Провадження№ 2/522/1676/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судового засідання Глущенко Т. О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представник позивача адвоката Тищенка С. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона є власником 5/9 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.06.2021, виданого Приморською державною нотаріальною конторою у м. Одесі, та 1/3 частки указаної квартири на підставі договору про заміну набувача за договором довічного утримання серії 1990, виданого 15.09.2015 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петрушенко Т. А. Відтак, їй належить 8/9 часток цієї квартири. Співвласником іншої частини (1/9 частки) є ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину серії 6-580, виданого 07.11.2019 Приморською державною нотаріальною конторою у м. Одесі.

Позивач зазначає, що відповідач є рідним братом її померлого чоловіка, відносини між сторонами є напруженими, понад десять років відповідач постійно проживає за кордоном, участі в утриманні квартири не бере.

Вказувала, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування квартирою є неможливим, а припинення права відповідача на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам останнього, який має на праві власності інше житло.

Для визначення вартості 1/9 частки спірної квартири позивач звернулася до суб`єкта оціночної діяльності та отримала звіт, відповідно до якого вартість 1/9 частки квартири складає 285 168 грн.

На підставі наведеного ОСОБА_1 просила припинити право власності ОСОБА_2 на 1/9 частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , зі стягненням з неї на користь ОСОБА_2 компенсації вартості 1/9 частки указаної квартири у розмірі 285 168 грн та визнати за нею право власності на 1/9 частку спірної квартири.

11.05.2023 ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Коверга Г. В., подав до суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти визначеної позивачем на підставі звіту оцінки 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 , погоджується з визначеною ціною у розмірі 285 168 грн та не заперечує проти виплати йому компенсації вартості 1/9 частини вказаної квартири у розмірі 285 168 грн.

У судовому засіданні позивач та її представник адвокат Тищенко С. Ю. просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Коверги Г. В. надійшла заява, в якій, з посиланням на ст. 206 ЦПК України, зазначено, що відповідач позов ОСОБА_1 визнає, погоджується на припинення його права власності на 1/9 частку квартири з компенсацією йому вартості такої частки в розмірі 285 168 грн та визнання права власності на 1/9 частки квартири за позивачем. Додатково зазначено, що в позасудовому порядку сторони не можуть врегулювати питання щодо майна, оскільки відповідач перебуває за межами території України. Представник відповідача просила розгляд справи провести без участі відповідача та його представника.

Також позицію відповідача з приводу даного позову було усно висловлено представником відповідача адвокатом Ковергою Г. В. у судовому засіданні 19.09.2023, яка пояснила, що відповідач проти задоволення позову не заперечує.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є власником 5/9 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.06.2021, виданого Приморською державною нотаріальною конторою у м. Одесі, та 1/3 частки указаної квартири на підставі договору про заміну набувача за договором довічного утримання серії 1990, виданого 15.09.2015 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петрушенко Т. А.

Відтак, позивачу належить 8/9 часток квартири АДРЕСА_1 .

Співвласником іншої частини (1/9 частки) є ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину серії 6-580, виданого 07.11.2019 Приморською державною нотаріальною конторою у м. Одесі.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ст. 41 Конституції України).

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої 17 липня 1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16751/18 (провадження № 61-10039св21) зроблено висновок, що: «аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном. […] Правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Приписи пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України («таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї») перш за все спрямовані на регулювання майнових відносин, учасниками яких є співвласники - фізичні особи».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».

Судом встановлено, що позивач є власником 8/9, а відповідач 1/9 часток квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна, вартість 1/9 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , станом на дату оцінки (16.07.2021) складає 285 168 грн.

23 червня 2023 року позивачем внесено на депозитний рахунок Приморського районного суду м. Одеси грошові кошти у розмірі 285 168,00 грн, що підтверджується квитанцію № 0.0..1 від 23 червня 2023 року.

Оцінюючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку про можливість припинення права влаcності відповідача на належну йому частку спірної квартири, оскільки вона є незначною та не може бути виділена в натурі і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 погодився на припинення його права власності на належну йому частку з компенсацією позивачем її вартості у розмірі 285 168 грн.

Крім того судом встановлено, що відповідач має на праві власності інше житло - кв. АДРЕСА_3 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 269513493.

З урахуванням наведеного, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За змістом положень ч. 1 ст.142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у загальному розмірі 3 759, 68 грн (квитанція № 0.0..1 від 13.08.2021 на суму 2 851, 68 грн) та квитанція № № 0.0..1 від 29.09.2021 на суму 908 грн), який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Разом з тим, враховуючи, що відповідач позов визнав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 879, 84 грн та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 1 879, 84 грн гривень.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 13, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/9 частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/9 частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , у розмірі 285 168 (двісті вісімдесят п`ять тисяч сто шістдесят вісім) грн, внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунок Приморського районного суду м. Одеси (отримувач: UA0005435, код отримувача 26302945; банк отримувача Державна казначейська служба України, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172) згідно квитанції № 0.0..1 від 23 червня 2023 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності 1/9 частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 879 (одна тисяча вісімсот сімдесят дев`ять) грн 84 коп судового збору.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області повернути ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір в розмірі 454 грн (сплачений відповідно до квитанції № 0.0..1 від 29.09.2021) та у розмірі 1 425 (одна тисяча чотириста двадцять п`ять) грн 84 коп (сплачений відповідно до квитанції № 0.0..1 від 13.08.2021).

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 .

Повне судове рішення складено 07.12.2023.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА