Справа № 643/7973/23
Провадження № 2-з/643/92/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді Крівцова Д.А., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву адвоката Лісіна Володимира Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом адвоката Лісіна Володимира Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя

ВСТАНОВИВ

Адвокат Лісін В.М. (представник позивача), який діє в інтересах ОСОБА_1 (позивач), звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01;

- в порядку поділу спільного майна подружжя залишити за ОСОБА_2 (відповідач) право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна:01;

- в порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості 1/2 частки позивача в автомобілі Ореl Vectra, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , у сумі 118783,50 гривень;

- в порядку поділу спільного майна подружжя, виділити в особисту приватну власність відповідача автомобіль Opel Vectra, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN-код: НОМЕР_2 ;

- визнати за позивачем право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,093 га, кадастровий номер: :03:031:0004, адреса: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), землі житлової та громадської забудови для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна:101;

- залишити у власності відповідача 1/2 частину земельної ділянки площею 0,093 га, кадастровий номер: :03:031:0004, адреса: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), землі житлової та громадської забудови для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101;

- покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31.10.2023 сплаву призначено до судового розгляду по суті.

Представником позивача подано заяву, в якій він просить винести ухвалу про забезпечення позовних вимог шляхом накладення заборони відчуження:

- житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01;

- земельної ділянки площею 0,093 га, кадастровий номер: :03:031:0004, адреса: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), землі житлової та громадської забудови для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна:101.

В обґрунтування заяви зазначено, що наразі житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , і земельна ділянка, на якій розташований вказаний будинок, площею 0,093 га, кадастровий номер: :03:031:0004, адреса: АДРЕСА_1 , зареєстровані за відповідачем. Наведене підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 27.06.2023 № 337195754, Договором купівлі-продажу житлового будинку від 24.09.2015, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, роздруківками щодо рішення ХМР №347/16 від 14.09.2016 з інформаційної системи «Єдиний міський реєстр актів Харківської міської ради, міського голови та виконавчих органів ради. Будинок з надвірними будівлями та спорудами був придбаний в період шлюбу і є спільним майном подружжя. Земельна ділянка, на якій розташований цей будинок, рішенням 8 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» від 14.09.2016 № 347/16 була передана відповідачу у власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Позивачем заявлено вимоги про визнання за ним в порядку поділу спільного майна подружжя права власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, а також з посиланням на ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, визнання за ним права власності на 1/2 частину вказаної земельної ділянки, на якій розташований будинок з надвірними будівлями та спорудами. На теперішній час у позивача виникли підстави побоюватись, що відповідач може розпорядитися зареєстрованим за нею нерухомим майном, яке є предметом спору, на користь інших осіб, для ухилення від виконання майбутнього рішення суду. В такому випадку, на думку представника позивача, це істотно ускладнить, у разі задоволення позову, виконання майбутнього рішення суду, та може привести до можливого виникнення у майбутньому інших судових процесів про визнання недійсними правочинів щодо відчуження нерухомого майна, яке є предметом спору у цьому провадженні, і яких можна було б уникнути у разі накладання заборони відчуження на це нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види заходів забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується в тому числі забороною вчиняти певні дії.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 22.02.2005 року у справі «Новоселецький проти України» зазначив, що стаття 1 Протоколу N 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення "Броньовський проти Польщі" [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004-...). У кожній справі, в якій іде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. рішення "Спорронг та Лонрот проти Швеції" ( 980_098 ), від 23 вересня 1982 року, серія А, N 52, стор. 26, п.69).

В рішенні від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що втручання у право особи, захищене статтею 1 Першого протоколу, має бути виправданим. У цьому зв`язку Суд знову наголошує на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (див. рішення у справі Брумареску, п. 78).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2020 по справі № 381/4019/18 висловила висновки щодо застосування норм права, згідно яких співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суд установлює під час ухвалення рішення по суті спору, в зв`язку з чим відсутні підстави для відмови у вжитті заходів забезпечення позову з огляду на недоведеність або необґрунтованість заявлених позовних вимог. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року по справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Дослідивши отримані матеріали, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви з огляду на таке.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, зокрема Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 27.06.2023 № 337195754, Договору купівлі-продажу житлового будинку від 24.09.2015, посвідченого 24.09.2015 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Євдокименко Е.К., зареєстрованого в реєстрі за № 981, рішення Харківської міської ради № 347/16 від 14.09.2016, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, а також земельна ділянка площею 0,093 га, кадастровий номер: :03:031:0004, адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна:101, зареєстровані на праві власності за відповідачем.

Вказані житловий будинок та земельна ділянка є предметом спору, оскільки входять до переліку майна, вимогу щодо поділу якого заявлено позивачем.

Згідно чинного законодавства України та висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 по справі № 381/4019/18, на даній стадії розгляду справи суд позбавлений можливості надавати по суті оцінку доведеності або обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 19.02.2021 року в справі № 643/12369/19, відсутність доказів на підтвердження дійсного наміру відповідача відчужити майно не може бути підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки забезпечення позову у спорі, який має майновий характер, спрямоване на виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Ураховуючи доводи заяви про забезпечення позову, а також ту обставину, що вказане нерухоме майно відноситься до майна, вимогу щодо поділу якого заявлено позивачем, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження нерухомого майна на користь інших осіб, які не є учасниками справи, а відтак істотно ускладнити або унеможливити виконання можливого рішення суду, а також ефективний захист і поновлення прав та інтересів позивача, які згідно доводів позовної заяви порушені відповідачем.

За таких обставин суд приходить до висновку, що накладення заборони відчуження нерухомого майна є співмірним, необхідним, ефективним та достатнім заходом забезпечення позову, який гарантуватиме ефективний захист і поновлення прав та інтересів позивача в разі задоволення позову і одночасно не становитиме надмірний тягар для відповідача, оскільки нерухоме майно фактично перебуватиме у володінні власника та обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Вказаний вид забезпечення позову не впливатиме на матеріальний стан відповідача та не призведе до понесення додаткових витрат унаслідок його застосування.

Суд роз`яснює учасникам справи, що вони не позбавлені права в порядку, визначеному ст. 156, 158 ЦПК України, звернутись до суду з заявою про заміну одного заходу забезпечення позову іншим або з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-354 ЦПК України

УХВАЛИВ

Заяву адвоката Лісіна Володимира Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом адвоката Лісіна Володимира Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Заборонити відчуження житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 .

Заборонити відчуження земельної ділянки площею 0,093 га, кадастровий номер: :03:031:0004, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), землі житлової та громадської забудови для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 .

Роз`яснити ОСОБА_2 право подати клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Крівцов Д.А.