ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/31/23 Справа № 204/1851/20 Суддя у 1-й інстанції - Токар Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Попенко Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2020 року

по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі АТ КБ ПриватБанк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного кредитно-заставного договору № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року та додаткової угоди від 28 вересня 2012 року, ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 13 823,80 доларів США на термін до 25 жовтня 2019 року. У зв`язку з тим, що відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, станом на 11 жовтня 2019 року має заборгованість в розмірі 13 308,16 доларів США, з яких: 9 346,91 доларів США заборгованість за кредитом (тіло); 3 223,70 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 94,12 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до умов договору: 10,19 доларів США фіксована частина; 633,24 доларів США процентна складова; що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 326 449,12 грн.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року в розмірі 13 308,16 доларів США та понесені судові витрати.

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2020 року позовні вимоги - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року, яка станом на 11 жовтня 2019 року складає: 9 346,91 доларів США заборгованість за кредитом (тіло); 3 223,70 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до умов договору: 10,19 доларів США фіксована частина; 633,24 доларів США процентна складова, а всього 13 214,04 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11 жовтня 2019 року (24,53 грн. за 1 долар США) еквівалентно 324 140,36 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Відповідач зазначає, що позивачем не враховано кошти, які вона продовжувала сплачувати у 2020 році. Також, позивач в період з 11 січня 2010 року по 28 вересня 2012 року зволікав з реалізацією предмета застави автомобіля, який вона передала банку за актом приймання-передачі, чим допустив збільшення збитків (заборгованості).

Крім того, апеляційна скарга відповідача обґрунтована тим, що справу розглянуто судом за її відсутності, без належного її повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Позивач своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористався та відзиву на апеляційну скаргу не подавав.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони по справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, розпискою та довідками про доставку електронного листа і смс-повідомлення.

Представник позивача, апелянт та її представник були присутні під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Кожний окремо учасник справи надавав свої пояснення, заявляв клопотання, подавав докази.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Згідно пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судом першої інстанції) для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Як убачається з матеріалів справи, у позовній заяві ціна позову становить 13 308,16 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11 жовтня 2019 року складає 326 449,12 грн., що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року.

Разом з тим, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.41 т.1).

Та, 02 липня 2020 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено заочне рішення.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2020 року підлягає скасуванню на підставі пункту 7 частини третьої статті 376 ЦПК України та ухвалює нове судове рішення по суті позовних вимог.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом апеляційної інстанції установлено, що 28 травня 2008 року між ЗАТ КБ ПриватБанк, правонаступником якого згідно статуту є АТ КБ ПриватБанк, та ОСОБА_1 укладено кредитно-заставний договір № DNR0AD000095989, за умовами якого позичальник отримала кредит в розмірі 13 823,81 доларів США зі сплатою 12 % річних на строк до 27 травня 2013 року на придбання позичальником автомобіля (підпункти 17.1.1-17.1.6 договору) /а.с.10-21 т.1/.

Відповідно до підпункту 17.1.9, договору позичальник зобов`язаний сплачувати щомісячний платіж кожного місяця з 21 по 25 число.

АТ КБ ПриватБанк належним чином виконав взяті на себе зобов`язання передбачені умовами кредитного договору в частині видачі кредитних коштів.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальником 11.01.2010 року на підставі акту прийому-передачі був переданий банку належний їй на праві власності автомобіль CHEVROLET LACETTI, 2005 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 (пункт 17.9 договору), для оцінки та подальшої реалізації для погашення заборгованості за кредитом.

Також, судом встановлено, що 28 вересня 2012 року між ПАТ КБ ПриватБанк, правонаступником якого є АТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1 укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року, за умовами пункту 1.1 якої сторони узгодили суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшити на 33,69 доларів США (а.с.22 т.1).

Пунктом 2 вказаної додаткової угоди внесено зміни в пункт 17.1 основного договору та передбачено, що дата остаточного погашення заборгованості за договором є 25 жовтня 2019 року.

Також, узгоджений графік погашення платежів у новій редакції (пункт 2 додаткової угоди, графік платежів). Згідно нового графіку щомісячний платіж складає 271,20 доларів США (т.1 а.с.23).

З розрахунку, наданого позивачем до позовної заяви встановлено, що остання сплата коштів відповідачем здійснена 31 серпня 2018 року (т.1 а.с.5-8), після чого зобов`язання за кредитно-заставним договором та додатковою угодою до нього не виконувались позичальником, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 11 жовтня 2019 року складає 13 308,16 доларів США (326 449,12 грн.), з яких: 9 346,91 доларів США (229 279,70 грн.) заборгованість за кредитом (тіло); 3 223,70 доларів США (79 077,36 грн.) заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 94,12 доларів США (2 308,76 грн.) заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до умов договору: 10,19 доларів США (250,00 грн.) фіксована частина; 633,24 доларів США (15 533,29 грн.) процентна складова (а.с.5-8 т.1).

Згідно з частиною першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546 ЦК України).

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» визначені у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами частини першої цієї статті, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ураховуючи наведене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком дії договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що позивачем не враховано кошти, які вона продовжувала сплачувати після 2018 року.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 подала до суду апеляційної інстанції клопотання про призначення судової економічної експертизи, на вирішення якої поставити наступне питання: 1) Чи підтверджується документально та в якому розмірі було видано АТ КБ ПриватБанк та отримано ОСОБА_1 кредитні кошти за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року? 2) Яка сума була сплачена ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року з початку дії договору та по теперішній час? 3) Який дійсний розмір залишку заборгованості ОСОБА_1 за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року станом на 01 березня 2020 року (дата звернення банку до суду), а саме: розмір залишку заборгованості за кредитом та розмір несплачених відсотків за користування кредитом, з урахуванням того, що винагорода за надання фінансового інструменту в розмірі 382,03 доларів США та винагорода за резервування ресурсів підлягає зарахуванню для сплати заборгованості по тілу кредиту?

Клопотання мотивовано тим, що нарахування сум заборгованості за кредитним договором здійснено банком безпідставно.

Для з`ясування обставин, що мають значення для справи, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2023 року 17 червня 2021 року клопотання ОСОБА_1 про призначення судової економічної експертизи було задоволено.

Призначено по справі судову економічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: 1) чи підтверджується документально в якому розмірі було видано Акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк та отримано ОСОБА_1 кредитні кошти за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року? 2) яка сума була сплачена ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року з початку дії договору та станом на 11 жовтня 2019 року? 3) який дійсний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року станом на 11 жовтня 2019 року, окремо за тілом кредиту, процентами за користування кредитом, комісії та штрафами?

13 липня 2021 року до Дніпровського апеляційного суду з експертної установи надійшло клопотання судового експерта від 02 липня 2021 року про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 липня 2021 року поновлено провадження у справі.

У поданому клопотанні судовий експерт ставив питання про витребування документів від АТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1

03 серпня 2021 року на виконання клопотання судового експерта Москалець В.В. подала до апеляційного суду клопотання, в якому зазначила, що документи, які в неї просить витребувати експерт, у неї не має змоги надати, оскільки АТ КБ ПриватБанк автоматично знімав щомісяця з її заробітної картки грошові кошти на погашення кредиту, як банк здійснював конвертацію по валюті їй не відомо.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 серпня 2021 року витребувано у АТ КБ ПриватБанк: 1. Накази про облікову політику за період дії кредитно-заставного договору № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року; 2. Положення про кредитування фізичних осіб, що діяло на момент укладання кредитно-заставного договору № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк та ОСОБА_1 ; 3. Інструкцію про проведення розрахунково-касових операцій з фізичними особами на дату укладення кредитно-заставного договору № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року; 4. Інструкцію або інші нормативні документи банку, якими визначений порядок проведення банком розрахунку щомісячних платежів за користування кредитом та сплати процентів (алгоритм, формула), та розрахунок щомісячних платежів за користування кредитом та сплати процентів та інших платежів на дату укладення кредитно-заставного договору № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року; 5. Матеріали кредитної справи за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року; 6. Первинні документи, що підтверджують видачу банком та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року; 7. Первинні документи, що підтверджують сплату ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок погашення заборгованості, а також підтверджуючі документи на конвертацію валюти у разі сплати у гривнях кредиту, відсотків, комісій, пені, штрафів та інших платежів (винагороди за виконання операцій, надані послуги банком та витрати понесені на нотаріальні послуги, страхування, держмито тощо) за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року з початку дії договору по 11 жовтня 2019 року; 8. Договори на обслуговування банківського (-их) рахунку (-ів) на ім`я ОСОБА_1 (поточний/позичковий рахунок); 9. Виписки банку по рахунках, в яких відображено нарахування та погашення поточних та прострочених сум кредиту, комісій та інших платежів на користь третіх осіб, відсотків, пені за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року; 10. Підтвердження про отримання позичальником вимог про дострокове повернення кредитних коштів; 11. Документи, що підтверджують приймання-передачу/реалізацію заставного майна; 12. Розрахунок, у якому відображена сплата позичальником заборгованості за наданим кредитом (тіла кредиту) за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року. 13. Докази, що підтверджують списання грошових коштів на виконання умов кредитно-заставного договору № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року (виписки по картковим рахункам тощо), а також підтверджуючі документи на конвертацію валюти у разі списання грошових коштів у гривнях.

На виконання ухвали апеляційного суду, 24 листопада 2021 року АТ КБ ПриватБанк надав: оновлений розрахунок заборгованості за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року; копію кредитної справи за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року; копію заяви на видачу готівки від 29 травня 2008 року; копію додаткового угоди до кредитно-заставного договору № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року; копію акта приймання-передачі транспортного засобу від 05 жовтня 2012 року; виписки по рахункам.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року клопотання ОСОБА_1 про призначення судової економічної експертизи задоволено.

Призначено по справі судову економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Державного експертного закладу Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

На вирішення експертизи поставлено наступні питання: 1) чи підтверджується документально в якому розмірі було видано Акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк та отримано ОСОБА_1 кредитні кошти за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року? 2) яка сума була сплачена ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року з початку дії договору та станом на 11 жовтня 2019 року? 3) який дійсний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року станом на 11 жовтня 2019 року, окремо за тілом кредиту, процентами за користування кредитом, комісії та штрафами?

