Справа № 159/1890/23
Провадження № 2/159/629/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі головуючого судді Шишиліна О.Г., за участі секретаря судового засідання Панечко К.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суд м. Ковеля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на її утримання, до досягненню дитини трьох років.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2022 року.

Від шлюбу у позивача із відповідачем народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач стверджує, що сторони по справі проживають окремо, дитина проживає з нею, відповідач коштів на утримання та забезпечення дитини належним чином не надає. Позивач самостійно доглядає та піклується про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток малолітньої дочки, а відповідач зароблені кошти витрачає лише на власні потреби. На даний момент позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку, отримує допомогу при народженні дитини, яка є вкрай низькою. Оскільки позивач не в змозі в повній мірі забезпечити дитину і себе матеріально, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на їх утримання не надає, а тому змушена звернутись до суду про стягнення аліментів.

Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій формі в розмірі 2500 грн. щомісячно, на дитину та на утримання її, як дружини, з якою проживає дитина в розмірі 1500 грн. до досягненню дитиною трьох років.

Відповідно до ухвали суду від 14.04.2023 року по справі відкрито провадження за правилами глави 10 ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В межах строків встановлених судом, відповідачем письмового відзиву на позовну заяву подано не було.

В призначене судове засідання позивач не з`явилась, однак попередньо подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, однак до суду попередньо надійшла заява від відповідача, згідно якої останній позовні вимоги визнає частково, пояснив що доходів на утримання дружини у нього не має. Розгляд справи просить провести за його відсутності.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У визначений строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування вимог, що викладені в позовній заяві в порядку ст. 83 ЦПК України суду не надав.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши зібрані докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, дійшов наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 27.12.2022 року Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 27 грудня 2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №581 ( а.с. 4).

Судом встановлено, що у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від спільного подружнього життя народилась дитина дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 04.03.2023 року, виданий Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( а.с. 6).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2023/001973420 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає в АДРЕСА_1 ( а.с. 5), разом із матір`ю ОСОБА_1 ( а.с.7).

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо або разом не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема по сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними. Однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд доходить висновку, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Суд наголошує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів та визначаючи частку заробітку від доходу, яку потрібно стягувати з відповідача на користь позивачки в якості аліментів, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Тому, враховуючи обставини справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані зі сплатою аліментів, виходячи із засад справедливості та захисту прав малолітньої дитини, з врахуванням того, що приймати участь в утриманні дітей повинні двоє батьків, беручи до уваги вимоги ч. 2 ст. 182 СК України, вік дитини, суд вважає, що справедливим буде стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій формі по 2 500грн., щомісячно, прочинаючи з 10.04.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно.

Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

При вирішенні позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд керується таким.

Згідно із частиною другою, четвертою статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Аналіз норм законодавства, які регулюють питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини досягнення дитиною трирічного віку, дає підстави для висновку, що матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. А тому твердження відповідача про те, що позивач офіційно працевлаштована, для вирішення позову в частині стягнення аліментів на її утримання правового значення не має.

Судом встановлено, що малолітня дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю, тому позивачка має право на утримання від чоловіка батька їх дитини до досягнення дочкою ОСОБА_4 трирічного віку.

Відповідач не надав суду доказів відсутності можливості сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дочкою трирічного віку.

З огляду на викладене, враховуючи всі обставини справи, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1500 гривень щомісяця, до досягнення дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Визначений розмір аліментів не є надмірним, а є об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин.

Сторони не позбавлені можливості, у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів.

Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому аліменти необхідно стягувати з дня пред`явлення позову, а саме з 10 квітня 2023 року.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 1073,60 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 279, 354, 430 ЦПК України, на підставі статей 7, 18, 75, 84,180, 181, 182, 179, 191 Сімейного кодексу України суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій формі в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно,починаючи з 10 квітня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень, щомісячно, починаючи з 10 квітня 2023 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь держави судовий збір у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривень 60 копійок.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12.06.2023 року.

Головуючий:О. Г. ШИШИЛІН

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт № НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .