Справа № 144/1233/23
Провадження № 2/144/355/23
Р І Ш Е Н Н Я
"28" листопада 2023 р. смт Теплик
Теплицький районний суд Вінницької області в складі :
головуючої судді Довгалюк Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Дудник С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області Гирби Володимира Михайловича в інтересах держави в особі Соболівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «Вікторія Лан», ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_2 , Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області про витребування земельної ділянки, -
в с т а н о в и в :
Керівник Гайсинської окружної прокуратури Гирба В.М. звернувся до суду з указаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 22.04.2016 ОСОБА_2 із метою отримання в порядку безоплатної приватизації земельної ділянки звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області.
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 16.05.2016 № 2-5059/15-16-СГ ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області.
Таким чином, ОСОБА_2 використав своє право на безоплатне отримання в порядку приватизації земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
При зверненні з клопотанням про надання дозволу на розробку проектів землеустрою, затвердження проекту землеустрою та надання у власність земельної ділянки, що розташована на території Брідоцької сільської ради Теплицького району Вінницької області, ОСОБА_2 повідомив, що своїм правом безоплатної приватизації земельної ділянки по даному виду цільового призначення не скористався.
Відповідно до договору суборенди землі від 26.02.2020, ФГ «Вікторія Лан» передало ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» у строкове платне користування дану земельну ділянку.
За таких обставин ОСОБА_2 всупереч вимогам земельного законодавства повторно безкоштовно отримав у власність (у порядку приватизації) земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства.
Ухвалою судді від 06.09.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, 27.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
21.09.2023 від представника третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області до суду надійшли пояснення, у яких зазначено, що 10.07.2019 до них надійшло клопотання гр. ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га, що розташована на території Брідоцької сільської ради Теплицького району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту, в якому останній зазначив, що правом безоплатної приватизації земельної ділянки по даному виду цільового призначення він не скористався.
22.09.2023 від представника відповідачів ОСОБА_1 , ФГ «Вікторія Лан» - адвоката Тиховського М.О. надійшов відзив, у якому він просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, який не може відповідати за порушення інших осіб, допущені в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів із нерухомим майном. За відсутності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. ОСОБА_1 при купівлі спірної земельної ділянки не знав і не міг знати про те, що третя особа вже скористалася правом на отримання безоплатно у власність цієї ділянки, а державою в особі державного реєстратора речових прав при реєстрації права власності не виявлено цього. Представник вважає, що прокурором обрано не правильний спосіб відновлення порушеного права держави шляхом позбавлення ОСОБА_1 законно набутої ним земельної ділянки, тому відповідальність мають нести треті особи, які неправомірно безоплатно набули її у власність.
26.09.2023 від керівника Гайсинської окружної прокуратури на адресу суду надійшла відповідь на відзив, за змістом якого відзив вважають необґрунтованим.
Сторони у судове засідання не з`явилися. Від прокурора надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити.
Представник Соболівської сільської ради у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду.
Від представника відповідачів ОСОБА_1 та ФГ «Вікторія Лан» - адвоката Тиховського М.О. надійшла заява про розгляд справи без його участі та у відсутності відповідачів.
Представник відповідача ТОВ «ПК «Зоря Поділля» у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причина неявки суду невідома, пояснення від останнього до суду не надходили.
Від ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, просять позов задовольнити.
Процесуальне право учасників справи про розгляд справи за їх відсутності врегульовано ч. 3 ст. 211 ЦПК України, водночас, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Оскільки у матеріалах справи зібрано достатньо доказів про правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та правовідносини, які врегульовані нормами права, що їм відповідають, та дійшов наступного висновку.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Позов правомірно пред`явлено прокурором в інтересах держави в особі Соболівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області у відповідності до положень статтей 121 та 131-1 Конституції України, ч. 4 ст. 56 ЦПК України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Законність представництва прокурором інтересів держави обґрунтована в позові та підтверджується правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у Постанові від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц.
Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання додержання законності передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності та повернення у державну власність землі, яка вибула з власності держави незаконно поза її волею.
Судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-5059/15-16-СГ від 16.05.2016 ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області (а.с. 26).
Таким чином ОСОБА_2 використав своє право на безоплатне отримання в порядку приватизації земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
У свою чергу, ФГ «Вікторія Лан» передало у строкове платне користування дану земельну ділянку ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля», що підтверджується договором суборенди землі від 26.02.2020, право оренди останнього зареєстровано 06.03.2020 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 48-50).
Як встановлено, при зверненні вдруге з клопотанням про надання дозволу на розробку проектів землеустрою, затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність, яка розташована на території Брідоцької сільської ради Теплицького району Вінницької області ОСОБА_2 повідомив, що правом безоплатної приватизації земельної ділянки по даному виду цільового призначення він не скористався.
Таким чином, ОСОБА_2 , всупереч та у порушення вимог земельного законодавства, повторно безкоштовно отримав у власність (у порядку приватизації) земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить із наступного.
Згідно зі статтею 41 Конституції України, статтей 319 та 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до положень статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).
Отже, земля, як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади або органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної або комунальної власності.
Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України).
За змістом частин 1, 2 ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками, яке набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
За змістом статей 116, 118 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності, у тому числі в порядку безоплатної приватизації. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.
Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2.000 гектара.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється статтями 118, 186-1 ЗК України.
Згідно з ч. 4 ст. 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч. 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до положень ст. 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», п. 7 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, п. 8 Положення про Міністерство аграрної політики та продовольства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2015 № 1119, є територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань землеустрою - Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.
Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області діє на підставі Положення про Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, затвердженого Наказом Держгеокадастру № 603 від 23.12.2021, згідно з пп. 17, 30 п. 4 якого виконує завдання, зокрема, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України на території області; організовує та здійснює державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності у частині додержання вимог земельного законодавства щодо використання та охорони земель за: дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; виконанням вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням; дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; за веденням державного обліку і реєстрації земель, достовірністю інформації про наявність та використання земель тощо.
Таким чином, ОСОБА_2 двічі скористався своїм правом на безоплатне отримання у власність земельної ділянки, передбаченим ст. 116 ЗК України, що є порушенням визначеного земельним законодавством порядку.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина друга статті 328 ЦК України).
Держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності застосуванням передбачених законодавством заходів. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння.
Згідно з частиною першої статті 387 ЦК України, яка кореспондується з нормами статті 152 ЗК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно з статтею 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (стаття 330 ЦК України).
Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 388 ЦК України.
За правилами частини першої, третьої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
За змістом частини п`ятої статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна (пункти 28, 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18)).
За встановлених судом обставин ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, адже доказів протилежного матеріали справи не містять.
У постанові Верховного Суду України від 18.01.2017 у справі № 6-2776цс16 зроблено висновок, що «втручання держави в право на мирне володіння своїм майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави загалом є предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції, що ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цим діянням наслідкам.
У спорах про витребування майна суд встановлює обставини незаконного вибуття майна власника на підставі наданих сторонами належних, допустимих і достатніх доказів. При цьому, закон не вимагає встановлення судом таких обставин у іншій судовій справі, зокрема не вимагає визнання незаконними рішень, відповідно до яких відбулось розпорядження майном на користь фізичних осіб, у яких на підставі цих рішень виникли права.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2020 у справі за № 922/614/19.
Ефективним способом захисту права власності (речового права) у даному випадку є вимога про витребування земельної ділянки з незаконного володіння (віндикаційний позов) у порядку статті 387 ЦК України, про що неодноразовно наголошено у правових позиціях Верховного Суду, зокрема, у пункті 56 постанови ВП ВС від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц.
Доводи представника відповідача на те, що прокурором обрано не правильний спосіб відновлення порушеного права держави шляхом позбавлення відповідача законно набутих ним земельних ділянок, оскільки ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, не заслуговує на увагу, оскільки ст. 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це право, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребувано у нього.
Натомість судом встановлено, що спірна земельна ділянка вибула з володіння власника (на даний час територіальної громади в особі Соболівської сільської ради) не за його волею, а внаслідок прийняття незаконних наказів органом виконавчої влади, тому наявні підстави для витребування спірної земельної ділянки від добросовісного набувача ОСОБА_1 у порядку ст. 388 ЦК України, що є належним способом захисту.
На переконання суду, з огляду на характер спірних правовідносин та встановлені судом обставини, не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності ОСОБА_1 критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, які сформовані у сталій практиці ЄСПЛ.
Вочевидь, звертаючись до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за дозволом на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, третя особа ОСОБА_2 діяв неправомірно, надавши неправдиву та недостовірну інформацію щодо невикористання ним права на безоплатну приватизацію земельної ділянки за даним цільовим призначенням.
Відповідно Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області прийняті рішення щодо надання дозволу на розробку документації, її затвердження та передачу землі у власність без перевірки обставин, необхідних для її передачі у приватну власність ОСОБА_2 всупереч закону, що у свою чергу призвело до того, що спірна земельна ділянка вибула з володіння власника - територіальної громади поза її волею.
Отже, ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку на підставі завідомо неправдивих відомостей, в порушення передбаченого законом порядку, яку продав у подальшому добросовісному набувачу.
За наведених обставин втручання держави у право власності ОСОБА_1 є виправданим, оскільки надання земельної ділянки таким чином порушує суспільний інтерес на законний обіг землі, як національного багатства та положення законодавства України про зобов`язання органів влади діяти в межах своїх повноважень та у порядку передбаченому законом та тягне за собою свавілля державних органів та знищення правового порядку у державі.
Підстав вважати, що витребування земельної ділянки є «надмірним тягарем» для ОСОБА_1 немає, оскільки особа з власності якої витребовується земельна ділянка не позбавлена можливості відновити своє право, пред`явивши вимогу до проміжних набувачів, у яких він придбав земельну ділянку, про відшкодування збитків, зокрема, на підставі статті 661 ЦК України.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 07.02.2022 у справі № 591/6566/20-ц, від 25.07.2022 у справі № 278/607/17.
Згідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010).
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачів на користь користь Вінницької обласної прокуратури підлягають понесені ним судові витрати у вигляді судового збору, що підтверджені документально, у рівних частках по 3 131 гривні 33 копійки з кожного відповідача (9 394 : 3 = 3 131, 33).
Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 14, 19, 121, 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 116, 118, 121 ЗК України, ст. ст. 16, 317, 319, 328, 387, 388 ЦК України, ст. ст. 13, 56, 76, 81, 82, 89, 141, 158, 221, 223, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в :
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Гайсинська окружна прокуратура Вінницької області, адреса: вул. Волонтерів, 15 а, м. Гайсин Вінницької області, .

Особа, в інтересах якої подано позов: Соболівська сільська рада, адреса: вул. 40-річчя Перемоги, с. Соболівка Вінницької області, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Фермерське господарство «Вікторія Лан», адреса: вул. Садова, 34, с. Мишарівка, Гайсинського району Вінницької області, .

Відповідач: ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля», адреса: вул. Заводська, 150, м. Гайсин, Вінницької області, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, адреса: вул. Келецька, 63, м. Вінниця, .

Повне судове рішення складено та підписано 11.12.2023.

Суддя