УХВАЛА

06 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 552/10170/22

провадження № 61-16575ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу Полтавського обласного центру зайнятості на рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 лютого 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року у справі за позовом Полтавського обласного центру зайнятості в особі Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Полтавський обласний центр зайнятості у грудні 2022 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

В обґрунтування позову вказував, що ОСОБА_1 12 липня 2022 року зареєструвалася в Полтавській міськрайонній філії Полтавського районного центру зайнятості як така, що шукає роботу, що підтверджується персональною карткою № НОМЕР_1 .

22 липня 2022 року ОСОБА_1 надала витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, в якому зазначено, що з 26 липня 2000 року по 19 серпня 2014 року ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа - підприємець (далі - ФОП), про що було вказано у доповідній записці фахівця центру зайнятості.

Згідно даних Єдиної інформаційно-аналітичної системи Державної служби зайнятості ОСОБА_1 перебувала на обліку в Полтавському міському центрі зайнятості з 03 березня 2006 року по 27 грудня 2006 року та отримувала допомогу по безробіттю.

У заяві про надання статусу безробітного від 03 березня 2006 року ОСОБА_1 повідомляла, що на час подання заяви вона не зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує.

З 03 березня 2006 року ОСОБА_1 було надано статус безробітної особи та призначено допомогу по безробіттю тривалістю 360 календарних днів з 03 березня 2006 року по 25 лютого 2007 року.

З 27 грудня 2006 року реєстрація ОСОБА_1 як безробітної була припинена у зв`язку з працевлаштуванням.

За період з 03 березня 2006 року по 27 грудня 2006 року ОСОБА_1 була виплачена допомога по безробіттю у розмірі 8 329,28 грн.

Наказом Державної служби зайнятості (Центральний апарат) від 04 листопада 2016 року № 203 Полтавський районний центр зайнятості реорганізовано шляхом приєднання до Полтавського обласного центру зайнятості.

Наказом Полтавського обласного центру зайнятості від 17 липня 2017 року № 195 створено Полтавську міськрайонну філію Полтавського обласного центру зайнятості.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 14 грудня 2017 року проведена державна реєстрація припинення (ліквідація) юридичної особи - Полтавського районного центру зайнятості, правонаступником всього майна, прав та обов`язків Полтавського районного центру зайнятості - є Полтавський обласний центр зайнятості.

На підставі встановлених відомостей, провідним інспектором з розслідування страхових випадків сектору розслідування страхових випадків Філії, відповідно до пункту 18 частини другої статті 22 Закону України «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової служби України № 60/62 та постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням» складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним від 19 серпня 2022 року № 233, яким зафіксовано виявлені порушення, а саме: згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 здійснювала підприємницьку діяльність з 26 липня 2000 року по 19 серпня 2014 року, що призвело до незаконного отримання нею допомоги по безробіттю.

Згідно даного акту 19 серпня 2022 року Філією було прийнято рішення про повернення коштів ОСОБА_1 в розмірі 8 329,28 грн та цього ж дня направлено їй наказ «Про повернення допомоги по безробіттю» від 19 серпня 2022 року № 48 разом з листом про відшкодування коштів у розмірі 8 329,28 грн у добровільному порядку протягом 15 календарних днів після ознайомлення з наказом.

В добровільному порядку ОСОБА_1 не повернула грошові кошти, в зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти, які були виплачені ОСОБА_1 , як допомога по безробіттю у розмірі 8 329,28 грн.

Київський районний суд м. Полтави рішенням від 27 лютого 2023 року відмовив у задоволенні позову.

Полтавський апеляційний суд постановою від 16 жовтня 2023 року апеляційну скаргу Полтавського обласного центру зайнятості задовольнив частково, змінив рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 лютого 2023 року, виклав мотивувальну частину у редакції цієї постанови. В іншій частині рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 лютого 2023 року залишив без змін.

15 листопада 2023 року Полтавський обласний центр зайнятості подав до суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 лютого 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року, в якій просив скасувати рішення районного суду, скасувати постанову апеляційного суду в частині недоведеності підстав для повернення суми виплаченої допомоги по безробіттю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Отже, зазначена справа не підлягає касаційному оскарженню.

Полтавський обласний центр зайнятості зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки існує низка рішень судів першої та апеляційної інстанцій у аналогічних справах з протилежними правовими висновками.

Також справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. Розгляд даної справи вирішить такі питання: забезпечення однакового застосування норм матеріального і процесуального права судами нижчих інстанцій; формування правового висновку (позиції) щодо застосування норм права у подібних правовідносинах; судове тлумачення та подолання системних колізій і прогалин у нормах матеріального права; досягнення і збереження сталості та єдності судової практики Верховного Суду.

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі потребує належних, фундаментальних обґрунтувань.

З врахуванням наведених доводів, Верховний Суд визнає, що винятки, зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовані.

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу rаtione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року.

З урахуванням того, що заявник подав касаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Полтавського обласного центру зайнятості на рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 лютого 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року у справі за позовом Полтавського обласного центру зайнятості в особі Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров