г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2851/22
Номер провадження 2/213/274/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

секретар судового засідання Довга А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань №14, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу № 213/2851/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, за відсутності учасників справи, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог.

Сторони є батьками третьої особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з 01 вересня 2021 року навчається у Київському міському медичному фаховому коледжі, з денною формою освіти, на платній основі, терміном до 30 червня 2024 року. Після досягнення повноліття дочка знаходиться на повному матеріальному забезпеченні позивача, і потребує допомоги від батька, який працює, отримує стабільну заробітну плату і тому може надавати допомогу на її утримання. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки його доходів, починаючи з дати подання позовної заяви до суду, і до закінчення дочкою навчання.

Стислий виклад позиції відповідача.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що довідка про навчання дочки видана у липні 2022 року, на даний час його дочка може бути відрахованою з навчального закладу. Крім того зазначив, що він не має можливості надавати допомогу повнолітній дочці, оскільки на його утриманні перебувають батьки, які хворіють, потребують лікування та догляду, а відповідно і фінансових коштів, які він має сплачувати. Він також допомагає батькам купувати продукти харчування, оскільки через значне подорожчання продуктів вони не можуть нормально харчуватися. Сам відповідач має гіпертонічне захворювання, потребує лікування і здорового харчування, має сім`ю, яку повинен утримувати. Оскільки його матеріальне становище не надає йому можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, в задоволенні позову просив відмовити.

Короткий зміст відповіді на відзив.

Представник позивача вважає непереконливими доводи відповідача, викладені у відзиві на позов. Вважає, що останнім не доведено надання допомоги батькам, які отримують пенсію, не отримують субсидію, що свідчить про достатній рівень їх доходів. До того ж, у батьків є ще один син, який працює, і має обов`язок нарівні з відповідачем утримувати батьків. Вважає, що додані до відзиву документи про придбання ліків нта лікування не підтверджують понесення цих витрат відповідачем.

Водночас, відповідач має статус учасника бойових дій, і відповідно має цілий рад пільг, щороку отримує разову грошову допомогу, але за час, коли відповідач брав участь в АТО, позивач ніколи не пред`являла претензій до стягнення аліментів з відповідного грошового забезпечення військовослужбовця, а отримувала аліменти на дочку лише із середнього заробітку відповідача за місцем роботи.

В період, коли справа знаходиться в суді, позивач знов надала дочці 15900,00 грн. для сплати коштів за навчання у медичному коледжі.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач після отримання відповіді на відзив, подав заперечення, в яких стверджує, що не має можливості сплачувати аліменти на час навчання дочки, оскільки у нього скрутне фінансове становище і на його утриманні перебувають батьки, які хворіють. Зазначив, що на підтвердження надання батькам допомоги копії медичних документів він надав разом з відзивом на позов.

Процесуальні дії у справі.

24.11.2022 позовна заява надійшла до суду.

08.12.2022 судом отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача.

12.12.2022 позовна заява залишена без руху.

28.12.2022 надійшла уточнена позовна заява.

02.01.2023 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

01.02.2023 та 28.03.2023 за клопотаннями сторін витребувано докази по справі.

22.05.2023 в задоволенні клопотань відповідача про витребування доказів відмовлено.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяви, клопотання.

01.02.2023 відповідач подав відзив на позовну заяву та клопотання про витребування доказів.

10.02.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

01.03.2023 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив.

01.03.2023 представник позивача подав клопотання про витребування доказів.

19.04.2023 від відповідача надійшли два клопотання про витребування доказів.

01.05.2023 позивач надіслала письмові пояснення стосовно заявлених відповідачем клопотань.

Сторони у судове засідання не з`явились, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності: позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував, з підстав, викладених у відзиві.

Від третьої особи будь-яких заяв (клопотань) не надходило.

За таких обстави суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих ними доказів, що відповідає положенням ч.1 ст.223 ЦПК України.

Фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Сторони з 18.10.2003 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 03.11.2010 /а.с.4,6/.

Позивач, яка після реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », є матір`ю, а відповідач - батьком третьої особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.5, 10/.

29 березня 2022 року третій особі по справі виповнилося 18 років.

З 01.09.2021 року дочка сторін ОСОБА_3 навчається у Закладі фахової перед вищої освіти «Київський міський медичний фаховий коледж» на відділенні «Сестринська справа», за спеціальністю «Медсестринство», з денною формою навчання, на платній основі, за кошти фізичних та юридичних осіб, з терміном навчання - по 30 червня 2024 року /а.с.7, 157/.

Повнолітня дочка сторін проживає з позивачем, остання оплачує послуги за її навчання /а.с.11, 12, 134/.

Як видно із пояснень позивача, вона з третьою особою та молодшою дочкою в період з березня 2022 року по жовтень 2022 року проживала в Італійський Республіці як вимушені переселенці у зв`язку з військовою агресією рф. Допомога, яку вони отримували, надавалася їм урядом Італійської Республіки у щомісячному розмірі по 75 євро на кожного. Крім того, їм видали банківські картки, на які щомісяця зараховували по 140 євро на харчування, і ці кошти неможливо було використовувати на інші цілі. Також видали одноразово по 50 євро на людину на придбання одягу і взуття. 10 жовтня 2022 року вони вийшли із проекту, оскільки поверталися в Україну, де проживали до 20 січня 2023 року. Після повернення, на її заяву їй і молодшій дочці виплатили по 1350 євро, а спільній з відповідачем дочці ОСОБА_7 було відмовлено, оскільки вона досягла повноліття. До 14.04.2023 року вони знов жили в Італії, винаймали три місяці квартиру, оплачували за світло і воду /а.с.198/.

Відповідач з 27.09.2019 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 /а.с.114/, працює, відповідно до наданих суду індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-5 його дохід за 2022 рік становить 404069,00 грн., тобто 33669,92 грн. в місяць /а.с.169-172/.

Згідно з довідками від 06.04.2023 № 10/1175 та № 10/1174, відповідач з 21.02.2003 працює начальником 2-ої автомобільної колони в ЦТА ПРАТ «ІнГЗК», і у 2021 році йому було нарахована заробітна плата у розмірі 599096,17 грн., у 2022 році - 403766,00 грн., тобто розмір середньомісячної заробітної плата відповідача за 2022 рік становить 33647,16 грн. Як вказано у довідках, затримки у виплаті заробітної плати відсутні /зворотній бік а.с.174/.

Доказів знаходження на утриманні неповнолітніх дітей або будь-яких інших осіб відповідач суду не надав, докази проживання відповідача за однією адресою з батьками - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 також відсутні.

Відповідно до наданих відповідачем документів, його матір ОСОБА_10 , 1954 року народження, має захворювання серця, у грудні 2022 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в КНП «Криворізька міська лікарня № 17», протягом 2021 року проходила лікування у медичному центрі «Новий зір», батько відповідача ОСОБА_9 також має незадовільний стан здоров`я /а.с.48-95/.

Згідно з виписним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого, мати відповідача ОСОБА_10 , 1954 р.н., з 01 по 13 травня 2023 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в КНП «Криворізька міська лікарня № 17» КМР, перенесла оперативне втручання кінцівки. Як вбачається із висновку лікаря невропатолога від 01.06.2023 року, ОСОБА_10 має ускладнення перенесеного інфаркту головного мозку /а.с.213, 214/, але з огляду на положення ч.9 ст.83 ЦПК України, суд не бере до уваги відповідні докази, оскільки позивачем не надано підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи.

Зміст спірних правовідносин.

Встановленим фактам відповідають правовідносини з аліментних обов`язків батьків утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

Норми права, які застосовує суд.

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК).

Аналогічне роз`яснення надається судам в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновок суду.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, з урахуванням фактично встановлених обставин справи та наданих сторонами доказів їхнього матеріального становища, суд приходить до наступного висновку.

Повнолітня дочка сторін третя особа по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення повноліття продовжує навчання, навчається на платній основі, не працює, стипендію не отримує, тому потребує допомоги від батьків.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Позивачем надано докази здійснення нею оплати навчальних послуг, які отримує дочка.

Відповідач працює, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Суд не погоджується із запереченнями відповідача в тій частині, що дочка на цей час припинила навчання, оскільки зібраними доказами ці заперечення спростовуються /а.с.157/.

До тверджень відповідача про те, що на його утриманні знаходяться батьки, суд ставиться критично з наступних підстав.

Нормами ст.202 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Доказів того, що батьки відповідача на час розгляду справи потребують допомоги від свого сина, суду не надано, як і не надано жодного доказу на підтвердження оплати витрат на лікування батьків саме відповідачем. Докази на підтвердження доходів батьків, зокрема щодо розміру пенсії, також відсутні, а касові чеки на купівлю продуктів харчування взагалі не визнаються судом належними доказами і не беруться до розгляду, оскільки вони не містять ані прізвища покупця, ані, тім більш, прізвища осіб, для яких ці продукти були призначені, тобто не містять інформацію щодо предмета доказування.

Понесення витрат на своє лікування відповідач також не підтвердив.

Стороною позивача не заперечується отримання коштів від уряду країни, де вона тимчасово знаходилась з дітьми у зв`язку з військовою агресією рф, що видно із її письмових пояснень, але суд вважає, що це не може бути підставою для звільнення відповідача від понесення витрат на навчання дочки.

Суд враховує наявність доказів оплати позивачем коштів на рахунок навчального закладу, в якому навчається повнолітня дочка сторін, і доказів доходів відповідача, тому з огляду на положення ст.182 СК України, згідно з якою при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, вважає, що відповідач має можливість надавати допомогу дочці і повинен виконувати свій обов`язок щодо її матеріального утримання на період, поки вона продовжує навчання.

За викладених обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1/6 частки його доходів.

Щодо розподілу судових витрат.

Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору, останній відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263, 265, 274, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітної плати (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи з 21.11.2022 року і до закінчення дочкою навчання, тобто до 30.06.2024 року, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьохрічного віку.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 992,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 12 червня 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Попов