Провадження №2/359/584/2023
Справа №359/7794/22
РІШЕННЯ

Іменем України

01 червня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення безпідставно списаних коштів з карткового рахунку, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Наприкінці жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 16 березня 2012 року уклав з АТ КБ «Приватбанк» договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку (відновлювальної кредитної лінії) №SAMDN6748. За умовами якого АТ КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_1 кредит у вигляді кредитного ліміту у розмірі 44000 гривень. 24 серпня 2021 року невідомою особою з карткового рахунку, відкритого на ім`я позивача, були зняті кредитні кошти у розмірі 39845 гривень 98 копійок. Позивач не вчиняв будь-яких дій на зняття вказаної грошової суми з рахунку, тому за його заявою картковий рахунок був заблокований. В подальшому позивач звертався до Департаменту кіберполіції Національної поліції та Бориспільського РУП ГУНП в Київській області. Зважаючи на те, що АТ КБ «Приватбанк» ухиляється від повернення безпідставно списаних з карткового рахунку грошових коштів. Тому ОСОБА_1 просить суд стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на його користь грошові кошти у розмірі 39845 гривень 98 копійок, а також пеню у розмірі 0,1% від суми неналежного переказу за кожний день, починаючи з 24 серпня 2021 року та до дня повернення грошових коштів на рахунок.

2. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач та його представник ОСОБА_2 підтримали пред`явлений позов та просили суд його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 надала до суду відзив на позовну заяву, яким просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову вказала на те, що дійсно 16 березня 2012 року між сторонами по справі був укладений договір про надання банківських послуг та ОСОБА_1 отримав кредитну картку № НОМЕР_1 . З виписки з карткового рахунку за період з 23 по 25 серпня 2021 року вбачається, що за даним рахунком було здійснено кілька переказів на відповідно суми у розмірі 4000 гривень, 1000 гривень та 2900 гривень. Після останнього грошового переказу залишок грошових коштів на рахунку становив 39458 гривень 98 копійок. Вказана обставина свідчить про наявність у позивача боргу у розмірі 39458 гривень 98 копійок. Тому вимога про стягнення коштів з АТ КБ «Приватбанк», які були отримані в кредит, не підлягає задоволенню.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2022 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.16-17).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2023 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.57).

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Встановлено, що 16 березня 2012 року ОСОБА_1 уклав з АТ КБ «Приватбанк» договір №SAMDN6748. За умовами якого АТ КБ «Приватбанк» відкрив ОСОБА_1 картковий рахунок з кредитним лімітом у розмірі 1700 гривень, який 18 травня 2021 року було збільшено та встановлено у розмірі 44000 гривень. Вказана обставина підтверджується довідкою від 04 квітня 2022 року виданою керівником відділення АТ КБ «Приватбанк» Щербак Н.А. (а.с.5).

З виписки з карткового рахунку за період з 24 серпня по 17 вересня 2021 року вбачається, що у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 39845 гривень 98 копійок (а.с.6-7).

Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.49 «Забезпечення виконання зобов`язання» та гл.72 «Банківський рахунок» ЦК України.

5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. норми матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

За змістом правової позиції, викладеної у постанові від 21 квітня 2021 року у справі №751/6050/81 (провадження №61-18544св19) саме на банк, який є професійним учасником ринку надання банківських послуг, покладено обов`язок доведення того, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони.

Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Зазначені правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №537/3312/16-ц (провадження №61-17629св18), від 24 липня 2019 року у справі №753/16954/16-ц (провадження № 61-24323св18), від 01 липня 2020 року у справі №712/9107/18 (провадження №61-9877св19).

5.2. норми процесуального права.

За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

З виписки по картковому рахунку, відкритого в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я позивача, за період з 23 по 25 серпня 2021 року (а.с.41) вбачається, що 24 серпня 2021 року було здійснено кілька платіжних операцій, а саме: переказ коштів у розмірі 4000 гривень, розваги xBill*gameplayer, Kyiv у розмірі 1000 гривень, 5000 гривень, 2300 гривень, розваги Pay_Z, Kyiv у розмірі 2394 гривень 94 копійки, 2499 гривень 07 копійок, 3019 гривень 71 копійок, 3123 гривень 84 копійки, розваги Playgames, Kyiv у розмірі 3644 гривень 48 копійок, 1900 гривень, 2900 гривень, а також переказ з кредитної картки у розмірі 1900 гривень та 5000 гривень, розваги Graycenter, Kyiv у розмірі 2900 гривень.

З листа від 08 грудня 2021 року (а.с.10) встановлено, що ОСОБА_1 звертався до АТ КБ «Приватбанк» з приводу підстав списання грошових коштів з платіжної картки. За результатом розгляду його звернення було встановлено, що 24 серпня 2021 року за картковим рахунком був здійснений переказ коштів. При здійсненні переказу були коректно введені номер картки, термін її дії та CVV2 код. Після чого транзакція була підтверджена 3Dsecure, який був надісланий на фінансовий телефон. Тому підстави для повернення переказних коштів відсутні.

ОСОБА_1 також звертався до Бориспільського РУП ГУНП в Київській області та відомості про заволодіння невідомою особою у невстановлений час та у невстановленому місці, шляхом обману грошовими коштами у розмірі 39845 гривень, які належать ОСОБА_1 , були долучені до матеріалів кримінального провадження №0000964 від 29 вересня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України (а.с.11).

Всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України АТ КБ «Приватбанк» не надав належних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції щодо перерахування грошових коштів з його карткового рахунку, повідомив банк про здійснення платіжних операцій, які ним не виконувалися.

Разом з цим, судом встановлено, що на час першого грошового переказу, виконаного поза волею позивача, у нього вже була наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 1987 гривень 94 копійок, а після останнього грошового переказу 39845 гривень 98 копійок. Таким чином, загальна сума кредитних грошових коштів, яка була перерахована з карткового рахунку позивача поза його волевиявленням, становить 37858 гривень 04 копійки.

Тому, з метою відновлення порушених прав позивача АТ КБ «Приватбанк» слід зобов`язати повернути грошові кошти у розмірі 37858 гривень 04 копійки на картковий рахунок, відкритий на ім`я позивача.

Разом з цим, суд вважає необґрунтованою вказівку позивача на положення п.37.2. ст.37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», яке передбачає, що у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Оскільки, Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» втратив чинність на підставі Закону України №1591-ІХ від 30 червня 2021 року «Про платіжні послуги».

За таких обставин, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 пені у розмірі 0,1% від суми неналежного переказу за кожний день прострочення.

7. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що при зверненні до суду ОСОБА_1 не сплачував судовий збір у розмірі 992 гривень 40 копійок, оскільки на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від його сплати. Пред`явлений ним позов задоволений частково. Тому з АТ КБ «Приватбанк» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 гривень 40 копійки.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.526, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України ст.1073 ЦК України, ч.1 та ч.2 ст.89, ч.1 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» повернути ОСОБА_1 безпідставно списані з його карткового рахунку грошові кошти у розмірі 37858 гривень 04 копійки шляхом їх відновлення на рахунку № НОМЕР_1 .

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 992 гривень 40 копійок.

В задоволенні позовних вимог в більшому розмірі відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення суду 09 червня 2023 року.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський