П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023 року місто Київ

справа №369/15326/20

провадження№22-ц/824/13948/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Дьяковим Денисом Юрійовичем,

на додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 5 червня 2023 року, ухвалене у складі судді Волчко А.Я.,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном.

Додатковим рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 5 червня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу грошові кошти в розмірі 9 800 грн..

Не погоджуючись з таким додатковим рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Дьяков Д.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у ОСОБА_2 у відшкодуванні судових витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування апеляційної скарги зокрема зазначає, що заяву про приєднання до матеріалів справи №369/15326/20 доказів понесених відповідачем витрат на правничу допомогу позивачем було отримано лише 12 червня 2023 року, тобто фактично вже після ухвалення рішення судом, чим порушено право позивача на оскарження суми витрат на правничу допомогу.

12 липня 2023 року скаржнику надійшло сповіщення в застосунок "Дія" про ухвалення рішення по справі №369/15326/20.

Додаткове рішення ухвалюється судом в тому самому порядку, що й судове рішення, але сторони в судове засідання не викликались, що є процесуальним порушенням.

Вважає, що суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат не врахував, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Коваленко Я.О. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Дьяков Д.Ю. доводи апеляційної скарги підтримали, просили апеляційну скаргу задовольнити, скасувати додаткове рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у відшкодуванні судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9800 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Дьяков Д.Ю. додатково пояснив, що сторона позивача заперечує щодо заявленої суми витрат відповідача на правову допомогу, оскільки справа належить до категорії нескладних, вважає вартість витрат на правову допомогу є завищеною, а витрачений час та об`єм вказаних послуг - неспівмірними.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Коваленко Я.О. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, будучи у встановленому законом порядку повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується зворотним повідомленням про отримання поштового відправлення (а.с. 194), у зв`язку з чим, суд вважав за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 4 зазначеної статті сторони судом у судове засідання не викликались.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважив, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (п. 47 рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «"Дія 97" проти України»; заява № 19164/04).

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 8 ЦПК України).

У ЦПК України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) законодавець встановив повноваження суду апеляційної інстанції скасовувати рішення суду першої інстанції з підстави неналежного повідомлення в суді першої інстанції особи, яка подала апеляційну скаргу. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Аналіз постанов Верховного Суду підтверджує, що застосування п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України однакове, передбачуване та послідовне.

Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однієї з основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу.

Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Суд враховує, що представником відповідача надано до суду докази відправлення копій заяви про ухвалення додаткового рішення іншим учасникам справи, в тому числі і ОСОБА_1 .. Тобто, відповідач виконав свій процесуальний обов`язок з направлення документів іншій стороні та не може відповідати за їх не отримання позивачем.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо невчасного отримання стороною позивача заяви про ухвалення додаткового рішення та неотримання жодного виклику в судове засідання є обґрунтованими. Такі обставини стали перешкодою для надання заперечень щодо заявлених витрат стороною відповідача.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2022 року закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено, а також розглянуто по суті в загальному позовному провадженні (а.с. 83-84,121-125).

Згідно зі ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Тобто розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у даній справі необхідно було проводити в судовому засіданні з викликом сторін у справі.

З матеріалів справи вбачається, що 31 травня 2023 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Коваленка Я.О. про ухвалення додаткового рішення, яка відправлена засобами поштового зв`язку 24 травня 2023 року (а.с.126-140).

Учасники справи в судове засідання для розгляду заяви в порядку ст. 270 ЦПК України не викликались, про що суд першої інстанції зазначив у оскаржуваному судовому рішенні.

З урахуванням невиконання судом першої інстанції вимог процесуального закону щодо повідомлення сторони про час, день та місце засідання суду, колегія суддів прийшла до висновку про скасування додаткового рішення Києво-Святошинського районного суду київської області від 5 червня 2023 року з ухваленням нового судового рішення.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 29 Закону України «Про адвокатуру» визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 2 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 3 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 6 грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 травня 2023 року представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Коваленко Я.О. подав на електронну пошту суду першої інстанції заяву про намір подати докази, що підтверджують розмір витрат понесених відповідачем у зв`язку із розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду /а.с.115-117/.

19 травня 2023 року Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалив рішення, яким відмовив у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном. Розгляд справи відбувався за участі позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Коваленка Я.О /а.с.118-119/.

Заяву про ухвалення додаткового рішення представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Коваленко Я.О. направив до Києво-Святошинського районного суду Київської області 24 травня 2023 року, що підтверджується конвертом, отже останнім були дотримані вимоги ч.1 ст.134 та ч.8 ст.141 ЦПК України.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Коваленко Я.О. надав копії: договору про надання правничої допомоги № 21-02-01 від 1 лютого 2021 року та додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої допомоги № 21-02-01 від 1 лютого 2021 року, акт № 1 приймання-передачі наданих послуг від 23 травня 2023 року та акт № 2 приймання-передачі наданих послуг від 23 травня 2023 року, за договором про надання правничої допомоги № 21-02-01 від 1 лютого 2021 року з детальним описом виконаних робіт та їх погодинною вартістю, детальний опис виконаних робіт, меморіальний ордер № @2PL510650 від 2 лютого 2021 року про зарахування коштів на рахунок АБ Ярослава Коваленка , у сумі 5 800 грн., меморіальний ордер № @2PL875462 від 9 лютого 2022 року про зарахування коштів на рахунок АБ Ярослава Коваленка , у сумі 800 грн., платіжна інструкція №@2PL923280 від 9 жовтня 2022 року про зарахування коштів на рахунок АБ Ярослава Коваленка , у сумі 800 грн., платіжна інструкція № @2PL872747 від 7 січня 2023 року про зарахування коштів на рахунок АБ Ярослава Коваленка , у сумі 800 грн., платіжна інструкція №@2PL370226 від 11 квітня 2023 року про зарахування коштів на рахунок АБ Ярослава Коваленка , у сумі 800 грн., платіжна інструкція № @2PL265623 від 19 травня 2023 року про зарахування коштів на рахунок АБ Ярослава Коваленка , у сумі 800 грн..

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - Дьяков Д.Ю. заявив про зменшення витрат на правову допомогу оскільки справа належить до категорії нескладних, вважає вартість витрат на правову допомогу є завищеною. Витрачений час та об`єм вказаних послуг є неспівмірними.

Враховуючи наведене, з урахуванням конкретних обставин справи, суд може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи і витраченого адвокатом часу.

За результатами розгляду питання про розподіл судових витрат та дослідження поданих на їх підтвердження доказів, суд апеляційної інстанції встановив, що предмет спору в цій справі не є складним і характер вимог є розповсюдженою категорією цивільних справ, відсутня потреба у вивченні великого обсягу фактичних даних і процесуальні документи, які містяться у ній не є складними та не можуть займати значних витрат часу на їх виготовлення і побудову правової позиції професіоналом в галузі права.

Крім цього, суд враховує те, що правова позиція сторони відповідача у справі у суді першої не змінювалась, адвокату не потрібно було вивчати додаткові джерела права, законодавства, що регулюють спір у справі та документи, якими протилежна сторона у справі обґрунтовувала вимоги та інші обставини.

При цьому, проаналізувавши послуги надані адвокатом та їх вартість, суд дійшов висновку про те, що виокремлення адвокатом таких послуг як " підготовка матеріалів для направлення учасникам справи, скерування копії відзиву на позову заяву позивачу та третій особі " та "скерування відзиву на позовну заяву по справі №369/15326/20 до суду " як самостійних видів адвокатських послуг є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з " складання відзиву на позовну заяву по справі " 369/15326/20 підготовка матеріалів для суду".

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги заперечення представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дьякова Д.Ю. щодо завищеної вартості витрат на правову допомогу, колегія суддів дійшла висновку про те, що відшкодування заявлених представником відповідача витрат у розмірі обумовленого сторонами угодою є завищеним та необґрунтованим, а також неспівмірними з витраченим часом та обсягом виконаних робіт.

Колегія суддів вважає, що з огляду на подані представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Коваленком Я.О. процесуальні документи (відзив на апеляційну скаргу), доказове наповнення матеріалів справи та їх об`єм, враховуючи складність справи та виконані роботи, тривалість судового засідання в суді першої інстанції (фактично проведено 2 судових засідання у справі: 14 грудня 2022 року - тривалістю 14 хвилин та 19 травня 2023 року - 10 хвилин), принципи співмірності та розумності судових витрат, реальності адвокатських витрат, обґрунтованими та справедливими є витрати на правничу допомогу у розмірі 4900 грн.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 376, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Дьяковим Денисом Юрійовичем, задовольнити частково.

Додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 5 червня 2023 року скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу грошові кошти в розмірі 4900 грн..

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Постанова складена 11 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М.Стрижус