П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 року м. Київ

Справа №759/9392/22

Провадження № 22-ц/824/7802/2023

Резолютивна частина постанови оголошена 07 червня 2023 року

Повний текст постанови складено 08 червня 2023 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретарів: Карпенка В.Р., Олешко Л.Ю.

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідач Комунальне некомерційне підприємство «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), подану адвокатом Степанченком Артемом Валентиновичем, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня

2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позов мотивований тим, що наказом «По особовому складу» від 09 серпня

2004 року № 255-вк Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги» позивача було зараховано на посаду лікаря-ортопеда по наданню нагальної допомоги травматологічного відділення № 1 з 09 серпня 2004 року на 0,5 ставки, а наказом від

12 червня 2014 року № 78-П переведено на 1,0 ставки з 13 червня 2014 року.

Наказом від 30 травня 2022 року № 79-П «По особовому складу» за підписом

в.о. директора Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Берегового О. працівників в тому числі

і позивача було переведено на 0,75 ставки з 01 червня 2022 року по 31 серпня 2022 року.

В подальшому 01 червня 2022 року за наказом № 82-П в.о. директора Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Берегового О. було оголошено простій працівникам згідно додатку № 1 з 06 червня 2022 року в тому числі і позивачу.

Позивач зазначав, що накази від 30 травня 2022 року № 79-П та від 01 червня

2022 року № 82-П є незаконними та такими, що порушують його права, посилаючись на те, що зі змісту наказу від 30 травня 2022 року № 79-П позивач був ознайомлений тільки 06 червня 2022 року, що є порушенням статті 32 КЗпП України, оскільки його необхідно було повідомити не пізніше ніж за два місяці. Крім того, зазначив, що оскаржуваний наказ у розумінні наведених приписів статті 98 КЗпП України є незаконним, оскільки оплата праці працівників Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), як установи що фінансується з бюджету, має здійснюватися на підставі, в тому числі і галузевих угод, до яких відносяться зазначені договори.

Крім того, зазначив, що наказ № 82-П щодо оголошення простою суперечить частині першій статті 34 КЗпП України, а тому є незаконним.

Вважав, що незаконне відсторонення його від роботи та запровадження щодо нього простою без належних на те законних підстав та з порушенням процедури призвели до того, що ним недоотримано значний розмір заробітної плати у сумі 61 943,30 грн.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати незаконним та скасувати наказ від 01 червня 2022 року №82-П «Про оголошення простою у зв`язку із веденням воєнного стану та наявністю кредиторської заборгованості ч. 1 ст. 34 КЗпП України» виданий виконуючим обов`язки директора Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги»; визнати незаконним та скасувати наказ

від 30 травня 2022 року № 79-П «По особовому складу» виданий виконуючим обов`язки директора Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги»; стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» на користь

ОСОБА_1 61 943,30 грн недоотриманої заробітної плати.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації» про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 вересня 2022 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації» про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Призначено справу до судового розгляду по суті.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня

2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ від 01 червня 2022 року № 82-П «Про оголошення простою у зв`язку із веденням воєнного стану та наявністю кредиторської заборгованості ч. 1 ст. 34 КЗпП України» виданий виконуючим обов`язки директора Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги».

Визнано незаконним та скасовано наказ від 30 травня 2022 року № 79-П «По особовому складу» виданий виконуючим обов`язки директора Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги».

Стягнено з Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» на користь ОСОБА_1 61 943,30 грн недоотриманої заробітної плати за червень-серпень 2022 року включно.

Рішення суду мотивоване тим, що видача спірних наказів відбулась у порушення норм трудового законодавства України.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 березня 2023 року стягнено з Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 19 884,80 грн та витрати на правову допомогу в розмірі

32 000,00 грн, а всього стягнено 33 984,80 грн.

Додаткове рішення мотивоване тим, що при ухваленні рішення та дослідженні матеріалів справи Святошинським районним судом м. Києва не вирішено питання про судові витрати.

18 березня 2023 року представник Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - адвокат

Степанченко А. В. подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня 2023 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що встановлені судом обставини не відповідають дійсності, оскільки наказ №79-П «По особовому складу» від 30.05.2022 року стосувався лише тих працівників, які за власною письмовою заявою погодились на переведення їх на 0,75 ставки з 01.06.2022 року по 31.08.2022 року. Проте, позивач на надав таку згоду, тобто відмовився від такої пропозиції, а тому його не було переведено на 0,75 ставки у зазначений в наказі період часу.

Оскільки наказ №79-П «По особовому складу» від 30.05.2022 року не має жодного відношення до позивача, жодним чином не порушує його права, відповідач вважає, що задоволення судом вимоги позивача про його скасування є незаконним.

Щодо наказу №82-П від 01.06.2022 року «Про оголошення простою у зв`язку із введенням воєнного стану та наявністю кредиторської заборгованості» зазначає, що простій працівників лікарні, був оголошений у зв`язку із введенням воєнного стану та наявності кредиторської заборгованості згідно ч.1 ст.34 КЗпП України, в оому числі позивачу по справі з проведенням розрахунку заробітної плати згідно ст.113 КЗпП України в розмірі 2/3 посадового окладу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 22 березня 2023 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24березня 2023 року клопотання представника Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - адвоката Степанченка А. В. про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня 2022 року задоволено та поновлено його.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), поданою адвокатом Степанченком А. В., на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Витребувано з Святошинського районного суду м. Києва матеріали справи

№ 759/9392/22 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

13 квітня 2023 року матеріали справи № 759/9392/22 за позовом

ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01травня2023 року справу призначено до розгляду з викликом учасників справи.

В судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку 31 травня 2023 року представник відповідача Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) адвокат Степанченко А.В. підтримав доводи апеляційної скарги.

В судове засідання 07 червня 2023 року адвокат Степанченко А.В. не з`явися, суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу в судовому засіданні 07 червня 2023 року за відсутності представника відповідача.

Представник позивача ОСОБА_1 авдокат Білоусько І.В. проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише

у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Встановлено, що наказом «По особовому складу» від 09 серпня 2004 року № 255-вк Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги» ОСОБА_1 зараховано на посаду лікаря-ортопеда по наданню нагальної допомоги травматологічного відділення № 1 з 09 серпня 2004 року на 0,5 ставки.

Наказом від 12 червня 2014 року № 78-П ОСОБА_1 переведено на

1,0 ставки з 13 червня 2014 року.

Наказом від 30 травня 2022 року № 79-П «По особовому складу» за підписом

в.о. директора Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Берегового О. в зв`язку з виробничою необхідністю, з метою усунення кредиторської заборгованості згідно статті 3 Закону України № 2136 за згодою працівників, працівників лікарні, згідно додатку № 1 було переведено на 0,75 ставки з 01 червня 2022 року по 31 серпня 2022 року, в тому числі позивача по справі.

Наказом від 01 червня 2022 року № 82-П за підписом в.о. директора Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Берегового О. оголошено простій працівників лікарні, згідно додатку № 1,

у зв`язку із введенням воєнного стану та наявності кредиторської заборгованості ч. 1

ст. 34 КЗпП України, в тому числі позивачу по справі з проведенням розрахунку заробітної плати згідно статті 113 КЗпП України в розмірі 2/3 посадового окладу.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним

і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Разом з тим, відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу

і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (далі Указ) в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і триває на даний час.

Згідно з пунктом 3 Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Статтею 1 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі - Закон № 2136-ІХ, тут і далі в редакції, яка була чинною на день видання оспорюваного наказу) передбачено, що цей Законвизначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами,

у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43,44 Конституції України.

У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю

у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Відповідно до підпункту 5 пункту 1 статті 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» в указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини

і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно із пунктом 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану`главу XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю Українидоповнено пунктом 2 такого змісту: «Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

З огляду на вищевикладене положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю- мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»визначено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що про призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб.

Згідно із частиною третьою статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Таким чином, Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» надав право роботодавцю призупиняти дію трудового договору

з працівниками, що не припиняє трудових відносин та не виплачувати у період призупинення заробітну плату, гарантійні та компенсаційні виплати працівникам.

Разом з тим, як вбачається з аналізу положень частини першої статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», таке право роботодавця настає за певних умов. Такими умовами призупинення трудового договору

з працівником є абсолютна неможливість через збройну агресію: роботодавцем надати роботу, а працівником - виконувати її. До того ж побудова цієї норми закону вказує на те, що законодавець передбачив одночасне настання як неможливості роботодавцем надати роботу, так і неможливість виконувати цю роботу працівником.

Отже, спеціальна норма права передбачає право сторін призупинити дію трудового договору за умови наявності військової агресії проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. При цьому, роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати роботу працівнику, а працівник не може виконати роботу. Лише наявність правової норми, яка передбачає право сторін призупинити дію трудового договору не є достатньою. Для сторін мають наступити відповідні наслідки за наявності обставин, що передбачає така норма права.

Позивач у своєму запереченні на оспорюваний ним наказ вказав про готовність виконувати свої трудові обов`язки з огляду на функціонування підприємства.

Щодо абсолютної неможливості надавати роботу та виконувати її, то роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати роботу працівнику, в свою чергу, працівник - не може виконати роботу. Зокрема, про абсолютну неможливість надання роботодавцем роботи в контексті призупинення трудового договору може свідчити випадки неможливості забезпечувати працівників умовами праці, внаслідок того, що необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання

з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.

Тому за умови, що працівник бажає та може виконувати роботу, а роботодавець може надати роботу, відсутні підстави для призупинення дії трудового договору.

Київський апеляційний суд звертає увагу на те, що під час судових розглядів

у справах про оскарження простою суди дають ретельну оцінку підставам для оголошення простою. У ситуації, яка розглядається, роботодавець не приймав рішення про призупинення робочого процесу, не приймав рішення про форми організації праці позивача. Найголовніше те, що у спірному наказі про оголошення простою працівнику не зазначено обставин, які б свідчили про відсутність організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи позивачем, а також не наведено посилання на докази таких обставин, зокрема на такі, які б свідчили про об`єктивну неможливість здійснення роботи позивачем саме через введення воєнного стану.

Відповідач не надав відповідних належних та допустимих доказів, які

б спростовували доводи позивача і свідчили про неможливість виконання виробничих завдань та функцій підприємства, призупинення його діяльності.

Таким чином, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що наказ від

01 червня 2022 року № 82-П «Про оголошення простою у зв`язку із веденням воєнного стану та наявністю кредиторської заборгованості ч. 1 ст. 34 КЗпП України» виданий виконуючим обов`язки директора Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Береговим О., що стосується позивача, виданий всупереч вимогам чинного законодавства України, а тому позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування наказу від 01 червня 2022 року

№ 82-П підлягають задоволенню.

Крім того, при зверненні до суду з позовом позивач зазначав, що в порушення положень статей 97, 32, 103 КЗпП Українивідповідачем було зменшено заробітну плату позивачу на підставі наказу від 30 травня 2022 року № 79-П. Крім того, фактично не відбулось жодних змін і організації виробництва і праці, які б могли бути підставою для скасування виплати додаткової заробітної плати позивачу.

Частина третя статті 32 КЗпП України(в редакції станом на 25 березня 2022 року та 14 квітня 2022 року) визначала, що у зв`язку із змінами в організації виробництва

і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу(частина четвертастаття 32 КЗпП України).

Частина четверта статті 97 КЗпП Українивизначає, що власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення

з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

В той же час, стаття 103 КЗпП Українивизначає, що про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Стаття 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначала, що у період дії воєнного стану норми частини третьої статті 32 Кодексу законів про працю Українита інших законів України щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються.

Проте, як вбачається з оскаржуваного наказу від 30 травня 2022 року № 79-П, переведення працівників лікарні, згідно додатку № 1 на 0,75 ставки з 01 червня 2022 року по 31 серпня 2022 року відбулось не в наслідок зміни істотних умов праці, а в наслідок виробничої необхідності, а тому позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування наказу від 30 травня 2022 року № 79-П «По особовому складу» виданого виконуючим обов`язки директора Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Берегового О., що стосується позивача, також підлягають задоволенню, а відтак висновок суду першої інстанції в цій частині також є правильним.

Що стосується позовної вимоги про виплату заробітної плати за час простою, суд зазначає наступне.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за період часу

з 06 червня 2022 року по серпень 2022 року включно, відповідачем у зв`язку

з незаконними наказами від 30 травня 2022 року № 79-П та від 01 червня 2022 року було недораховано заробітну плату у розмірі 61 943,30 грн.

За таких обставин, оскільки суд дійшов про незаконність наказів, якими позивачеві встановлювався простій, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню недоотримана сума заробітної плати розміром 61 943,30 грн.

Обґрунтованість цього розрахунку відповідачем не спростована.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального

і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня

2022 року- без змін, оскільки підстав для скасування судового рішення немає.

Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня

2022 року - без змін, розподіл судових витрат Київським апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), подану адвокатом Степанченком Артемом Валентиновичем, залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна