Справа № 344/8611/22
Провадження № 2/344/591/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Атаманюка Б. М.,

секретаря Стефанець Г.Я.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

неповнолітньої ОСОБА_2 ,

представника позивача адвоката Мізик С.І.,

представника відповідача адвоката Паньківа В.Я.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про виселення без надання іншого житлового приміщення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про виселення без надання іншого житлового приміщення.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.07.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Згідно розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області № 122 від 05.09.2022 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку з перебуванням судді Л. Мелещенко у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, вказана справа передана у провадження судді Атаманюка Б.М.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.09.2022 справу прийнято до провадження судді Атаманюка Б.М., відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.11.2022 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з договором дарування від 11 вересня 2015 року № 1455, дочка позивача - ОСОБА_2 одноособово отримала у приватну власність житловий будинок по АДРЕСА_1 . На момент набуття права власності дочкою на житловий будинок за вказаною адресою окрім дочки були зареєстровані: її батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_4 , бабця ОСОБА_5 , а також дід ОСОБА_3 .

Приблизно з осені 2015 року відповідач ОСОБА_3 почав зловживати спиртними напоями, що тягнуло за собою перебування у будинку шумних компаній, та супроводжувалось голосними викриками та нецензурною лайкою, вчиненням агресивних дії, скандалів, бійок, під час яких наносились тілесні ушкодження членам сім`ї власника житла. ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 протягом 2015- 2021 років неодноразово звертались до органів національної поліції з приводу конфліктів та неправомірних дій ОСОБА_3 . При цьому, відповідач безпідставно ображав проживаючих разом з ним у будинку своїх родичів, постійно намагався продемонструвати свою значимість та вплив, намагався змусити інших жильців будинку жити за встановленими ним порядком та правилами, що порушувало і так нестійкі родинні зв`язки. Вказані дії відповідача негативно впливали на моральний та психічний стан не тільки дорослих, але й на той час малолітньої дочки - ОСОБА_2 , та змушували неодноразово залишати власну домівку та шукати місце для ночівлі. Така антисоціальна поведінка відповідача викликала негативне відношення до нього ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що відображено у Комплексній психологічній характеристиці психоемоційного стану дитини та сімейних відносин ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Центру психологічної допомоги дітям ТОВ «Серденько» від 04.11.2020 року.

За таких умов, дії відповідача зробили неможливим подальше спільне проживання, а тому у грудні 2017 року, з метою уникнення конфліктів та збереження власного здоров`я та здоров`я неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , позивач із сім`єю переїхав на тимчасове проживання у належну відповідачу квартиру, з дозволу останнього. У той же час, проживаючи у належному неповнолітній ОСОБА_2 будинку, відповідач щоденно користувався всіма комунальними послугами, які не оплачував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку позивач ОСОБА_1 змушений був погасити, і протягом 2020-2022 років продовжує здійснювати оплату за фактичне проживання відповідача та використані ним комунальні послуги.

Намагання позивача спокійно вирішити питання про добровільне переселення у належний його дочці будинок по АДРЕСА_1 , а відповідача у квартиру АДРЕСА_2 , призвело до чергової сварки та звернення відповідачем до суду. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 вересня 2020 року зобов`язано ОСОБА_1 виселитись із квартири АДРЕСА_2 , що зумовило фактичне виселення всієї сім`ї.

Відповідачу ОСОБА_3 на праві власності належить двокімнатна квартира АДРЕСА_3 .

Крім того ОСОБА_3 є власником господарського приміщення №ХІУ за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 26 кв. м.; садового будинку АДРЕСА_4 , садівницьке товариство «Буровик» Івано-Франківського управління бурових робіт; 1/6 частини будинку за адресою: АДРЕСА_5 та 1/3 частини вказаного будинку.

Відповідач маючи власне житло, незаконно, шляхом постійних сварок, вчинених у нетверезому стані, побоїв, нецензурною лайкою, зайняв належний сім`ї позивача житловий будинок та фактично позбавив їх житла. Відповідач не є членом сім`ї власника житла, між сторонами не укладено договору найму житла, а навпаки, існують конфліктні відносини, що унеможливлюють подальше спільне проживання, а тому наявні підстави для виселення відповідача із спірного будинку без надання іншого житлового приміщення.

На підставі наведених обставин, позивач просив суд усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без надання іншого житлового приміщення.

Відповідач ОСОБА_3 17.08.2022 скористався правом подання відзиву на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають реальним обставинам справи. Так 09.09.2004 року він та його дружина - ОСОБА_5 придбали будинок АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу. Даний будинок вони придбали за їхні спільні сімейні кошти. Домовласником було зареєстровано ОСОБА_5 , а його та їхніх спільних дітей - старшого сина ОСОБА_1 та молодшого сина ОСОБА_7 , було прописано у даному будинку.

У 2013 році вказаний будинок його дружина (мама позивача) подарувала старшому сину - ОСОБА_1 (позивачу) на підставі договору дарування, а в подальшому 11.09.2015 року позивач подарував будинок своїй неповнолітній дочці - ОСОБА_2 , на підставі договору дарування.

Дії позивача щодо дарування вказаного будинку своїй дочці були вимушеними, так як проти останньою прокуратурою Івано-Франківської області було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України, санкція якої передбачає конфіскацію майна.

З моменту купівлі (придбання) будинку АДРЕСА_1 і до сьогоднішнього дня відповідач проживає у даному будинку, зареєстрований (прописаний) там, здійснює його догляд і ремонтні роботи, утримує даний будинок в належному стані, веде господарство на приналежній до даного будинку території та одноособово оплачує вартість комунальних послуг починаючи з 2004 рову до січня 2020 року, що підтверджується квитанціями про палату комунальній послуг. Стверджує, що не створює позивачу та членам його сім`ї жодних перешкод у користуванні будинком, замків не змінював. Також стверджує, що він не веде аморальний спосіб життя, не влаштовує гучні застілля, не руйнує і не псує житлове приміщення.

З наведених підстав, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Мізик С.І., у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посили позов задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Паньків В.Я. у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов. Додатково зазначив, що відповідач ОСОБА_3 не чинить позивачу перешкоди у користуванні майном, він справно оплачує комунальні послуги, доглядає за будинком. Сам факт переходу права власності до іншої особи не є підставою для виселення членів сім`ї власника. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судом, в порядку ст.45 ЦПК України, була з`ясована думка неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в інтересах якої поданий позов, яка в судовому засіданні пояснила суду, що поданий позов відповідає її інтересам, а тому вона також його підтримує. Стверджує, що її дідо ( ОСОБА_3 ) не пускає її та батька ( ОСОБА_1 ) до будинку, поміняв там замки, у зв`язку із чим її сім`я не може користуватися будинком. Просила позов задовольнити.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно вимог ч.1 ст.59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником житлового будинку АДРЕСА_1 є неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі договору дарування №1455 від 11.09.2015 (а.с.8).

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьком є ОСОБА_1 (а.с.9).

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , як її законний представник.

Згідно з довідкою від 01.02.2023 №1690 Департаменту адміністративних послуг Івано-Франківської міської ради в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.114).

Згідно копій квитанцій ОСОБА_1 оплачує комунальні послуги за адресою АДРЕСА_1 (а.с.16-32).

Згідно з довідкою Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради від 18.10.2021 № 1868/643-в, відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , знятий з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , на підставі постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 29.09.2021 р. (а.с.46).

Постанова Івано-Франківського апеляційного суду від 29.09.2021 в цивільній справі № 344/15339/20 (а.с. 127-132), на підставі якої ОСОБА_3 був знятий з реєстрації у вказаному будинку, була скасована постановою Верховного Суду від 19.01.2022 (а.с.133-138), відтак для суду преюдиційного значення не має. Водночас, після скасування зазначеної постанови, відповідач більше одного року не вживав заходів щодо відновлення реєстрації місця проживання в вказаному будинку.

Із зазначеного слід констатувати, що на даний час відповідач прозиває в будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності неповнолітній ОСОБА_2 , без реєстрації місця проживання за зазначеною адресою.

Водночас судом встановлено, що відповідачу на праві власності належить двокімнатна квартира АДРЕСА_3 , та садовий будинок АДРЕСА_4 , садівницьке товариство «Буровик» Івано-Франківського управління бурових робіт; 1/6 частини будинку за адресою: АДРЕСА_5 та 1/3 частини вказаного будинку, що підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.43-45).

Рішення Івано-Франківського міського суду від 30.09.2020 р. (справа №344/9458/19) задоволено первісний позов та зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_2 та виселити ОСОБА_1 з вказаної квартири. Зустрічний позов задоволено частково - зобов`язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 , як законному представнику неповнолітньої ОСОБА_2 , перешкоди у користуванні будинком АДРЕСА_1 . Рішення набрало законної сили 11.11.2020 року (а.с.119-122).

Оцінюючи підстави звернення сторін до суду з позовами в цивільній справі №344/9458/19 та в даній справі, слід констатувати, що тривалий час кожна із сторін не бажає проживати спільно та вживає заходів щодо виселення іншої сторони із власного житла. При цьому, сторони конфліктують між собою, що призводить до повідомлень та виклику поліції, що підтверджено листом-повідомленням Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області №8477 від 06.07.2022 (а.с.10).

Також суд звертає увагу на Комплексну психологічну характеристику психоемоційного стану дитини та сімейних відносин ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , надану 04.11.2020 Центром психологічної допомоги дітям ТОВ «Серденько», згідно з якою, зокрема, діагностика сімейних та емоційних відносин показала, що Таїсія по відношенню до діда відчуває сильні негативні та ворожі почуття, які є результатом його поведінки по відношенню до рідних. Таїсія найбільше боїться того, що дід буде знову приходити та погрожувати. Дівчинка стверджувала, що була свідком того, що дід бив матір. Дід володіє найбільшою владою в сім`ї. У дитини виявлено страх по відношенню до діда та бажання забути його і проведений з ним час. Діагностовано астенію, тривожність, замкнутість, напругу (а.с.11-15).

Як зазначалося, судом, в порядку ст.45 ЦПК України, була з`ясована думка неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в інтересах якої поданий позов, яка в судовому засіданні підтвердила наявність конфлікту між її дідом ( ОСОБА_3 ) та батьком ( ОСОБА_1 ), а також підтвердила факт відсутності доступу до будинку через проживання в ньому діда, який змінив у будинку замки.

В сукупності доказів, суд вважає, що сторона позивача довела, що проживання відповідача в будинку АДРЕСА_1 , за наявності очевидного конфлікту між сторонами, перешкоджає неповнолітній ОСОБА_2 та її сім`ї в користуванні та розпорядженні власним майном, що об`єктивно дає стороні позивача право, у спосіб передбаченим ст. 391 ЦК України, вимагати усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення відповідача.

При цьому, судом встановлено, що, в контексті ст. 3 СК України (з урахуванням пункту 6 рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99), попри родинні відносини сторін, сторона позивача та відповідач не складають сім`ю, оскільки спільно не проживають, не пов`язані спільним побутом, не мають взаємних прав та обов`язків.

Також суд зважає на те, що виселення ОСОБА_3 із власної квартири ОСОБА_1 , має наслідком очікувану і пропорційну відповідь ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_2 щодо захисту прав власності та інтересів своєї сім`ї на житло по АДРЕСА_1 .

Відтак суд вважає, що стороною позивача обрано правильний спосіб захисту порушеного права.

При цьому, суд враховує, що відповідач проживає в будинку понад один рік без реєстрації місця проживання, і, попри наявність до цього підстав для відновлення такої реєстрації (скасування рішення апеляційного суду, на підставі якого відповідача було знято з реєстрації), відповідних заходів для відновлення реєстрації місця проживання не вживав.

З приводу доводів відповідача про те, що будинок, у якому він проживає, є спільною сумісною власністю його та дружини, яка подарувала будинок їх синові, а син в подальшому своїй малолітній дочці, то такі уваги не заслуговують, оскільки судом не встановлено, що договір дарування містить окремі умови, зокрема право дарувальника чи третіх осіб довічного користування дарунком чи його частиною. Зазначені договори дарування є чинним, в судовому порядку не оспорювалися, не дійсними не визнавалися.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 45, 48, 319, 317, 321, 383, 391 ЦК України, та керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 268, 288-289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без надання іншого житлового приміщення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 12.06.2023.

Суддя Богдан АТАМАНЮК