Справа № 953/1411/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2023 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Губської Я.В.,
при секретарі -Мордухович К.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про усунення перешкод в реалізації права власності, -
Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова Божко В.В, від 08.02.2021 відкрито загальне позовне провадження.
02.06.2021 до суду надійшла відповідь на відзив позивача. Так, позивач зазначила, що обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а відсутність у цієї особи даних документів, є самовільним зайняттям земельної ділянки. Відповідач не надала жодних правовстановлюючих документів та доказів фактичного використання земельної ділянки, а тому можна дійти висновків, що земельна ділянка зайнята самовільно.
20.09.2021 на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа надійшла в провадження судді Губської Я.В.
Ухвалою суду від 26.01.2022 в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та залученні 3 особи відмовлено. Закрито підготовче провадження у справі.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, представник позивача ОСОБА_3 надав до суду заяву про слухання справи без їх участі, вимоги заяви просив задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце слухання справи належним чином, причини неявки суду не відомі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
Рішенням 33 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» №2021/20 від 26.02.2020 ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку площею 0,085 га, кадастровий номер :14:013:0275, яка є сусідньою земельною ділянкою відповідача ОСОБА_2 за рахунок земель житлової та громадської забудови, площею 0,0850 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивач зазначає, що під час візуального обстеження її земельної ділянки було встановлено розміщення на ній паркану, який охоплює земельну ділянку та приблизно частину її земельної ділянки.

Відповідно до акту перенесення на місцевість меж земельної ділянки від 06.11.2020, виконаного сертифікованим інженером-геодезистом ФОП ОСОБА_4 зазначено, що межі земельної ділянки загальною площею 0,0850 га., яка надана у приватну власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 перенесені та закріплені межовими знаками в кількості 9 шт. металевими штирями довжиною 0,5 м. Перенесення на місцевість виконувалось згідно каатлога координат земельних ділянок, що зареєстрований в ДП «Харківська регіональна філія Центру державного земельного кадастру (кадастровий номер :14:013:0275). Суміжними землевласниками претензій до існуючих меж не заявлено.

Наказом Міністерства юстиції України від 23.09.2020 №3304/5 було задоволено скаргу ОСОБА_1 від 10.03.2020 та скасовано рішення від 14.01.2020 №50639071, прийнято державним реєстратором Крисинської сільської ради Богодухівського району, Х/о Зеленим В.В. про реєстрацію за відповідачем ОСОБА_2 житлового будинку на вказаній земельній ділянці. Анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору ОСОБА_5 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 05.03.2020 ОСОБА_2 є власником житлового будинку літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа будинку 47 кв.м., житлова 22,9 кв.м.

Згідно із статтею 152 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 106 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновлення межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Відповідно до статті 107ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Відновлення меж земельної ділянки на місцевості передбачає повторне винесення меж у натурі на підставі наявної земельно-кадастрової документації.

За змістом ч. 1ст. 79 ЗК України земельна ділянка представляє собою частину земної поверхні, що має фіксовані межі, характеризується певним місцем розташування, природними властивостями, фізичними параметрами, правовим і господарським станом та іншими характеристиками.

Межі земельної ділянки фіксуються у землевпорядній документації (кадастровому плані земельної ділянки) та виносяться на місцевість (в натурі) на підставі технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки із оформленням Акта винесення меж земельної ділянки в натурі. Місце розташування земельної ділянки фіксується прив`язкою її меж і крайніх точок до мережі координат (геодезичної мережі).

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюються відповідно до чинного законодавства.

Згідно з ч. 1ст. 21 Закону України № 3613-VI від 07.07.2011 «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу Українита у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками; на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель; на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) - у разі виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).

Згідно з пунктом 2.1 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року №376 (далі - Інструкція), встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до пункту 2.3 Інструкції для встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) охоплюється комплекс робіт, а саме: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Згідно з частинами першою, третьою, шостою статті 55Закону України № 858-IV від 22.05.2003«Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Статтею 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановлення твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Відповідно до частини 1 статті 13, статей 12, 81, ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач самостійно визначає зміст позовних вимог, зазначає сторони та інших учасників спору, викладає зміст обставин, якими обґрунтовуються вимоги, та зазначає докази на підтвердження цих обставин.

Оскільки в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження той факт, що відповідач встановила паркан на земельній ділянці кадастровий номер :14:013:0275, що належить позивачу на праві приватної власності, що створило перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, відповідач жодних доказів на спростування такого не надала, тому ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди в реалізації ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку кадастровий номер :14:013:0275 у користуванні земельною ділянкою, шляхом демонтування з земельної ділянки кадастровий номер :14:013:0275 паркану та зобов`язання ОСОБА_1 відновити межі земельної ділянки кадастровий номер :14:013:0275 згідно схеми виносу земельної ділянки, отже позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про усунення перешкод в реалізації права власності задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) усунути перешкоди в реалізації ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) права власності на земельну ділянку кадастровий номер :14:013:0275, шляхом демонтування з земельної ділянки кадастровий номер :14:013:0275 паркану, зобов`язати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) відновити межі земельної ділянки кадастровий номер :14:013:0275 згідно схеми виносу земельної ділянки.

Стягнути зі ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 1816 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: