Провадження № 22-ц/802/573/23 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 15 червня 2021 року о 10 год. 28 хв. по вул. Набережній, 14 у м. Луцьку Волинської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю трьох транспортних засобів: марки ВА3 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , марки Toyota RAV-4, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 та марки Mercedes GLK, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 . Згідно схеми місця ДТП усі транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, оскільки рухалися послідовно в одному напрямку та в одній смузі руху.

Позивач зазначав, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 липня 2021 року у справі № 161/11696/21 відповідача ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2021 року у справі № 161/11694/21 ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак, постановою Волинського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 161/11694/21 постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2021 року скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення. Апеляційним судом встановлено, що автомобіль марки Toyota RAV-4, д.н.з. НОМЕР_4 , без додаткових попереджувальних знаків, раптово загальмував, як з`ясувалось, через неочікуване гальмування попереду транспортного засобу марки ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_5 , про що ствердив у своїх поясненнях водій ОСОБА_3 та не заперечувала ОСОБА_2 щодо різкого гальмування нею при керуванні своїм автомобілем, у результаті чого сталось зіткнення транспортних засобів.

Позивач також вказував, що 19 липня 2021 року на його замовлення судовим експертом групи автотоварознавчих досліджень відділу товарознавчих, гемологічних, економічних, будівельних, земельних досліджень та оціночної діяльності Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Лінником О. М. було виготовлено висновок експерта № CE-19/103-21/5584-АВ, згідно якого розмір матеріального збитку завданого йому як володільцю автомобіля марки Mercedes GLK, д.н.з. НОМЕР_3 , у результаті його пошкодження у ДТП, станом на 15 червня 2021 року становить 47 440 грн 46 коп.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 перед третіми особами була застрахована відповідачем Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» (далі ПрАТ «СГ «ТАС»).

15 жовтня 2021 року він звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування по вказаній ДТП, але остання відмовила йому у такій виплаті, мотивуючи це відсутністю доказів, які б підтверджували наявність цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 перед ОСОБА_4

Позивач вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні потрійної ДТП встановлена рішеннями судів, а також визнана нею особисто.

Крім того позивач вказував, що внаслідок ДТП йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у нервовому стресі та душевних стражданнях, порушенні його прав власника (користування) на автомобіль та життєвих зв`язків через неможливість тривалий час користуватися автомобілем, яку він оцінює в 100 000 грн.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» на свою користь страхове відшкодування у розмірі 47 440 грн 46 коп., 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди, а також понесені по справі судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 47 440 грн 46 коп. та 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «СГ «ТАС», покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Відзивів на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 не подавали.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у цій справі є 13 червня 2023 року - дата складення повного судового рішення.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 червня 2021 року о 10 год. 28 хв. по вул. Набережній, 14 у м. Луцьку Волинської області сталася ДТП за участю трьох транспортних засобів: марки ВА3 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , марки Toyota RAV-4, д.н.з. НОМЕР_6 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 та марки Mercedes GLK, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 . Згідно схеми місця ДТП усі транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, оскільки рухалися послідовно в одному напрямку та в одній смузі руху (а.с.11).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 власником автомобіля марки Mercedes GLK, д.н.з. НОМЕР_3 , є позивач ОСОБА_1 (а.с.17).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Луцького міськрайонного суду від 21 липня 2021 року у справі № 161/11696/21 відповідача ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено штраф у розмірі 850 грн (а.с.12).

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2021 року у справі № 161/11694/21 ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено штраф у розмірі 850 грн, однак, постановою Волинського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 161/11694/21 постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2021 року скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення (а.с.13, 15). Так апеляційним судом встановлено, що автомобіль марки Toyota RAV-4, д.н.з. НОМЕР_8 , без додаткових попереджувальних знаків, раптово загальмував, як з`ясувалось, через неочікуване гальмування попереду транспортного засобу марки ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_5 , про що ствердив у своїх поясненнях водій ОСОБА_3 та не заперечувала ОСОБА_2 щодо різкого гальмування нею при керуванні своїм автомобілем, у результаті чого сталось зіткнення транспортних засобів.

Встановлений зазначеними постановами суду факт ДТП, внаслідок якого транспортні засоби, в тому числі і позивача ОСОБА_1 , зазнали механічних пошкоджень та вина у скоєнні цієї ДТП відповідача ОСОБА_2 як водія транспортного засобу марки Toyota RAV-4, д.н.з. НОМЕР_4 , є обставинами, що мають преюдиційне значення та не підлягають доказуванню.

Як вбачається з висновку експерта групи автотоварознавчих досліджень відділу товарознавчих, гемологічних, економічних, будівельних, земельних досліджень та оціночної діяльності Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Лінника О. М. №CE-19/103-21/5584-АВ від 19 липня 2021 року, розмір матеріального збитку, завданого володільцю автомобіля марки Mercedes GLK, д.н.з. НОМЕР_3 , у результаті його пошкодження у ДТП, станом на 15 червня 2021 року становить 47 440 грн 46 коп. (а.с.18-22).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 перед третіми особами була застрахована відповідачем ПрАТ «СГ «ТАС» згідно полісу АТ 564718 від 05 травня 2021 року.

15 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із настанням страхового випадку, проте, відповідач своїм листом від 08 листопада 2021 року № 2233/9121 відмовив у такій виплаті, мотивуючи її відсутністю доказів на підтвердження наявності цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 перед ОСОБА_4 (а.с.29, 30).

З висновку експерта Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 31 жовтня 2022 року №СЕ-19/103-22/5269-ІТ слідує, що з технічної точки зору в даній дорожній ситуації водій автомобіля марки Toyota Rav-4 Hybrid, д.н.з. НОМЕР_9 , ОСОБА_2 повинна була діяти відповідно до вимог п. 13.1. Правил дорожнього руху України, згідно з яким при русі за автомобілем марки ВАЗ-2108 дотримувати безпечної дистанції, дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 13.1. Правил дорожнього руху України (а.с.104-111).

Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини 1 та 2 ст. 1166 ЦК України).

Стаття 1187 ЦК України регулює питання завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно із частиною першою цієї статті джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст. 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом про страхування відповідальності власників ТЗ порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (абз. 1 п. 20.1. ст. 20 Закону про страхування відповідальності власників ТЗ).

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону про страхування відповідальності власників ТЗ).

Як встановлено судом першої інстанції, вина відповідача ОСОБА_2 у вчиненні ДТП 15 червня 2021 року встановлена постановою Луцького міськрайонного суду від 21 липня 2021 року у справі № 161/11696/21, яка набрала законної сили 03 серпня 2021 року, а також висновком експерта Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 31 жовтня 2022 року № СЕ-19/103-22/5269-ІТ.

Разом з тим, хоча й вказаною постановою відповідач ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні ДТП за участю лише двох транспортних засобів марки ВА3 2108, д.н.з. НОМЕР_1 , та марки Toyota RAV-4, д.н.з. НОМЕР_2 , проте, порушення нею Правил дорожнього руху України, у результаті чого автомобіль позивача ОСОБА_1 , яким керувала ОСОБА_1 , зазнав механічних пошкоджень, знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку. Постановою Волинського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року у справі №161/11694/21 встановлено відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення. Натомість вказаним рішенням суду встановлено, що автомобіль марки Toyota RAV-4, д.н.з. НОМЕР_4 , яким керувала відповідач ОСОБА_2 , без додаткових попереджувальних знаків, раптово загальмував, як з`ясувалось, через неочікуване гальмування попереду транспортного засобу марки ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_5 , чого не заперечувала і ОСОБА_2 щодо різкого гальмування нею при керуванні своїм автомобілем, у результаті чого сталось зіткнення транспортних засобів, в тому числі і позивача.

Оскільки внаслідок ДТП позивачу ОСОБА_1 була завдана майнова шкода, виникнення якої знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із порушенням відповідачем ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України та яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами у відповідача ПрАТ «СГ «ТАС», суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку, що з відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» як страховика на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 47 440 грн 46 коп.

Згідно з п. 9 ч 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частинами 1-3 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На думку колегії суддів, встановивши, що ОСОБА_1 внаслідок ДТП була завдана моральна шкода, яка полягала у моральних стражданнях, пов`язаних з пошкодженням належного йому транспортного засобу, втратою нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, вимушених змін у його житті, відсутності можливості тривалий час користуватися автомобілем, що завдавало йому страждання та душевний біль, суд дійшов правильного висновку, що з відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» на користь позивача ОСОБА_1 , з урахуванням принципів розумності і справедливості, підлягає стягненню 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди, заподіяної пошкодженням майна.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про часткове задоволення позову ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.

Наведені відповідачем ПрАТ «СГ «ТАС» в апеляційній скарзі доводи щодо невідповідності рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, спростовуються вищенаведеними висновками суду першої інстанції, встановленими у справі обставинами і не впливають на законність рішення суду.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції, є подібними доводам, які викладені у відзиві на позовну заяву, мотивована відповідь на які надана судом першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 березня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя

Судді: