Номер провадження: 22-ц/813/524/23
Справа № 507/1491/19
Головуючий у першій інстанції Гнатюк В.О.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Дришлюк А.І.

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 19 червня 2020 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» (правонаступник якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

23 жовтня 2019 року позивач звернувся до Любашівського районного суду Одеської області з зазначеним позовом, у якому вказав, що 20.10.2012 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк » (далі - Банк) та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № , згідно з яким Позичальнику було надано кредитні кошти на споживчі цілі та придбання послуг.

Оскільки Позичальник належним чином виконувала взяті на себе зобов`язання відповідно до умов Договору , Банк відкрив держателю картковий рахунок № НОМЕР_1 та надав кредитну картку типа Master Card Standartd.

Відповідно до п. 2.9 Договору за користування кредитною лінією, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, Банк нараховує проценти в розмірі встановленому тарифами Банку.

Відповідно до п. 2.11 Договору Держатель зобов`язується щомісяця погашати в повному обсязі суму мінімального платежу, розмір якого визначається в виписці, але в будь-якому разі не менше 5% від розміру боргових зобов`язань.

На порушення умов вказаного кредитного договору відповідачка не виконала свої зобов`язання належним чином.

Внаслідок порушення зобов`язань за даним кредитним договором станом на 31.07.2019 року має заборгованість у розмірі у розмірі 34164,48 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 19034,90 грн., заборгованості за відсотками - 13609,58 грн., штрафні санкції - 1520,00 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь вказаний борг та судові витрати у справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 19 червня 2020 року позов АТ «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП БАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 164,48 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 19034,90 грн, заборгованості за відсотками - 13609,58 грн., штрафні санкції - 1520,00 грн. У позові в частині стягнення судового збору у розмірі 1921, 00 грн. відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:

1)відсутні належні докази позивача, які підтверджують наявність заборгованості, а судом першої інстанції не враховано правових висновків, які викладені у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі №161/16891/15-ц;

2)у позовній заяві та додатках до неї відсутні докази збільшення кредитного ліміту, а сам кредитний договір №7 від 20.10.2012р., не вказано строк дії кредитної картки, що по даній справі є істотним доказом;

3)відповідач має повну вищу освіту за спеціальністю «Облік та аудит» провела свої розрахунки та дійшла висновку, що її заборгованість перед банком становить 4467,52 гривень;

4)з позовної заяви не вбачається за який саме були нараховані штрафні санкції;

5)судом першої інстанції не застосовано позовну давність.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційне провадження розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року до серпня 2022 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 09 червня 2023 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530, 623 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ч. 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

В силу ч. 2 цієї статті якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 20 жовтня 2012 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк » (далі - Банк) та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № , згідно з яким Позичальнику було надано кредитні кошти на споживчі цілі та придбання послуг.

Оскільки Позичальник належним чином виконувала взяті на себе зобов`язання відповідно до умов Договору, Банк відкрив держателю картковий рахунок № НОМЕР_1 та надав кредитну картку типа Master Card Standartd.

Відповідно до п. 2.9 Договору за користування кредитною лінією, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, Банк нараховує проценти в розмірі встановленому тарифами Банку.

Відповідно до п. 2.11. Договору Держатель зобов`язується щомісяця погашати в повному обсязі суму мінімального платежу, розмір якого визначається в виписці , але в будь-якому разі не менше 5% від розміру боргових зобов`язань.

На порушення умов вказаного кредитного договору відповідачка не виконала свої зобов`язання належним чином.

Внаслідок порушення зобов`язань за даним кредитним договором станом на 31 липня 2019 року має заборгованість у розмірі у розмірі 34164,48 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 19034,90 грн., заборгованості за відсотками - 13609,58 грн., штрафні санкції - 1520,00 грн.

Зазначена заборгованість підтверджується розрахунком заборгованості за договором № від 01.05.2013р., картковий рахунок № НОМЕР_1 , станом на 26.03.2020р., витребуваним судом у позивача за клопотанням представника відповідачки.

Суд першої інстанції правильно не погодився з аргументом представника відповідачки щодо невірно складеного розрахунку заборгованості, оскільки наданий відповідачкою розрахунок заборгованості, складений особисто, не спростовує розрахунок заборгованості за Договором, наданий Банком.

Суд вмотивовано не взяв до уваги заяву представника відповідачки про закінчення строку давності щодо заявлених Банком вимог, виходячи з такого.

Як видно з розрахунку заборгованості за вказаним Договором , наданим Банком , відповідачка останній раз сплатила кошти в сумі 100 грн. 03.01.2019р.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії , що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

В силу ч. 3 даної статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності до нового строку не зараховується.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що стороною позивача не надано виписки по рахункам та не застосовано правову позицію, яка викладена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі №161/16891/15-ц, то колегія суддів зазначає таке.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20), на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

При цьому, під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

У справі, на яку посилається скаржник ОСОБА_1 , дійсно не було надано виписки по рахункам та відповідач не визнавав розмір заборгованості, який був визначений позивачем, та вказував, що загалом не отримував кредитних коштів. Однак у вказаній справі відповідач ОСОБА_1 не заперечує факт отримання та користування кредитними коштами, приводить свої розрахунки заборгованості, чим погоджується з фактом отримання кредитних коштів.

Таким чином, застосування правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі №161/16891/15-ц, не вбачається можливим.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що до позовної заяви додано розрахунок заборгованості, який фактично є рухом по картці, яку ОСОБА_1 отримала.

Щодо доводів апеляційної про відсутність доказів збільшення кредитного ліміту, а сам кредитний договір №7 від 20.10.2012р., не вказано строк дії кредитної картки, апеляційний суд звертає увагу на таке.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до п. 2.1 Договору цим Банк та Постачальник підтверджують факт укладення між ними Договору про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних) на підставі Правил користування кредитною карткою MasterCard Standart, що розміщені на Інтернет сайті Банку (www.otpbank.com.ua) (надалі - «Правила») та на умовах викладених у цьому розділі (надалі - «Угода).

Згідно із пп. 2.2.2 Договору в порядку, передбаченому Угодою, надає Позичальнику кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по картковому рахунку у розмірі, що передбачений Угодою, а Позичальник приймає кредит і зобов`язується повернути суму отриманого кредиту в умовах, в строки та в порядку, що передбачені Угодою.

Відповідно до п.п. 2.4 та 2.5 розмір кредитного ліміту складає 1000 гривень. В будь-який час строку дії цього Договору Банк має право змінити розмір Кредитного ліміту (зменшити чи збільшити) без зазначення причини такої зміни. Підписанням цього Договору Позичальник погоджується із запропонованим порядком зміни розміру Кредитного ліміту. Строк дії Кредитної лінії становить 3 роки з моменту підписання Банком і Позичальником цього Договору. Банк має право змінити (зменшити чи збільшити) строк дії Кредитної лінії в односторонньому порядку. Підписанням цього Договору Позичальник погоджується із запропонованим порядком зміни строку дії Кредитної лінії.

Відповідач ОСОБА_1 підписала вказаний Договір, не заперечує факту його підписання, а тому вказані доводи апеляційної скарги є неспроможними, оскільки питання щодо збільшення кредитного ліміту та строку дії картки є врегульованими та були прийняті сторонами.

Щодо розрахунків відповідача ОСОБА_1 стосовно її заборгованості, то колегія суддів не приймає їх до уваги з огляду на таке.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Розрахунок ОСОБА_1 не є належним та допустимим доказом розміру заборгованості, а у суду немає спеціальних знань щодо розрахунку заборгованості. Клопотання щодо призначення експертизи сторонами не заявлялось.

Щодо незазначення в позовній заяві періоду, за який нараховуються штрафні санкції, то колегія суддів звертає увагу, що з розрахунку заборгованості вбачається періоди, коли нараховувались штрафні санкції.

Стосовно позовної давності, то колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зроблено правовий висновок про те, що перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу» (п. 59 Постанови).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 активно користувалась кредитним лімітов та вносила погашення заборгованості.

Так останній платіж для погашення заборгованості у розмірі 150 гривень був зроблений 21.02.2019р., що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 52), позовна давність була перерваною, а тому її застосування не вбачається можливим.

Також судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 19 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 09 червня 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк