Справа №489/2540/23
Провадження №2/489/1338/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання - Войтенко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - виконавчий комітет Миколаївської міської ради про поновлення батьківських прав

встановив.

Представник позивача звернувся до суду з позовом, яким просила поновити батьківські права ОСОБА_1 відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мотивуючи вимоги тим, що заочним рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 20.02.2017, ОСОБА_1 було позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також внесено зміни щодо їх прізвища з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ». Підставою для прийняття такого рішення суду було встановлення судом факту свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей та матеріальному забезпеченню, оскільки останній протягом тривалого часу не проводив підготовку дітей до самостійного життя, не піклувався про фізичний та духовний розвиток, не спілкувався з ними, не забезпечував необхідним харчуванням, медичним доглядом, не підтримував родинних зв`язків з дітьми. На теперішній час позивач змінив своє ставлення до інституту сім`ї, виховання дітей. Одружився з матір`ю дітей, утримує дітей фінансово, бере участь у моральному, фізичному та духовному розвитку дітей, сприяє їх навчанню та вихованню, проживає разом з дітьми. У позивача заборгованості зі сплати аліментів немає, у наркологічному та психіатричному диспансері на обліку не перебуває.

Ухвалою суду від 29.05.2023, позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 07.06.2023, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 04.08.2023, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від представниці позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідачка подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позов визнає.

Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Рішення просить прийняти з урахуванням інтересів дитини, підтримують висновок органу опіки та піклування Інгульської сільської ради Баштанского району Миколаївської області від 19.05.2023.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 березня 2009 року. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.11.2012.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідними синами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень, сформованого 30.01.2018, прізвище дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 змінено на « ОСОБА_8 » на підставі рішення суду про позбавлення батьківських прав № 468/1385/16-ц від 20.02.2017.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.11.2012, зокрема, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 жовтня 2012 року до досягнення ОСОБА_5 повноліття, після чого у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання ОСОБА_6 до його повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 аліменти на її утримання, у розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26 жовтня 2012 року і до досягнення дитиною - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої є ОСОБА_1 , трьох років.

Заочним рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 20.02.2017, позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав по відношенню до неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Підставою для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав було те, що після розірвання шлюбу, він не сплачував аліменти на утримання дітей, не надавав допомоги, проживав окремо та не вів спільного господарства з ОСОБА_2 . ОСОБА_1 не проявляв батьківської турботи до дітей, ухилявся від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Не цікавився їх успіхами, станом здоров`я, не піклувався про фізичний та моральний розвиток, підготовку до самостійного життя, не забезпечував необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням.

Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи з Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 03.11.2020 за № 23050-07-02 та №23050-07-02, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно медичного висновку на дитину-інваліда віком до 18 років з Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 Миколаївської обласної ради, ОСОБА_4 має захворювання та визнано дитиною інвалідом підгрупи А. Опікуном є ОСОБА_2 .

Як вбачається з відмітки державним виконавцем на виконавчому листі, виданому Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 жовтня 2012 року до досягнення ОСОБА_5 повноліття, після чого у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання ОСОБА_6 до його повноліття, виконавче провадження закінчено на підставі п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» 18 квітня 2023 року. Заборгованість по аліментам станом на 18.04.2023, відсутня.

Постановою заступника начальника відділу Баштанського відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області від 18.04.2023, виконавче провадження № 36008687 закінчено у зв`язку з закінченням передбаченого законодавством строку для даного виду стягнення. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Відповідно до довідки КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради від 26.04.2023 за вих. № 370, ОСОБА_1 за даними реєстратури на наркологічному та психіатричному обліку не знаходиться.

13 квітня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , яке долучено до матеріалів справи.

Згідно висновку органу опіки та піклування Інгульської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 19.05.2023 за вих. № 19/04.03, підтвердження фактів усунення на даний час підстав, у зв`язку з якими ОСОБА_1 був позбавлений батьківських прав по відношенню до дітей, враховуючи позицію дитини та дружини по даному питанню, бажання ОСОБА_1 бути поновленим у батьківських правах по відношенню до дітей, позитивні дані за місцем його проживання, зміну у поведінці та відсутність негативних звичок, орган опіки та піклування Інгульської сільської ради вважає доцільним поновлення ОСОБА_1 батьківських прав по відношенню до малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За змістом ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Пунктами 1, 2, 4 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами.

Згідно із ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина.

За змістом статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання тощо.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

Також ЄСПЛ у рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» та у рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

У постанові Верховного Суду складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2020 року у справі № 466/5767/18 (провадження № 61-20485св19) вказано, що «на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2020 року у справі № 484/920/18 (провадження № 61-6992св20) вказано, що «сім`я вважається природним середовищем для розвитку дитини; виховання в сім`ї відповідає найкращим інтересам дитини і тільки коли виявиться, що сім`я є особливо непридатною або неблагонадійною, зв`язки з нею можуть бути перервані. Розлучення дітей з батьками всупереч їх волі можливо тільки за умови, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. При розгляді позовів батьків про передачу їм дитини іншими особами, від яких вони мають право вимагати її повернення, суд бере до уваги зокрема можливість батьків забезпечити належне виховання дитини, характер їхніх взаємовідносин з нею, прихильність дитини до осіб, у яких вона перебуває, й інші конкретні обставини справи. При цьому суд враховує, хто з зацікавлених осіб виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожної з осіб, особисті якості сторін, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані однієї з осіб сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. У будь-якому випадку суд повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам дитини.

Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції). Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

При цьому, у конкретній ситуації враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Відтак, враховуючи, що обставини, які були підставою для позбавлення позивача батьківських прав суттєво змінилися, позивач здатний і має бажання виконувати свої обов`язки по вихованню, утриманню малолітніх дітей, одружився з матір`ю дітей, відповідачка не заперечує проти задоволення даного позову, що є достатніми підставами для поновлення батьківських прав, суд дійшов висновку про те, що поновлення ОСОБА_1 у батьківських правах відповідає найвищим інтересам дітей, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - виконавчий комітет Миколаївської міської ради про поновлення батьківських прав - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 батьківські права відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Третя особа: виконавчий комітет Миколаївської міської ради, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Повний текст судового рішення складено «03» жовтня 2023 року.

Суддя Н.О. Рум`янцева