Справа № 296/5308/23
У Х В А Л А

Іменем України

06 червня 2023 рокум. Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Драч Ю.І. ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Виконавчий комітет Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом в якому просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Іраку, щодо малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За умовами ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

За правилами ч.9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Позивач зазначила, що відповідач - ОСОБА_2 громадянин Іраку. Персональні дані та місце реєстрації не відоме. Інших засобів зв`язку немає.

Однак, позивачем до позовної заяви не надано доказів, які б підтверджувати, що відповідач був зареєстрований або проживав на території України. Не надано доказів підсудності справи саме Корольовському районному суду м. Житомира.

Також слід зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 498 Цивільного процесуального кодексу України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Порядок опрацювання доручень про вручення документів, отримання доказів, вчинення інших процесуальних дій, а також клопотань про визнання і виконання судових рішень на виконання чинних міжнародних договорів України з питань надання правової допомоги в цивільних справах визначається Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 №1092/5/54 (далі - Інструкція).

Відповідно до положень пункту 2.3. Інструкції доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову.

Позивач має усунути недоліки позовної заяви зазначені в ухвалі шляхом подання до суду позовної заяви, яка має відповідати вимогам статей 175 і 177 Цивільного процесуального кодексу України, а також суд пропонує позивачу надати суду по три примірники належним чином (нотаріально) засвідчених перекладів на арабську мову позовної заяви з додатками та прохання про вручення за кордоном судових та позасудових документів для належного повідомлення відповідача про розгляду справи відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд також зазначає, що відповідно до п. 5, 7 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Згідно з п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Водночас, ненадання висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав позбавляє суд можливості повно та всебічно з`ясувати всі обставини справи та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Однак, позивачка у своєму позові не зазначає, чи взагалі зверталась до органу опіки та піклування з відповідною заявою та чи отримувала висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Таким чином, позивачці необхідно додати до позовної заяви всі наявні у неї докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема висновок орану опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Висновок органу опіки та піклування є ключовим доказом по даній категорії справ, якою б не була підстава позбавлення батьківських прав. Даний висновок робиться на підставі засідань комісії органу опіки та піклування про питання доцільність позбавлення батьківських прав. Для підготовки даного висновку комісія спілкується з обома батьками та вивчає наявність підстав для позбавлення батьківських прав.

У цьому контексті слід звернути увагу на позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладену в ухвалі від 01 листопада 2017 року у справі № 211/559/16-ц, відповідно до якої позбавлення батьківських прав є передчасним без відповідного висновку органу опіки та піклування і попередження батька (матері) про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 175, 177, 187, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Виконавчий комітет Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви у справі №296/5308/23 - протягом п`яти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі неусунення недоліків позовної заяви, зазначених в цій ухвалі у встановлений судом строк, позовна заява підлягає поверненню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. І. Драч