АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року

м. Чернівці

справа №716/1726/22

провадження 822/398/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Половінкіної Н.Ю., Одинака О.О.,

за участю секретаря Скулеби А.І.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Кадубовецька територіальна громада в особі Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області,

апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 14 березня 2023 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Вайновська О.Є.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Кадубовецької територіальної громади в особі Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

Позов мотивовано тим, що 09 листопада 2010 року ОСОБА_3 було складено заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, а 18 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Оформити своє право на спадкове майно позивач не може, тому що нотаріальна контора відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з належними до нього господарськими і побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_3 , за відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок.

На підставі вищевикладеного, просив суд визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_3 , на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з: житлового будинку літ. «А», 1967 року побудови, літньої кухні літ.»Б» 1975 року побудови, сараю літ.»В» 1975 року побудови, сараю літ. «Г» 1978 року побудови, сараю літ.»Д» 1978 року побудови, підвалу під частиною будівлі 1978 року побудови , ганку А-а, криниці № 1, хвіртки-воріт№2 , огорожі № 3.

Короткий зміст рішення та ухвали суду першої інстанції

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 14 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Кадубовецької територіальної громади в особі Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що за життя ОСОБА_3 не набула прав на домоволодіння АДРЕСА_1 , а тому вони не перейшли до її спадкоємця ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення про задоволення позову допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.

Зокрема, судом залишено поза увагу довідку Кадубовецької сільської ради від 22 березня 2023 року №2/138 проте, що на момент смерті ОСОБА_4 разом з ним в житловому будинку проживав його син - ОСОБА_1 , який є позивачем у даній справі, відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК УРСР вступив в управління майном після смерті батька ОСОБА_4 . Також судом не враховано, що вказаний житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами є спільною сумісною власністю подружжя.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що відділом ДРАЦС реєстраційної служби Новоселицького управління юстиції у Чернівецькій області вчинено актовий запис №18 від 27 березня 2015 року (а.с.8).

Згідно заповіту №324, посвідченого 09 листопада 2010 року секретарем виконавчого комітету Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, все своє майно, де б не було і з чого не складалось і взагалі, те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, ОСОБА_3 заповіла синові ОСОБА_1 (а.с.33).

18 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с.30), на що нотаріусом заведено спадкову справу №68/2015 від 21 липня 2015 року (а.с.33).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 листопада 2022 року, державним нотаріусом Новоселицької державної нотаріальної контори Чернівецької області Бежан К.О. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок (а.с.14).

З довідки виконкому Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області №02/93 від 18 листопада 2022 року, ОСОБА_3 проживала в будинку АДРЕСА_1 з 03 грудня 2002 року по 30 грудня 2014 року (а.с.10).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що за життя ОСОБА_3 не набула прав на домоволодіння АДРЕСА_1 , а тому вони не перейшли до її спадкоємця ОСОБА_1 .

Проте зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Положення цього конституційного принципу кореспондуються з приписами статті 5 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), згідно яких акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до частини першої статті 524 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

В силу статті 548 ЦК Української РСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 549 ЦК Української РСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Із положень пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 7 липня 1994 року за № 152/361), яка була чинною на час виникнення спірних відносин, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

1 січня 2004 року набрав чинності ЦК України (п. 1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Як передбачено пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Статтями 1216, 1217 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Із положень частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) слідує, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 100 ЦК Української РСР 1963 року, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

Відповідно до статті 13 Закону №697-ХІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна i робоча худоба, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року №112/5 (далі - Вказівки №112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за №5-24/26, і Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року №69 (далі - Вказівки № 69).

За змістом цих Вказівок до Погосподарської книги у розділі ІІІ «Жилий будинок (квартира) в приватній власності громадян» вносилися дані про належні членам господарства на праві власності житлові будинки (квартири).

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що спадщиною є сукупність прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців). Ці права та обов`язки мають належати спадкодавцеві на момент його смерті.

Спадкоємці набувають право на спадщину лише за умови, що вони віднесені законом до спадкоємців померлої особи (за законом або за заповітом) та прийняли спадщину в установленому порядку. За відсутності заповіту право на спадкування виникає у спадкоємців за законом почергово.

Відносини спадкування регулюються тим законом, який був чинним на час відкриття спадщини, зокрема, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року до відносин спадкування застосовуються відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, в тому числі щодо кола спадкоємців і порядку прийняття спадщини.

Згідно цього Кодексу до спадкоємців першої черги за законом відносяться діти, дружина і батьки (усиновителі) померлого. Для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, необхідно щоб він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або щоб він подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець має вчинити ці дії протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що своєчасно прийняв її.

До набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року №1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (3 серпня 2004 року) громадяни могли мати в особистій власності житлові будинки. При цьому виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації цього права. Записи про право власності громадян на житлові будинки вносилися до погосподарських книг місцевих рад, які визнавались особливою формою статистичного обліку. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житловий будинок.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , уклали шлюб, який зареєстровано 07 січня 1952 року виконавчим комітетом Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №02.

Відповідно до технічного паспорту на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , побудовано з 1967 року по 1978 року.

Так, відповідно до ст. 22 КпШС України кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Статтею 60 Сімейного Кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вказане домогосподарство набуто ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період шлюбу, а тому зазначене майно за нормами КпШС та Сімейного Кодексу, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності в рівних частках (ст.22 КпШС України, ст.60 Сімейного Кодексу).

За таких обставин, після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на домоволодіння АДРЕСА_1 , оскільки належала ОСОБА_3 .

Отже, висновок суду проте, що за життя ОСОБА_3 не набула прав на домоволодіння АДРЕСА_1 є помилковим.

Враховуючи наведене, позивач успадкував після смерті матері ОСОБА_3 домоволодіння АДРЕСА_1 .

З наведених підстав, оскаржуване судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Кадубовецької територіальної громади в особі Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом підлягає зміні в мотивувальній частині, з підстав викладених в цій постанові.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до положень п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції в мотивувальній частині підлягає зміні, з підстав викладених в цій постанові.

Керуючись ст. 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 14 березня 2023 року, виклавши її в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 16 червня 2023 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: Н.Ю. Половінкіна

О.О.Одинак