Справа № 462/5100/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

05 грудня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Кирилюка А. І.,

за участю секретаря судового засідання Заболотної Я. Ю.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника Моргунов С. Ю. ,

представника зацікавленої особи Попович Я. Д. ,

свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , Заінтересована особа: Львівська міська рада про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини,

встановив:

Короткий виклад обставин справи.

ОСОБА_1 , 06.07.2023 року (вх. № 14137) звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю заявника ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_6 , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_1 по день смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заява обґрунтована, зокрема тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 62 роки, померла ОСОБА_6 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові було зроблено відповідний актовий запис за № 7163 та видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . На випадок своєї смерті ОСОБА_6 залишила Заповіт від 03.10.2018 року посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Щебивовк О. О. у якому належну їй на праві приватної власності частину квартири АДРЕСА_1 заповідано заявнику. На підставі договору дарування 2/5 частин квартири від 03.10.2018 року ОСОБА_1 є власником іншої частки цієї квартири. Після смерті спадкодавця нотаріусом ОСОБА_7 10.01.2023 року за заявою заявника було заведено спадкову справу № 2/2023 та 22.06.2023 року видано свідоцтво про спадщину за заповітом. Спадщина складається з 3/5 частин квартири АДРЕСА_1 . Однак, вищевказаним заповітом не було охоплено все спадкове майно. Спадкодавцю належав ще й грошовий вклад, заповідального розпорядження на який ОСОБА_6 не залишила. Спадкоємців першої, другої та третьої черги за законом у ОСОБА_6 немає. 23.06.2023 року у письмовій відповіді на заяву ОСОБА_1 , нотаріусом було роз`яснено, що для отримання підстав для спадкування за законом останній має право звернутися до суду із заявою «про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини». Отже, встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_6 однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини необхідно для прийняття останнім спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 . За таких обставин просить суд задовольнити заяву у повному обсязі.

Рух справи в суді.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2023 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Кирилюка А. І. (а.с. 17).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07.07.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку окремого провадження. Призначено судове засідання у справі. Витребувано у Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Щебивок О. О. копію спадкової справи № 2/2023, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 (а.с. 21).

01.09.2023 року (вх. № 18221) на адресу суду, на виконання ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 07.07.2023 року надійшла копія спадкової справи № 2/2023 (а.с. 32, 33-64).

Позиція сторін по справі.

Заявник та його уповноважений представник - адвокат Моргунов С. Ю. у судовому засіданні зазначили, що вимоги заяви підтримують у повному обсязі, просять суд задовольнити таку у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Попович Я. Д. у судовому засіданні заперечив проти задоволення такої.

Дослідивши подані документи, заслухавши покази свідків, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 24.11.2022 року, стверджується що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4).

Копією паспорту громадянина України стверджується, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 7-8).

??Копія відомостей з реєстру Львівської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб № 109364, згідно яких за адресою: АДРЕСА_2 . зареєстровано 2 особи: ОСОБА_6 з 05.10.1960 року народження та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9).

Копією договору дарування 2/5 частин квартири від 03.10.2018 року посвідченого Щебивовк О. О., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за умовами якого вбачається, що спадкодавець подарувала ОСОБА_1 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с. 10-11).

??Копією заповіту від 03.10.2018 року посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Щебивовк О. О. у якому належну спадкодавцю на праві приватної власності частину квартири АДРЕСА_1 заповідано ОСОБА_1 (а.с. 12).

??Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22.06.2023 року виданого ОСОБА_1 на 3/5 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 13).

??Свідоцтвом про поховання ОСОБА_6 , виданого ОСОБА_1 та договором - замовленням на організацію та проведення поховання ОСОБА_6 укладеним ЛКП обрядових послуг з ОСОБА_1 (а.с. 14).

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді справи та застосовані норми права.

Згідно ст. 315 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з нормами ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України № 5-рп/99 від 03.06.1999 року встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом № 552/196/20 від 27.05.2021 року.

У постанові Великої Палати Верховного Суду № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) від 10.04.2019 року зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Висновки суду.

Суд звертає увагу на те, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, у рішенні «Bellet v. France» («Белле проти Франції») від 04.12.1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Такий висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду висловленою у постанові № 733/324/21 від 15.09.2021 року.

Дослідивши обставини справи та враховуючи наведені норми, керуючись принципом верховенства права, суд дійшов висновку, що заявником на підтвердження заявленої вимоги надані докази, які є належними і допустимими, оскільки, ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, що підтверджують факт його проживання з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме у період з 29.12.2016 року по 24.11.2022 року включно. У зв`язку із зазначеним, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

Судові витрати по справі.

Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

З цих підстав, керуючись ст. 2, 4, 5, 13, 247, 259, 263-265, 293, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , Заінтересована особа: Львівська міська рада про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю заявника ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_6 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_1 по день смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати понесені сторонами віднести на їх рахунок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості щодо учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , адреса місця проживання та місця реєстрації: АДРЕСА_3 );

Заінтересована особа: Львівська міська рада (, місцезнаходження: 79008, м. Львів, пл. Ринок, 1).

Повний текст судового рішення складено 11.12.2023 року.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: