07.06.2023 Єдиний унікальний номер 205/769/23
Справа № 205/769/23
Провадження № 2/205/1053/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Федотової В.М., за участю секретаря судового засідання Глух Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року представник позивача АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровського обласного управління звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою.

Позов обґрунтований тим, що 24.04.2015 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «Державний ощадний банк України» (далі АТ «Ощадбанк») з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 24.04.2015 року підписала заяву про встановлення кредиту по рахунку фізичної особи, а також Додатковий договір № 1 до Договору № 1452391 від 16.01.2015 року, відповідно до умов якого відповідачу на поточний рахунок № НОМЕР_1 встановлено кредитний ліміт у розмірі 12 000 грн., строком на 12 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних. Відповідачем 24.04.2015 року було підписано повідомлення про умови кредитування. Підписавши заяву та додатковий договір № 1 відповідач погодилася з умовами користування кредитом, які разом із Паспортом споживчого кредиту, Таблицею сукупної вартості Кредиту, Тарифами, складають єдиний документ Договір та зобов`язалася виконувати його умови.

Банк свої зобов`язання за Договором виконав, надав відповідачу кредит. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Таким чином, відповідач зобов`язання за Договором не виконала.

У зв`язку з зазначеними порушеннями умов Договору виникла заборгованість, яка станом на 15.12.2022 року складає 23 950,62 грн., з яких: 11 934,99 грн. заборгованість за основним боргом, 4 488,07 грн. проценти за користування кредитом, 45 грн. комісія, 855,03 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 824,00 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 384,21 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 2 295,83 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу, 3 123, 49 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, які позивач просить стягнути із відповідача на свою користь.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, письмово просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 надала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 24.04.2015 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до АТ «Ощадбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 24.04.2015 року підписала заяву про встановлення кредиту по рахунку фізичної особи (а.с. 7), а також Додатковий договір № 1 до Договору № 1452391 від 16.01.2015 року (а.с. 8-14). Підписавши зазначені документи відповідач ОСОБА_1 погодилася з умовами користування кредитом, які разом із Паспортом споживчого кредиту, Таблицею сукупної вартості Кредиту, Тарифами, складають єдиний документ Договір та зобов`язалася виконувати його умови.

Відповідачем 24.04.2015 року було підписано повідомлення про умови кредитування, відповідно до яких відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 12 000 грн. на споживчі цілі, строком на 12 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних (а.с. 16-17).

Положеннями п. 1.1. Додаткового договору № 1 до Договору № 1452391 від 16.01.2015 року передбачено, що Банк на підставі наданих клієнтом відповідно до вимог чинного законодавства України документів відкриває клієнту рахунок № НОМЕР_1 у гривні за умовами тарифного пакету «Зарплатний», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку.

До 01.01.2019 року було змінено номер поточного (карткового) рахунку з № НОМЕР_1 на № НОМЕР_2 , оскільки приписами п. 5 постанови Правління НБУ від 11.09.2017 року № 89 зазначено, що Банкам України забезпечити до 01.01.2019 року поступовий перехід на здійснення операцій з використанням платіжних карток із застосуванням балансових рахунків 2600 АП «Кошти на вимогу суб`єктів господарювання, 2620 АП «Кошти на вимогу фізичних осіб.

Через міграцію з одного програмного комплексу на інший у внутрішньому банківському обліку АТ «Ощадбанк» відбулася технічна заміна номеру договору № 1452391 на № 910997.

Відповідно до п. 4.3. Додаткового договору № 1 до Договору № 1452391 від 16.01.2015 року визначено, що сплата процентів за кредитом сплачується щомісячно.

Пунктом 4.4. Додаткового договору № 1 до Договору № 1452391 від 16.01.2015 року передбачено, що клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі у разі закінчення строку дії платіжної картки та не продовження її дії на новий строк. В разі порушення строку сплати платежів за договором клієнт зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Банк свої зобов`язання за Договором виконав, надав відповідачу кредит.

Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати щомісячних мінімальних платежів порушила, в наслідок чого у неї утворилася заборгованість, на підтвердження якої позивачем наданий розрахунок станом на 15.12.2022 року (а.с. 18-23), відповідно до якого заборгованість відповідача складає 23 950,62 грн., з яких:

- 11 934,99 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом);

- 4 488,07 грн. проценти за користування кредитом,

- 45,00 грн. комісія;

- 855,03 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом;

- 824,00 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту);

- 384,21 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів;

- 2 295,83 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту);

- 3 123,49 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом.

Оскільки відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, то між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За змістом статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір. Згідно із статтею 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року № 2121-III (далі - Закон).

Відповідно до статті 2 Закону банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання сплати процентів та інших зборів з такої суми.

Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір.

Згідно із статтею 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання його сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до вимог договору та вимог закону.

За загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. У статті 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється його належним виконанням.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Положеннями ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Факт виконання позивачем умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за даним кредитним договором виконав в повному обсязі.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами, наданими Банком (а.с. 24-65).

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2 передбачено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Враховуючи вищевказані положення закону та існуючі обставини справи, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов кредитного договору відносно строків повернення кредитної заборгованості та визнає право позивача на стягнення її в судовому порядку.

Також, суд погоджується із правильністю розрахунку позивачем основної суми заборгованості, які містяться в позовній заяві та письмовому розрахунку до позову.

Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту.

Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Як роз`яснено у п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050,1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Відповідач, всупереч положенням статті 81 ЦПК України, не надала суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості, натомість у своїй заяві від 25.05.2023 року позовні вимоги визнала.

Положеннями ч. 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Враховуючи зазначені обставини та надані суду докази, а також те, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими, у повному обсязі доведеними з його боку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за договором від 24.04.2015 року, яка станом на 15.12.2022 року складає 23 950,62 грн., з яких: 11 934,99 грн. заборгованість за основним боргом, 4 488,07 грн. проценти за користування кредитом, 45 грн. комісія, 855,03 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 824,00 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 384,21 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 2 295,83 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу, 3 123,49 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом.

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки позовні вимоги судом було задоволено, позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. (а.с. 1), з урахуванням того, що відповідачем позовні вимоги було визнано до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50% судового збору в розмірі 1 240,50 грн. (2 481,00 грн. х 50% = 1 240,50 грн.), інші 50% судового збору підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 526, 549, 599, 610, 612, 614, 615, 625, 628, 629, 634, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 80, 81, 141, 142, 206, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г) заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 24 квітня 2015 року, яка станом на 15.12.2022 року складає 23 950 (двадцять три тисячі дев`ятсот п`ятдесят) гривень 62 копійки, з яких: 11 934,99 грн. заборгованість за основним боргом, 4 488,07 грн. проценти за користування кредитом, 45 грн. комісія, 855,03 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 824,00 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 384,21 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 2 295,83 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу, 3 123,49 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г) 50% сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1 240 (одна тисяча двісті сорок) гривень 50 копійок

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г) 50% сплаченого судового збору у розмірі 1 240 (одна тисяча двісті сорок) гривень 50 копійок за меморіальним ордером № 529 від 23 грудня 2022 року в АТ «Ощадбанк».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Суддя Федотова В.М.