони, на користь якої присуджено більшу грошову суму, не є підставою, передбаченою ст. 270 ЦПК України, для ухвалення додаткового рішення.

Апеляційний суд не приймає посилання відповідача в заяві про ухвалення додаткового рішення на положення ст. 601, 202 ЦК України, оскільки ними не регулюються процесуальні питання, передбачені ч. 12 ст. 265 ЦПК України, та на правові висновки Верховного Суду в постановах від 15 січня 2020 року в справі № 209/3022/16-ц, від 22 січня 2021 року в справі № 910/11116/19, від 14 лютого 2018 року в справі № 910/6374/17, оскільки в них відсутні роз`яснення щодо дій суду у випадку стягнення сум за первісним та зустрічним позовами в різних валютах.

Враховуючи вищевикладене, заява представника ОСОБА_2 - адвоката Муньки О.М. про ухвалення додаткового рішення є необґрунтованою та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 7, 133, 137, 141, 246, 270, 381, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Івашківського Андрія Олеговича про відшкодування судових витрат та ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 6760 грн.

В іншій частині клопотання відмовити.

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Муньки Олександра Миколайовича про ухвалення додаткового рішення про проведення зустрічного зарахування грошових сум залишити без задоволення.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст додаткової постанови виготовлено 06 грудня 2023 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.