Справа № 278/673/23
У Х В А Л А

12 червня 2023 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі № 278/673/23 за позовною заявою ОСОБА_2 , від імені якої дія адвокат Полонська Людмила Миколаївна, до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації про відібрання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває зазначена цивільна справа.

09.06.2023 року відповідачем ОСОБА_1 подано заяву про відвід судді.

В мотивування заявленого відводу відповідач посилається на те, що у провадженні судді Дубовік О.М. з 15.05.2023 перебувала також справа № 278/2227/23 за його скаргою на рішення та дії державного виконавця Житомирського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бєльського О.С. У скарзі ОСОБА_1 просив визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця від 21.04.2023 року про відкриття виконавчого провадження (ВП № 71439853) від 21.04.2023 року з примусового виконання рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 12.01.2022 року по справі №278/2609/21 (головуючий суддя Татуйко Є.О.).

Ухвалою від 25.05.2023 року суд залишив скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця без задоволення.

Внаслідок ознайомлення зі змістом ухвали суду від 25.05.2023 року та ознайомлення з матеріалами справи про оскарження дій виконавця, відповідач вбачає ознаки упередженості та заангажованості в діях судді Дубовік О.М., що позбавляє ОСОБА_1 права на справедливий суд при розгляді даної справи по суті.

Статтею 40 ЦПК України передбачений порядок розгляду заяв про відвід. Так, з першої по четверту її частини унормовано наступне.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно.

Згідно до вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Суддя, ознайомившись із заявою про відвід судді, дійшов до наступного.

Згідно ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з положеннями пунктів 1-5 частини першої статті 36 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, а також якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд. Проте право на відвід не є абсолютним. В іншому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Європейський суд з прав людини у рішеннях зазначає, що найголовнішою є існування довіри, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, пункт 46).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Відповідно до ст. ст. 126, 129, 129-1 Конституції України, ст. ст. 6, 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України; здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення Європейського суду «Веттштайн проти Швейцарії»).

Відповідно до п. 5 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо, зокрема, є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя вважає, що факти, на які посилається відповідач як на підставу для відводу, є необґрунтованими. В обґрунтування заяви про відвід відповідач посилається, зокрема та не виключно, на незгоду з процесуальним рішенням судді у справі № 278/2227/23, а саме: про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Житомирського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бєльського Олександра Сергійовича, що розцінюється, на його думку, як упередженість та заангажованість судді при розгляді справи №278/673/23.

Отже, аналіз заяви про відвід свідчить, що відповідач фактично не згоден із процесуальними діями та рішенням судді Дубовік О.М., ухвалених при розгляді іншої справи, а саме - у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця. Однак слід зауважити, що діючим законодавством не передбачено підстав заявленння відводу суду лише з тих пістав, що суддею була розглянута інша справа, як і не передбачено заявлення суддею самовідводу в обов`язковому порядку з вказаної підстави. На глибоке переконання суду, в даному випадку головуючий у справі суддя має керуватись внутрішнім особистим переконанням щодо можливого подальшого розгляду справи даним складом суду.

Частина 4 статті 36 ЦПК України чітко регламентує, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, позиція головуючого судді Дубовік О.М., яка знайшла своє втілення в ухвалі за результатом розгляду справи №278/2227/23 за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця від 25 травня 2023 року, та незгода з процесуальними рішеннями головуючого судді Дубовік О.М. під час підготовчого провадження по у даній справі №278/673/23 у силу вимог ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу судді, оскільки не свідчить про упередженість та необ`єктивність судді щодо обставин справи.

Європейський суд у справі «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland, заява №33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII) зазначив, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Суд вважає, що відсутні будь-які підстави та обставини піддати сумніву об`єктивність та неупередженість суду, якому заявлено відвід.

Згідно ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Розглянувши заяву про відвід, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Наступне судове засідання по даній цивільній справі №278/673/23 призначено на 15 червня 2023 року на 14:00 год, відтак заяву про відвід слід передати для вирішення іншому судді, відповідно до порядку встановленого ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст. 40 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Дубовік О. М. необґрунтованою.

Заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Дубовік О. М. передати до канцелярії суду для визначення судді в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Дубовік