КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/3219/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А.., Мостової Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2023 року у складі судді Орєхова О.І.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину та коштів на особисте утримання,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2023 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину та коштів на особисте утримання, у якому просила:

- стягувати з відповідача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову до суду та його повноліття;

- стягувати з відповідача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її особисте утримання 1/6 частку його доходу щомісячно до досягнення сином Оскаром 3-х річного віку.

Позов обґрунтовано тим, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб 19 лютого 2022 року у білоцерківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Київ ), актовий запис № 138. Від спільного життя мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає з нею та знаходиться на її матеріальному забезпечені. Відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно не надає матеріальної допомоги на її утримання, а сама вона не має матеріальної змоги забезпечити сина всім необхідним. Також вона не працює, так як знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною і потребує матеріальної допомоги. Відповідач працездатний та матеріально забезпечений, на користь інших осіб аліментів не сплачує.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 березня 2023 року і до досягнення сином повноліття; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 23 травня 2023 року і до досягнення дитиною - сином ОСОБА_3 трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно; стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 1 073 грн 60 коп. Вирішено питання судових витрат. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць піддано негайному виконанню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не надано належної правової оцінки доказам, просить його скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 23 травня 2023 року і до досягнення дитиною - сином ОСОБА_3 трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно та прийняти в цій частині рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , зазначає що судом першої інстанції в порушення вимог ст. 182 Сімейного кодексу України не надано належну правову оцінку доказам наданих відповідачем щодо неможливості надавати дружині кошти на її утримання до досягнення сином трирічного віку. А саме стан здоров'я та скрутне матеріальне становище відповідача, той факт що він не має стабільного заробітку. На підтвердження даних обставин відповідачем надавались відомості з податкової інспекції та пенсійного фонду про неотримання доходів. В даний час відповідач не працює, фактично змушений частково перебувати на утриманні своєї матері, яка отримує мінімальну заробітну плату.

Вказує, що у нього немає у власності нерухомого майна та транспортних засобів, що підтверджується інформаційною довідкою та довідкою з сервісного центру МВС. Однак, суд першої інстанції не надав належну оцінку цим доказам та не вказав мотивів їх відхилення.

Скаржником зазначено, що висновок суду про те, що він не намагається знайти роботу не підтверджено належними доказами, є надуманим та неправомірним. Не перебування ОСОБА_1 на обліку в центрі зайнятості не може бути підтвердженням того факту, що відповідач не намагався знайти роботу.

Вказує, що намагався самостійно знайти роботу в мережі Internet, сайтів з пошуку роботи, сайтів уповноважених органів з праці та зайнятості (міністерство праці, служба зайнятості, державні біржі праці), сайтів кадрових агентств, однак роботи за фахом не знайшов.

Зазначає, що його хвороби потребують постійного лікування та дієтичного харчування, тому в даний час не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дружини.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, судом про час, місце і дату розгляду справи повідомлялися належно (а.с. 118-119), з огляду на що у суду апеляційної інстанції наявні підстави для розгляду справи за їх відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Убачається, що рішення суду оскаржується лише в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2 в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 23 травня 2023 року і до досягнення дитиною - сином ОСОБА_3 трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно, а тому в іншій частині рішення суду не переглядається

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення районного суду відповідає вказаним вимогам.

Зі справи убачається, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.02.2022, про що в матеріалах справи свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області від 27.12.2002, актовий запис № 1515 (а.с. 8).

Від шлюбу у подружжя народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в матеріалах справи свідчить повторна копія свідоцтва про народження, Серія НОМЕР_2 , виданого Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 07 червня 2022 року, актовий запис № 159 (а.с. 9).

Задовольняючи позов в оскаржуваній частині, районний суд виходив з того, що вимога про стягнення аліментів на утримання позивачки є підставною, однак підлягає зменшенню до 1/8 частки, яка є не буде накладати непропорційний фінансовий тягар на відповідача та буде необхідним та достатнім для забезпечення позивачки.

З висновками, викладеними у оскаржуваному рішенні суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

У частинах другій та четвертій статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Визначальним на підставі цієї норми закону є наявність у дружини права на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

З копії довідки, яка видана ОСОБА_2 27.09.2022 за вих. № 1108/10 Управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради убачається, що позивач перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради та отримує державну допомогу при народженні дитини на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 860 грн, щомісячно, з 01.09.2022 по 01.05.2025 (а.с. 8).

Позивачка на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення сином 3-х річного віку, а тому потребує матеріальної допомоги.

При цьому, встановлено та не оспорено сторонами, що малолітня дитина проживає разом з матір`ю, що також підтверджується актом № 17/2023 про фактично проживаючих осіб від 22 березня 2023 року (а.с. 7).

Отже, зі справи убачається, що ОСОБА_2 перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною, доходів не має та потребує коштів на своє утримання.

Право на утримання дружини, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

При цьому, апеляційний суд також враховує доводи позивачки про її скрутне матеріальне становище, а також відсутність у справі доказів на їх спростування.

Долучена до справи копія свідоцтва про хворобу 356/106 виданого 11.07.2013 на ім`я ОСОБА_1 не може бути визнана такою, що звільняє відповідача від обов`язку утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років, остільки наявність установлених у нього в 2013 році захворювань не було перешкодою до народження дитини нині якою опікується позивачка, а докази втрати скаржником працездатності у справі відсутні.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність можливості сплачувати аліменти через скрутне матеріальне становище не заслуговують на увагу, остільки являючись особою працездатного віку, відповідач не позбавлений можливості працевлаштуватися й отримувати доходи.

З урахуванням викладеного та обставин справи підстав для звільнення відповідача від виконання обов`язку щодо утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, визначених районним судом у розмірі 1/8 частини від усіх його видів заробітку (доходу), щомісячно, апеляційний суд не вбачає.

Судом першої інстанції враховано всі обставини справи, можливість відповідача працювати на відміну від позивачки та надавати матеріальну допомогу останній для її особистого забезпечення.

При цьому суд вірно встановив й фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, та вірно визначив розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, оскільки такий розмір узгоджується з вищенаведеними нормами законодавства.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є непереконливими, такими що не спростовують висновків суду першої інстанції, та не можуть слугувати підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: