Провадження № 2/522/7813/23
УХВАЛА

про повернення цивільної справи

01 грудня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Свячена Ю.Б., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення збитків (упущеної вигоди) завданих невиконанням зобов`язання, щодо сплати пайової участі у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Одеси, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні місяці 2018 року заступник керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Одеської міської ради звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення збитків (упущеної вигоди) завданих невиконанням зобов`язання, щодо сплати пайової участі у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Одеси.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28 січня 2019 року вказану позовну заяву було визнано неподаною та повернуто особі, яка звернулась із позовною заявою до суду із всіма доданими до позовної заяви документами.

Не погоджуючись з ухвалою суду від 28 січня 2019 року, позивачем було подано відповідну апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду.

Постановою Одеського апеляційного суду від 16 квітня 2020 року апеляційну скаргу заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Одеської міської ради залишено без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28 січня 2019 року без змін.

У травні місяці 2020 року перший заступник прокурора Одеської області подав касаційну скаргу на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 28 січня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 квітня 2020 року в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення, а справу направити для розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Верхового Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 липня 2021 року, касаційну скаргу було задоволено, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28 січня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 16 квітня 2020 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2021 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. (23 грудня 2021 року адвокат Коваленко К.О., яка діє від імені відповідача ОСОБА_1 , подала заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та просить розгляд цивільної справи № 947/21430/18 проводити в порядку загального позовного провадження, однак суддею Приморського районного суду м. Одеси в матеріалах справи № 520/21430/18 та в ЄДРСР не виявлено ухвали Київського районного суду м. Одеси, щодо вирішення зазначеного питання)

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2022 року цивільну справу передано до Приморського районного суду м. Одеси за підсудністю.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 листопада 2023 року, матеріали цивільної справи за позовом заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення збитків (упущеної вигоди) завданих невиконанням зобов`язання, щодо сплати пайової участі у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Одеси розподіллено судді Свяченій Ю.Б. для подальшого розгляду.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2022 року приходить до наступних висновків.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2022 року справу передано до Приморського районного суду м. Одеси за належною підсудністю, з підстав того, що спір між сторонами не є таким, що виник з приводу нерухомого майна і не пов`язаний безпосередньо з нерухомим майном. Справа надійшла до Приморського районного суду м. Одеси 24 листопада 2023 року. Передано судді Свяченій Ю.Б. - 27 листопада 2023 року.

Однак, такий висновок суду суперечить висновку Київського районного суду м. Одеси викладеному при винесенні ухвали від 28 січня 2019 року, в якій зазначено, що позов, з яким звернувся заступник керівника Одеської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Одеської міської ради виник з правовідносин стосовно забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Київського району міста Одеси.

За правилами виключної підсудності, встановленими частиною першою статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Всупереч наданій суддею оцінці підсудності даної справи, в ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2022 року зазначено, що між сторонами відсутні угоди (договори) в яких би існувала «прив`язка» до майна, що в свою чергу не дозволяє визначити виключну підсудність розглядуваної справи.

Однак, як було зазначено позивачем у позовній заяві та Київським районним судом м. Одеси в ухвалі від 28 січня 2019 року, найменування об`єкта будівництва «Будівництво зблокованих житлових будинків: АДРЕСА_1 ».

Статтею 30 ЦПК України передбачені категорії справ, для яких встановлено виключну підсудність.

За правилом частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 41, 42 постанови від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» надав судам роз`яснення, де зазначив, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, які виникають щодо нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК України). Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 25 лютого 2018 року у справі № 201/12876/17:

«Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості, об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

Згідно з частинами п`ятою, дев`ятою статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Отже, зобов`язання щодо пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту виникають при проведенні будівельних робіт стосовно нерухомого майна.

Зі змісту заявлених позивачем вимог вбачається, що спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна, оскільки стосується визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Дніпро щодо будівництва нерухомого майна, що знаходиться на АДРЕСА_2 , на яку поширюється юрисдикція Ленінського районного суду міста Дніпропетровська.

Оскільки спір виник щодо нерухомого майна, яке не розташоване у Жовтневому районі м. Дніпра, то застосуванню підлягають положення статті 114 ЦПК України (в редакції, чинній на час вирішення питання про відкриття провадження у справі).

Отже, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про повернення позову Дніпровській міській раді для подання його до належного суду - Ленінського районного суду міста Дніпропетровська.

Доводи касаційної скарги, що цей позов має розглядатися за загальними правилами територіальної підсудності відповідно до вимог статті 109 ЦПК України (в редакції, чинній на час вирішення питання про відкриття провадження у справі), є помилковим, спростовані вказаними вище нормами права та висновками судів попередніх інстанцій.»

З позовної заяви вбачається, що предметом спору у справі, що розглядається, є стягнення збитків (упущеної вигоди) завданих невиконанням зобов`язання, щодо сплати пайової участі у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Одеси, тож відповідно до наведеної Постанови Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 25 лютого 2018 року у справі № 201/12876/17, підсудність розглядуваної справи має визначатися за правилами виключної підсудності.

Застосуванню також підлягає висновок зроблений Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в Постанові від 16 лютого 2021 року по справі № 911/2390/18, а саме, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Позиція Великої Палати ВС ґрунтується, зокрема на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових. Тому на спори, предметом яких є стягнення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми ч. 3 ст. 30 ГПК України. (Спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.)

Незрозумілим також є твердження Київського районного суду м. Одеси, щодо того, що фактична та юридична адреса місця знаходження позивача також значиться в Приморському районі м. Одеси.

Згідно Додатку до ЗУ «Про прокуратуру» до переліку місцевих прокуратур Одеської області входить Одеська місцева прокуратура № 1 територіальна юрисдикція якої розповсюджується на Київський район міста Одеси.

Одеська місцева прокуратура № 1 (наразі Київська окружна прокуратура міста Одеси) розташована за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 10, що знаходиться у Київському районі м. Одеси.

Суд обізнаний про зміст ст. 32 ЦПК України про недопустимість спору між судами про підсудність, однак, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.08.2019 року у справі № 855/364/19 зроблено висновок відповідно до якого «Розгляд судом предметно непідсудної йому справи може призвести до ухвалення незаконного рішення, обмежити право кожного на судовий захист належним судом, позбавити можливості скористатися правом на апеляційне чи касаційне оскарження рішення. Якщо суд першої інстанції помилково чи неправильно направив до суду тієї самої інстанції справу, яка за предметом спору, суб`єктним складом учасників, характером спірних правовідносин відноситься до його підсудності, а суд, якому була направлена справа (позовна заява), повернув її назад як направлену внаслідок порушення правил підсудності, то рішення суду, який повернув справу адресанту, не може розцінюватися як ознака спору щодо підсудності чи порушення заборони про передавання справ, встановленої статтею 30 КАС».

Таким чином, враховуючи помилковість прийняття ухвали Київським районним судом м. Одеси 14 грудня 2022 року, про направлення справи до Приморського районного суду за підсудністю, суд вважає за необхідне повернути цивільну справу за позовом заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення збитків (упущеної вигоди) завданих невиконанням зобов`язання, щодо сплати пайової участі у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Одеси до Київського районного суду м. Одеси для подальшого розгляду.

Керуючись вимогами ст. 13,14, 27, 30, 51 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Матеріали цивільної справи за позовом заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення збитків (упущеної вигоди) завданих невиконанням зобов`язання, щодо сплати пайової участі у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Одеси повернути до Київського районного суду м. Одеси для подальшого розгляду.

Ухвала набирає законної сили з дати підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Суддя Ю.Б. Свячена