Справа № 367/6621/19
Провадження №2/367/901/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

17 травня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Шаповала О.О.,

представника позивача Сливченко Ю.В.,

представника відповідача Городок Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ни до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи позов, позивач вказує, що 05 вересня 2003 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Центральним відділом реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1930. Вказаний шлюб був розірваний рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 24 червня 2019 року.

Від даного шлюбу позивач та відповідач мають двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розірвання шлюбу позивач та відповідач проживають за однією адресою, але на різних поверхах будинку, окремо, спільного господарства не ведуть, з позивачкою проживають діти, обов`язки по утриманню та догляду дітей позивач виконує самостійно. Відповідач проживає разом зі своєю новою співмешканкою окремо (на окремому поверсі), участі в житті дітей не приймає, з дітьми не спілкується, не забезпечує їх.

Діти після розірвання шлюбу висловили своє побажання проживати з матір`ю. На час звернення із позовом відбувається поділ майна, що було набуто в шлюбі.

Діти навчаються у школі та постійно потребують нормального харчування, одягу, коштів на розвиток, іграшки, книжки, усе це потребує значних коштів, які позивач несе самостійно. Звернення позивача до відповідача з приводу сплати коштів на утримання дітей добровільно не привели до бажаного результату, відповідач ухиляється від сплати коштів на утримання дітей.

Позивач зазначає, що відповідач аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей не має.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання двох дітей, у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку і до їх повноліття, починаючи з дня звернення до суду.

21 серпня 2020 року відповідачем надано письмові пояснення на позовну заяву, в яких він вказує, що діти проживають із ним у належному йому житловому будинку. Ним, як батьком та власником будинку створені всі необхідні житлово-побутові умови для комфортного проживання, розвитку, навчання та відпочинку дітей, у дітей є окремі кімнати. Відповідач вказує, що всі витрати на утримання будинку він несе самостійно, за період з червня 2019 по червень 2020 року витрати на комунальні послуги становили 48 113, 89 грн. (електроенергія, газопостачання, послуги асенізатора). Також, відповідач вказує, що всупереч посиланням позивача у позові, продукти харчування, подарунки, ліки, іграшки дітям купує він, також підтримує контакт з адміністрацією школи, в якій навчаються діти. Відповідач вказує, що наявність спільного побуту з дітьми підтверджується також долученими ним фотокартками.

Відповідач зазначає, що надана у позові інформація позивачем обумовлена тим, що після розірвання шлюбу він почав проживати у будинку зі своєю новою сім`єю. На підставі цього ОСОБА_1 почала маніпулювати думкою їхніх спільних дітей, залякує їх, що він несе загрозу їм та їх матері, при дітях цькує, влаштовує сварки, б`ється та використовує лайливі слова. Позивач неодноразово безпідставно викликала поліцію про начебто вчинення домашнього насильства (що не відповідає дійсності).

23 вересня 2020 року від представника позивача надійшла відповідь на письмові пояснення відповідача, в яких вказує, що всі посилання відповідача на ніби то вплив позивача на дітей не відповідає дійсності, перш за все з огляду на вік дітей, яким вже виповнилося 14 та 15 років, діти мають власну думку. На підтвердження спілкування з дітьми відповідач надає дві фотокартки, одна з яких є фотошопом, який видно неозброєним оком через невірно підставлені голови людей, а інша зроблена відповідачем безпосередньо перед засіданням, а саме діти грались з м`ячем, в цей момент до них чомусь підбіг батько, а його дружина почала фотографувати їх. Жодного спілкування відповідача з дітьми не існує. Подана відповідачем характеристика зі школи на дітей, характеризує дітей, і жодним чином не характеризує відповідача, батько участі в навчальному процесі дітей не приймає. Подані відповідачем квитанції про сплату комунальних послуг не є підтвердженням утримання дітей, а є підтвердженням утримання будинку, відносно поділу якого триває судовий розгляд. Відповідачем жодних інших квитанцій на підтвердження утримання не будинку, а саме дітей, не надано. Також, позивач повідомляє, що у будинку є два холодильники. Холодильник, в якому відповідач зберігає продукти харчування, він тримає в окремому закритому приміщенні, доступу до якого ані позивач, ані діти не мають.

13 грудня 2019 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

16 квітня 2020 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області закрито підготовче провадження у даній справі та вказану цивільну справу призначено до розгляду по суті.

01 жовтня 2020 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області провадження у справі №367/6621/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по справі №367/5253/20 за заявою ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами судового наказу №367/5253/20, який був виданий Ірпінським міським судом Київської області 10 вересня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_2 про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей.

19 серпня 2022 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області поновлено провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовну заяву та просила її задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та інших письмових поясненнях.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових поясненнях, поданих відповідачем, а також представником відповідача.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, дослідивши зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що згідно із копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , 05 вересня 2003 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві складено 05 вересня 2003 року відповідний актовий запис №1930 (т.1, а.с.8).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_4 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що 17 червня 2005 року складено відповідний актовий запис №56 Виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради міста Ірпеня Київської області (т.1, а.с.9).

Згідно із копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що 04 жовтня 2006 року складено відповідний актовий запис №106 Виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради міста Ірпеня Київської області (т.1, а.с.10).

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 24 червня 2019 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 05 вересня 2003 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №1930 (т.1, а.с. 124).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 лютого 2017 року №2-20, ОСОБА_2 є спадкоємцем майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 матері ОСОБА_6 , спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з : житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 125).

Згідно із довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 14.08.2020, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано чотири особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 (т.1, а.с. 126).

Відповідно до довідки від 19.08.2020 року, виданої ОСОБА_2 , останній дійсно працює у АО «КМ ЕКСПЕРТ ПРАВО» з 30.07.2020 за основним місцем роботи (0,5 ставки від посадового окладу) та займає посаду начальника юридичного відділу, посадовий оклад становить 4800 гривень (т.1, а.с. 127).

Згідно із довідкою ДВНЗ «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» від 03.09.2018 №67, ОСОБА_1 працює на посаді лаборанта кафедри обліку і оподаткування, фахівець з контролю по забезпеченню навчального процесу І категорії обліково-економічного факультету, її заробіток з серпня 2017 року по липень 2018 року складає 43 799, 33 гривні (т.1, а.с.11, 13).

Також, при винесенні рішення суд враховує долучені позивачем докази щодо психологічного стану дітей (т.1, а.с.18-27), факти звернень до правоохоронних органів щодо можливого економічного насильства стосовно дітей зі сторони батька ОСОБА_2 (т.1, а.с. 77-89), складені службою у справах дітей висновки оцінки потреб та оцінки рівня безпеки неповнолітніх дітей (т.1, а.с. 196-229), письмові пояснення дітей (т.1, а.с. 190-195).

Відповідно до довідки №710 від 15.03.2023, виданої начальником відділу ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Гостомельської селищної ради Бутку А.В., за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано 4 особи, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 .

Суд враховує при прийнятті рішення як належний та допустимий доказ довідку №948 від 04.04.2023, видану адміністратором ЦНАП Виконавчого комітету Гостомельської селищної ради Буток Оксані Михайлівні про те, що вона не зареєстрована, але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з нею за вищевказаною адресою проживають і зареєстровані її неповнолітні діти донька ОСОБА_4 , 2005 року народження, та син ОСОБА_3 , 2006 року народження. При цьому, всупереч посилань представника відповідача, суд враховує, що зазначення квартири 1 за вищевказаною адресою є технічною помилкою, що і підтверджується копією листа начальника Гостомельської селищної військової адміністрації №1796 від 12.05.2023, наданою представником відповідача.

Відповідно до копії листа начальника ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області №Б-129/109/1007/01-2023 від 23.03.2023, та копії витягу з ЄРДР №0000354 від 21.05.2022, за наслідками звернення ОСОБА_1 до поліції з приводу безвісного зникнення ОСОБА_2 , який перестав виходити на зв`язок 25.02.2022, встановлено, що ОСОБА_2 самостійно покинув територію України, перетнув кордон з Польщею.

20 грудня 2021 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області у справі №367/5253/20 заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу задоволено, скасовано судовий наказ Ірпінського міського суду Київської області від 10 вересня 2020 року, виданий у цивільній справі №367/5253/20 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , яким: стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 19.08.2020 р. і до досягнення дітей повноліття; відмовлено ОСОБА_2 у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з ОСОБА_1 .

Вказаною ухвалою суду встановлено, що станом на момент звернення ОСОБА_2 до Ірпінського міського суду Київської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей (19 серпня 2020 року), а також станом на момент розгляду заяви, у провадженні цього суду перебувала справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме цивільна справа № 367/6621/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Як видно із даної ухвали суду, під час розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, були допитані в судовому засіданні неповнолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вказали, що їх матеріальним забезпеченням та вихованням займається виключно матір ОСОБА_1 .

Постановою Київського апеляційного суду від 08 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 20 грудня 2021 року залишено без змін.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України).

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно положень ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками цього обов`язку визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 27 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи викладене, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено, що неповнолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , позивач здійснює витрати на утримання неповнолітніх дітей.

Беручи до уваги, що між сторонами не досягнуто згоди щодо участі батька в утриманні дітей, наявні підстави для примусового стягнення з відповідача аліментів на їх утримання.

Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, інших осіб на утриманні відповідач не має, сплачує вартість послуг на утримання будинку, в якому проживають неповнолітні діти.

За таких обставин, оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, враховуючи, що позивачем не доведено підстав для стягнення з відповідача аліментів на неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку, суд визначає аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 серпня 2019 року до досягнення дітьми повноліття.

При цьому, враховуючи те, що позивач при зверненні до суду з позовом була звільнена від сплати судового збору за законом, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Керуючись ст. ст. 12, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 354, 430 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 серпня 2019 року до досягнення дітьми повноліття.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Кравчук