Згідно висновку судового експерта № СЕ-19/104-21/37743-ЕК від 29 квітня 2022 року (а.с.7-22 т.3) за результатами судової економічної експертизи документально підтверджується видача ОСОБА_1 АТ КБ ПриватБанк кредитних коштів згідно кредитно-заставного договору № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року в сумі 12 734,18 доларів США (еквівалент 61 760,77 грн.).

Документально підтверджується відображення сплати від ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року на загальну суму 17 779,82 доларів США (еквівалент 214 654,99 грн.), у т.ч. тіло кредиту в сумі 7 981,26 доларів США, відсотків в сумі 6 239,61 доларів США, комісії в сумі 3 388,75 доларів США, пені в сумі 170,20 доларів США з початку дії договору та станом на 11 жовтня 2019 року.

У зв`язку з ненаданням на дослідження підтверджуючих документів по перерахуванню коштів в сумі 1 089,63 доларів США (еквівалент 5 284,71 грн.) на рахунки та коригувальної проводки в сумі 11 108,09 доларів США (еквівалент 88 786,96 грн.) експерту не надається можливим встановити дійсний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року станом на 11 жовтня 2019 року, окремо за тілом кредиту, процентами за користування кредитом, комісії та штрафами.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року витребувано у АТ КБ ПриватБанк належним чином завірений деталізований розрахунок заборгованості за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк та ОСОБА_1 , станом на 11 жовтня 2019 року, а також виписку по особовому рахунку, у відповідності до висновку судового експерта № СЕ-19/104-21/37743-ЕК від 29 квітня 2022 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року витребувано у АТ КБ ПриватБанк: 1. Первинні документи (меморіальні ордери тощо), що підтверджують видачу банком та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року; 2. Первинні документи (меморіальні ордери, чеки тощо), що підтверджують сплату ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок погашення заборгованості, а також підтверджуючі документи на конвертацію валюти у разі сплати у гривнях кредиту, відсотків, комісій, пені, штрафів та інших платежів (винагороди за виконання операцій, надані послуги банком та витрати понесені на нотаріальні послуги, страхування, держмито тощо) за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року з початку дії договору по 11 жовтня 2019 року та по теперішній час.

20 січня 2023 року до Дніпровського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про призначення у справі додаткової судової економічної експертизи, на вирішення якої поставити наступні питання: 1. Який дійсний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року станом на теперішній час, окремо за тілом кредиту, процентами за користування кредитом, комісії та штрафами з урахуванням участі ОСОБА_1 , як військовослужбовця, під час особливого періоду?; 2. Чи можливо зарахування оплати по погашенню кредиту за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року, укладеним між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1 , які були списані з банківського карткового рахунку ОСОБА_1 самостійно банком без її згоди?; 3. Чи можливо включити в оплату по кредиту за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року, укладеним між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1 , суму в розмірі 769,91 доларів США за період з 11 січня 2010 року по 28 вересня 2012 року, коли автомобіль знаходився на штрафмайданчику відповідно до акту-прийому передачі від 11 січня 2010 року та звільнити ОСОБА_1 від нарахування відсотків, пені та штрафу за період з 11 січня 2010 року по 28 вересня 2012 року?.

Клопотання мотивовано тим, що саме позивачем не було надано усіх необхідних експерту документів для проведення експертизи.

Також відповідач зазначала, що за період з 01 січня 2020 року по 31 липня 2020 року з її банківського карткового рахунку банком самостійно були списані грошові кошти в рахунок погашення кредиту за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року, а тому є необхідним визначити розмір заборгованості з урахуванням списаних коштів.

А тому, враховуючи надання представником позивача письмових пояснень та додаткових документів, а також факт ставлення під сумнів висновку експерта на цій підставі, відповідач вважала необхідним проведення додаткової судової експертизи.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 січня 2023 року призначено у справі додаткову судову економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Державного експертного закладу Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

На вирішення експертизи поставлено наступні питання: 1. Чи підтверджується документально в якому розмірі було видано АТ КБ ПриватБанк та отримано ОСОБА_1 кредитні кошти за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року? 2. Яка сума була сплачена ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року з початку дії договору та станом на 11 жовтня 2019 року, та станом на дату проведення експертизи, окремо за тілом кредиту, процентами за користування кредитом, комісії та штрафами? 3. Який дійсний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року станом на 11 жовтня 2019 року та станом на дату проведення експертизи, окремо за тілом кредиту, процентами за користування кредитом, комісії та штрафами?.

21 березня 2023 року до Дніпровського апеляційного суду з експертної установи надійшло клопотання судових експертів про уточнення питань, а саме: у запитаннях № 2 та № 3 не визначений період, за який саме експерту слід визначити суму, яка була сплачена ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року та станом на яку дату дійсний розмір заборгованості за даним договором; яким чином зараховувати кошти направлені на сплату комісій та винагород за резервування ресурсів, передбачених умовами кредитно-заставного договору № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року (до тіла кредиту або процентів по кредиту); чи застосовувати експертами при розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року вимоги пункту 15 статті 14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 березня 2023 року поновлено провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

Що стосується клопотання судових експертів в частині того, що відповідь на запитання № 1 була надана експертом у висновку № СЕ-19/104-21/37743-ЕК від 29 квітня 2022 року, колегія суддів звертає увагу, що таке питання судом апеляційної інстанції було поставлено повторно перед експертом з урахування того, що допитана в судовому засіданні 08 грудня 2022 року судовий експерт ОСОБА_2 щодо висновку № СЕ-19/104-21/37743-ЕК від 29 квітня 2022 року, пояснила суду, що наданий нею висновок здійснений на підставі наданих Банком доказів, однак, за наявності при проведенні експертизи первинних документів банку (меморіальні ордери тощо), що підтверджують видачу банком та отримання ОСОБА_1 , кредитних коштів за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року, а також, первинних документів (меморіальні ордери, чеки тощо), щодо підтвердженння сплати ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок погашення заборгованості, а також підтверджуючих документів на конвертацію валюти у разі сплати у гривнях кредиту, відсотків, комісій, пені, штрафів та інших платежів (винагороди за виконання операцій, надані послуги банком та витрати понесені на нотаріальні послуги, страхування, держмито тощо) за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року з початку дії договору по 11 жовтня 2019 року та по теперішній час, вона зможе надати відповідь на питання щодо дійсного отримання кредиту, дійсної сплати та дійсного розміру заборгованості за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року.

Отже, враховуючи, що АТ КБ ПриватБанк було надано на виконання ухвали апеляційного суду про витребування доказів додаткових документів для проведення експертизи, тому судом апеляційної інстанції було повторно поставлено таке питання на вирішення експертизи.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року клопотання ОСОБА_1 про призначення додаткової судової економічної експертизи задоволено частково.

Призначено у справі додаткову судову економічну експертизу, проведення якої доручити експертам Державного експертного закладу Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

На вирішення експертизи поставлено наступні питання:

1. Чи підтверджується документально, з урахуванням наданих станом на день призначення судової експертизи доказів та в якому розмірі було видано Акціонерним товариством комерційний банк ПриватБанк та отримано ОСОБА_1 кредитні кошти за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року?

2. Яка сума була сплачена ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року з початку дії договору та станом на: 01 серпня 2018 року (початок дії контракту з Міністерством оборони України); 11 жовтня 2019 року з урахуванням укладеного ОСОБА_1 контракту з Міністерством оборони України та її залученням до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях в період з 03 вересня 2019 року по 10 грудня 2019 року та станом на дату проведення експертизи, враховуючи вимоги пункту 15 статті 14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, окремо за тілом кредиту, процентами за користування кредитом, комісії та штрафами?

3. Який дійсний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року станом на: 01 серпня 2018 року (початок дії контракту з Міністерством оборони України); 11 жовтня 2019 року з урахуванням укладеного ОСОБА_1 контракту з Міністерством оборони України та її залученням до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях в період з 03 вересня 2019 року по 10 грудня 2019 року та станом на дату проведення експертизи, враховуючи вимоги пункту 15 статті 14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, окремо за тілом кредиту, процентами за користування кредитом, комісії та штрафами?

Згідно висновку судового експерта № СЕ-19/104-23/3990-ЕК від 12 вересня 2023 року (а.с.65-91 т.6) за результатами судової економічної експертизи по першому питанню документально підтверджується видача АТ КБ ПриватБанк та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року в сумі 12 734,18 доларів США, еквівалент 61 760,77 грн.

За результатами судової економічної експертизи по другому питанню, в обсязі наданих на дослідження документів, підтверджується документально відображення сплати від ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року:

- станом на 01 серпня 2018 року на загальну суму 17 528,20 доларів США (еквівалент 207 578,47 грн.) у т.ч. тіло кредиту в сумі 7 747,00 доларів США, процентів в сумі 6 245,56 доларів США, комісії 3 331,51 доларів США, пені в сумі 204,13 доларів США;

- станом на 31 серпня 2018 року (остання операція за банківською випискою по рахунку 2909) на загальну суму 17 779,82 доларів США (еквівалент 214 654,99 грн.) у т.ч. тіло кредиту в сумі 7 872,81 доларів США, процентів в сумі 6 308,36 доларів США, комісії 3 357,99 доларів США, пені в сумі 204,13 доларів США.

Станом на 11 жовтня 2019 року експертам не надається за можливе підтвердити або спростувати погашення заборгованості за кредитом, процентам, комісії та пені у зв`язку з тим, що в наданих на дослідження виписках банку, відсутнє відображення операцій з погашення заборгованості за період 2019-2020. З приводу надання відповіді станом на дату проведення експертизи, експерту забороняється самостійний вибір вихідних даних для проведення судової експертизи.

По третьому питанню, експертам не надається за можливе встановити дійсний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року станом на 01 серпня 2018 року, станом на 11 жовтня 2019 року, окремо за тілом кредиту, процентами за користування кредитом, комісії та штрафами. З приводу надання відповіді станом на дату проведення експертизи, експерту забороняється самостійний вибір вихідних даних для проведення судової експертизи.

У дослідницький частині висновку судового експерта № СЕ-19/104-23/3990-ЕК від 12 вересня 2023 року вказано, що в результаті проведеного дослідження банківської виписки по рахунку № НОМЕР_3 (т.5 а.с.132-141), відображено сплата ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року на загальну суму 17 779,82 доларів США (еквівалент 214 654,99 грн.) у т.ч. тіло кредиту в сумі 7 872,81 доларів США, процентів в сумі 6 344,89 доларів США, комісії 3 357,99 доларів США, пені в сумі 204,13 доларів США (таблиця 2 висновку).

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 72 ЦПК України експерт має право викладати у висновку експертизи виявлені в ході її проведення факти, які мають значення для справи і з приводу яких йому не були поставлені питання.

Експерти у вказаному висновку зазначили, що в наданій на дослідження банківській виписці по рахунку № НОМЕР_3 за період з 28 травня 2008 року по 23 січня 2023 року (фактично за період з 20 червня 2008 року по 31 серпня 2018 року) відображені операції з автоматичного погашення простроченої заборгованості на загальну суму 3 972,89 доларів США, еквівалент 88 976,04 грн.

В матеріалах справи містяться копії скринів з призначенням платежу (мовою оригіналу): Автоматическое погашение просроченной задолженности с карты 51**00 (т.2 а.с.32, т.3 а.с.74) за період з 21 січня 2015 року по 15 травня 2015 року на загальну суму 8 121,96 грн., що підтверджується операціями з автоматичного погашення простроченої заборгованості за датами, які відображені у банківській виписці по рахунку № НОМЕР_3 за період з 21 січня 2015 року по 15 травня 2015 року в сумі 7 689,61 грн. Різниця складає 432,35 грн. Визначити внаслідок чого виникла різниця, експертам не надається за можливе.

В матеріалах справи містяться копії скринів з призначенням платежу (мовою оригіналу): Автоматическое погашение просроченной задолженности по счету 29**14 (т.2 а.с.27-31, т.3 а.с.69-73) за період з 05 лютого 2016 року по 29 вересня 2017 року на загальну суму 55 594,37 грн, що підтверджується операціями з автоматичного погашення простроченої заборгованості за датами, які відображені у банківській виписці № 5714 за період з 05 лютого 2016 року по 29 вересня 2017 року в сумі 55 567,56 грн. Різниця складає 26,81 грн. Визначити внаслідок чого виникла різниця, експертам не надається за можливе.

В матеріалах справи містяться копії скрипів з призначенням платежу (мовою оригіналу): Автоматическое списание денег для погашения просроченной задолженности по карте 88**75 (т.2 а.с.33-35, т.3 а.с.75-77) за період з 30 грудня 2019 року по 15 липня 2020 року на загальну суму 20 642,95 грн. Слід вказати, що в наданих на дослідження банківських виписках, фактично відсутній період за 2019-2020 роки, тому експертам не надається за можливе визначити в рахунок якої заборгованості були направлені ці кошти.

В наданих банківських виписках відсутнє нарахування процентів за користування кредитом за вищевказаним кредитним договором з 31 серпня 2018 року та у розрахунку заборгованості станом на 18 листопада 2021 року з 31 серпня 2018 року загальний залишок заборгованості за процентами незмінний та складає 2 917,30 доларів США (еквівалент 77 351,33 грн.), а залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) збільшується з 26 січня 2017 року до дати, станом на яку проведено розрахунок.

Експертам не надається за можливе дослідити операції щодо автоматичного списання/погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року за період 2019-2020 роки, у зв`язку з тим, що в наданих на дослідження виписках банку, відсутнє відображення операцій з погашення заборгованості за період 2019-2020.

Щодо розміру заборгованості.

В наданих виписках банку по рахунках, а саме № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_3 та № НОМЕР_7 відображено корегувальні проводки, експертам не надається за можливе дослідити/визначити підстави здійснення таких корегувань, в зв`язку з тим, що не зрозумілий зміст та підстави корегувань у призначенні платежу.

По рахунку № НОМЕР_8 станом на 17 жовтня 2019 року відображено операцію на суму 307,03 доларів США (еквівалент 7 625,16 грн.) із призначенням платежу «Повернення зайво нарахованих відсотків за договором NDNR0AD000095989 ВІД 28.05.2008 (CA2DRLIN0J360)». Підтверджуючих документів щодо підстав, а саме проведеного перерахунку/розрахунку заборгованості на дослідження не надано.

Співвставленням наявних банківських виписок та вищезазначеного розрахунку заборгованості виявлено невідповідності, а саме по рахунку № НОМЕР_9 (облік процентів): залишок (сальдо) на 10 грудня 2017 року обліковується 2 882,05 доларів США, а у розрахунку заборгованості станом на 10 грудня 2017 року загальна сума заборгованості за процентами складає 2 916,28 доларів США.

Крім того, судовими експертами зазначено, що у додатковій угоді від 28 вересня 2012 року відсутні відомості щодо розміру залишку заборгованості станом на дату укладання цієї угоди, який зменшується на суму 33,69 доларів США (пункт 4 угоди), а також в матеріалах справи відсутні інші підтверджуючі документи (розрахунок, перерахунок) щодо розміру залишку заборгованості за кредитом станом на дату укладення додаткової угоди від 28 вересня 2012 року.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 26 вересня 2012 року обліковується залишок поточної заборгованості за тілом кредиту в сумі 2 510,08 доларів США, залишок заборгованості за простроченим кредитом 8 310,94 доларів США. Станом на наступну дату 28 вересня 2012 року залишок поточної заборгованості за тілом кредиту в сумі 13 622,35 доларів США, залишок заборгованості за простроченим кредитом 0,00 доларів США.

У зв`язку з вищезазначеним, експертам не надається за можливе встановити, який саме розмір залишку заборгованості складає станом на дату укладання додаткової угоди від 28 вересня 2012 року та у зв`язку із передачею транспортного засобу згідно актів, які зазначені у таблиці 6 висновку експерта, що унеможливлює співвставлення даних в наданих документах та проведення розрахунків щодо визначення розміру заборгованості за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції за клопотанням представника позивача був допитаний судовий експерт ОСОБА_3 , яка підтримала висновок № СЕ-19/104-23/3990-ЕК від 12 вересня 2023 року, підтвердила виявлені в ході проведення судової експертизи суперечності та невідповідності щодо змісту проведених проводок, сум нарахування та сплати заборгованості (за кредитом, процентами, комісіями, пені).

Щодо застосування до спірних правовідносин Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (статтю 14 доповнено пунктом 15 згідно із Законом № 1275-VII від 20.05.2014; в редакції Закону № 1357-IX від 30.03.2021; із змінами, внесеними згідно із Законом № 2459-IX від 27.07.2022 - щодо застосування змін див. пункт 2 розділу II) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Як убачається з матеріалів справи, 01 серпня 2018 року між Міністерством оборони України та ОСОБА_1 був укладений контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу, який набрав чинності 01 серпня 2018 року, строком на три роки (а.с.126-127 т.3).

В подальшому, ОСОБА_1 в період з 03 вересня 2019 року по 10 грудня 2019 року була залучена до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях, що підтверджується витягами із наказів та довідкою військової частини НОМЕР_10 (а.с.132-134 т.3).

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представнику АТ КБ ПриватБанк було поставлено питання щодо врахування чи неврахування банком при визначенні розміру заборгованості вимог Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, та надання цьому відповідних доказів, враховуючи проходження ОСОБА_1 військової служби.

Представник банку в письмових поясненнях, а також в судовому засіданні підтвердив, що з 31 серпня 2018 року банком не нараховувались відповідачу відсотки, а також інші штрафні санкції передбачені договором (штраф, пеня та інше), а лише фіксувалась та заборгованість, яка була нарахована відповідачу раніше, тобто з 31 серпня 2018 року по 11 жовтня 2019 року (та станом на 2023 рік) банк фіксує заборгованість за тілом креиту в розмірі 9 346,91 доларів США та заборгованість по відсоткам в розмірі 2 917,30 доларів США. Зазначав, що зазначене підтверджується наданими розрахунком заборгованості за кредитом та виписками по рахунках.

Крім того, у висновку судового експерта № СЕ-19/104-23/3990-ЕК від 12 вересня 2023 року вказано, що в наданих банківських виписках відсутнє нарахування процентів за користування кредитом за вищевказаним кредитним договором з 31 серпня 2018 року та у розрахунку заборгованості станом на 18 листопада 2021 року з 31 серпня 2018 року загальний залишок заборгованості за процентами незмінний та складає 2 917,30 доларів США (еквівалент 77 351,33 грн.).

Отже, встановивши, що з 31 серпня 2018 року банком не нараховувались відповідачу відсотки, а також інші штрафні санкції передбачені договором (штраф, пеня та інше), що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунком заборгованості та виписками по рахунках, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для врахування при визначенні розміру заборгованості за кредитним договором вимог Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей відсутні.

Визначаючи розмір заборгованості, перевіривши правильність нарахованого позивачем боргу, колегія суддів враховує висновок додаткової судової економічної експертизи № СЕ-19/104-23/3990-ЕК від 12 вересня 2023 року, відповідно до якого документально підтверджується видача банком та отримання позичальником кредитних коштів в розмірі 12 734,18 доларів США, а також сплата ОСОБА_1 коштів в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7 872,81 доларів США, та приходить до висновку, що ОСОБА_1 має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4 861,37 доларів США (12 734,18 - 7 872,81 = 4 861,37), а тому саме в такому розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року, яка утворилась станом на 11 жовтня 2019 року.

Суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду не має сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому, колегія суддів зауважує, що банк не надав будь-яких доказів, які б спростовували зазначений висновок експертизи.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача та заперечень щодо висновку судового експерта, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків.

Згідно зі статтею 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Позивач клопотання про призначення повторної судової економічної експертизи не заявляв, на підтвердження своїх заперечень таким процесуальним правом не скористався.

Згідно з правилами частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин першої та другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Вирішуючи спір, встановивши наявність між сторонами кредитних правовідносин, врахувавши наведені вище норми матеріального права та обставини справи, належним чином дослідивши та надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач дійсно належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, унаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, а тому з ОСОБА_1 на користь АТ КБ ПриватБанк підлягає стягненню заборгованість за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року, яка утворилась станом на 11 жовтня 2019 року та складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4 861,37 доларів США.

Відповідач не надавав своєчасно грошові кошти у вказаному розмірі для погашення заборгованості за кредитом. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, хоча статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Доводи відповідача про те, що позивач в період з 11 січня 2010 року по 28 вересня 2012 року зволікав з реалізацією предмета застави автомобіля, який вона передала банку за актом приймання-передачі, чим допустив збільшення збитків (заборгованості), колегія суддів могла б врахувати при розгляді справи, проте ОСОБА_1 добровільно повернула собі предмет застави у 2012 році згідно акту прийому-передачі (а.с.177 т.2), чим самостійно розпорядилася своїми правами та у подальшому уклала з банком додаткову угоду.

Також, колегія суддів не приймає до уваги подану під час апеляційного розгляду справи заяву ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності щодо пені, оскільки позовних вимог про стягнення пені банк не заявляв, у зв`язку з чим підстави для застосування строку позовної давності відсутні.

Окремо колегія суддів звертає увагу, що строк позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредитку позивачем не пропущений, оскільки як зазначалось вище, останній платіж по кредитному договору був здійснений відповідачем 31 серпня 2018 року, з позовом до суду банк звернувся у березні 2020 року, тобто в межах строку позовної давності.

Щодо стягнення штрафів.

Відповідно до пункту 14.9 кредитно-заставного договору № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року при порушенні позичальником будь-якого грошового зобов`язання за договором понад 30 календарних днів, банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку штраф у розмірі 250 гривень плюс 5 % від суми невиконаного зобов`язання.

Враховуючи висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року в розмірі 4 861,37 доларів США, що складається з тіла кредиту, розмір штрафу (процентна складова) буде становити 243,07 долари США (4 861,37 х 5 % = 243,07).

Розмір штрафу (фіксована частина) в доларовому еквівалентні складатиме 10,19 доларів США за курсом НБУ станом на 11 жовтня 2019 року (24,53 х 250 = 10,19).

Таким чином, встановивши погодження між сторонами сплати штрафів та їх розмір, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ ПриватБанк штрафів відповідно до умов договору: 10,19 доларів США (фіксована частина); 243,07 долари США (процентна складова).

Щодо стягнення процентів.

В пункті 4.2 кредитно-заставного договору № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року зазначено, що нарахування процентів здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Дата погашення у часовий інтервал нарахування процентів не включається. Розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання з коштів з кредитного рахунку до очікуваної дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів та закінчується поточною датою сплати процентів. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення кредиту, на суму неповернутого кредиту.

У висновку додаткової судової економічної експертизи № СЕ-19/104-23/3990-ЕК від 12 вересня 2023 року, експертами вказано, що наявна суперечлива інформація в пункті 4.2 кредитного договору, а саме у першій частині зазначеного пункту зазначено, що нарахування процентів здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину Кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Тобто зазначено метод «факт/360».

А в другій частині цього пункту зазначено, що розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання з коштів з кредитного рахунку до очікуваної дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів та закінчується поточною датою сплати процентів. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення кредиту, на суму неповернутого кредиту. Тобто метод наближений до «факт/факт».

При таких розрахунках відсотків, банк додатково отримує відсотки за 5 або 6 днів на рік в залежності від того, яка кількість календарних днів у році (365 або 366 днів).

Відношення факт/360 не буде дорівнювати «1», створено арифметичне викривлення відношення кількості днів у рік (тобто принцип 360 днів застосовано лише у знаменнику, а в чисельнику застосовані кількість календарних днів), а саме: 365/360 х 100 - 100 = 1,39% чи 366/360 х 100 - 100 = 1,67%.

Таким чином, відсотки за кредитним договором збільшуються на 1,39% чи 1,67% в залежності від кількості календарних днів у році (365 або 366 днів).

Отже, відповідно до проведеного дослідження встановлено суперечності та невідповідності щодо змісту проведених проводок, сум нарахування та сплати заборгованості (за кредитом, процентами, комісіями, пені).

Крім того, допитаний в судовому засіданні суду апеляційної інстанції судовий експерт ОСОБА_3 пояснила, що у додатковій угоді від 28 вересня 2012 року відсутні відомості щодо розміру залишку заборгованості станом на дату укладання цієї угоди, який зменшується на суму 33,69 доларів США (пункт 4 угоди), а також в матеріалах справи відсутні первинні документи у підтвердження залишку заборгованості за кредитним договором у звязку з поверненням транспортного засобу та інші підтверджуючі документи (розрахунок, перерахунок) щодо розміру залишку заборгованості за кредитом станом на дату укладення додаткової угоди від 28 вересня 2012 року у зв`язку з передачею транспортного засобу за актом прийому-передачі від 05 жовтня 2012 року.

Також, судовий експерт ОСОБА_3 пояснила, що наявний в матеріалах справи акт прийому-передачі транспортного засобу від 05 жовтня 2012 року не містить обов`язкових реквізитів щодо дати такої передачі, розміру заборгованості на день передачі ТЗ.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 26 вересня 2012 року обліковується залишок поточної заборгованості за тілом кредиту в сумі 2 510,08 доларів США, залишок заборгованості за простроченим кредитом 8 310,94 доларів США. Станом на наступну дату 28 вересня 2012 року залишок поточної заборгованості за тілом кредиту в сумі 13 622,35 доларів США, залишок заборгованості за простроченим кредитом 0,00 доларів США.

У зв`язку з вищезазначеним, експертам не надається за можливе встановити, який саме розмір залишку заборгованості складає станом на дату укладання додаткової угоди від 28 вересня 2012 року та у зв`язку із передачею транспортного засобу згідно актів, які зазначені у таблиці 6 висновку експерта, що унеможливлює співвставлення даних в наданих документах та проведення розрахунків щодо визначення розміру заборгованості за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року.

Вказані суперечності та невідповідності представник позивача ні в судовому засіданні, ні в письмових поясненнях у передбаченому законом порядку не спростував, а тому колегія суддів виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Таким чином, встановивши отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 12 734,18 доларів США, сплату відповідачем в рахунок погашення заборгованості процентів в розмірі 6 308,36 доларів США, що підтверджено висновком судової економічної експертизи № СЕ-19/104-23/3990-ЕК від 12 вересня 2023 року, колегія суддів приходить до висновку, що встановлені у висновку експерта суперечливі суми нарахування та сплати заборгованості підлягають зарахуванню в рахунок погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, а тому, враховуючи недоведеність позивачем розміру кредитної заборгованості в цій частині, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків необхідно відмовити.

Щодо стягнення комісії.

За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Згідно з абзацем другим частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

16 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України № 3795-VI від 22 вересня 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким частину четверту статті 11 Закону України Про захист прав споживачів» доповнено нормою наступного змісту: кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.

Оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим апеляційний суд правильно зазначив, що підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником.

Такі висновки викладені Верховним Судом в постанові від 07 червня 2023 року у справі № 686/14530/15 (провадження № 61-13299св22).

Висновком судової економічної експертизи № СЕ-19/104-23/3990-ЕК від 12 вересня 2023 року встановлено, що за результатами судової економічної експертизи по другому питанню, в обсязі наданих на дослідження документів, підтверджується документально відображення сплати від ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року станом на 31 серпня 2018 року комісії в розмірі 3 357,99 доларів США.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що укладений між сторонами кредитно-заставний договір № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року не містить умов щодо сплати комісії у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов договору, а визначена в пункті 17.1.8 умова договору щодо сплати винагороди за резервування ресурсів в розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів є нікчемною, а тому підстави для нарахування банком комісії (винагороди) на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягали сплаті позичальником.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за простроченою комісією в розмірі 94,12 доларів США (еквівалент 2 308,76 грн) необхідно відмовити з підстав їх недоведеності та необґрунтованості.

Таких же висновків дійшов і суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, відмовивши у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченою комісією.

Проте, позивач АТ КБ ПриватБанк не оскаржував в апеляційному порядку заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення комісії, тобто погодився з рішенням суду в цій частині, у зв`язку з чим судове рішення в цій частині не є предметом апеляційного оскарження.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими (пункти 1, 2 частини першої статті 376 ЦПК України).

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ураховуючи викладене, заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з ОСОБА_1 на користь АТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року, яка утворилась станом на 11 жовтня 2019 року та складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4 861,37 доларів США, а також штрафи відповідно до умов договору: 10,19 доларів США (фіксована частина); 243,07 доларів США (процентна складова). У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до частини шостої статті 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рахунку для оплати експертизи відповідач ОСОБА_1 сплатила 3 376,80 грн. за проведення судової економічної експертизи, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 16 грудня 2021 року (а.с.5 т.3).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що з позивача на користь відповідача підлягають судові витрати, що складаються із витрат на проведення експертизи в розмірі 3 376,80 грн.

Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою відповідач ОСОБА_1 зазначала, що вона є учасником бойових дій, а тому звільнена від сплати судового збору, на підтвердження чого надала копію посвідчення серії НОМЕР_11 , видане 25 березня 2020 року Військовою частиною НОМЕР_12 (а.с.109 т.1).

Відповідно до пункту 13 статті 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Оскільки відповідач в силу закону звільнена від сплати судового збору, колегія суддів дійшла висновку, що з позивача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 5 255,00 грн.

Судовий збір, сплачений позивачем за подачу позовної заяви, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість за кредитно-заставним договором № DNR0AD000095989 від 28 травня 2008 року, яка утворилась станом на 11 жовтня 2019 року та складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі - 4 861,37 доларів США, а також штрафи відповідно до умов договору: 10,19 доларів США (фіксована частина); 243,07 долари США (процентна складова).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із витрат на проведення експертизи в розмірі 3 376,80 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на користь держави судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 5 255,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко