Ухвала

30 травня 2023 року

м. Київ

справа № 2-20/12

провадження № 61-6764ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 19 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, визнання права власності, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання правочину частково недійсним, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору оренди та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, в якому просив скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 21 листопада 2006 року та ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 24 січня 2008 року, якими було накладено арешт на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 19 листопада 2021 року скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 21 листопада 2006 року, згідно з якою було накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 з відповідними господарчими та побутовими приміщеннями на АДРЕСА_2 , до вирішення спору в суді. Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 24 січня 2008 року, згідно з якою було накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 , а також заборонено будь-яким юридичним та фізичним особам вчиняти будь-які дії, направлені на зміну власника будинку АДРЕСА_1 , укладати та реєструвати будь-які інші договори, предметом яких є вказаний будинок.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 - ОСОБА_8 закрито. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 19 листопада 2021 року залишено без змін.

06 травня 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 19 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову в частині скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 24 січня 2008 року, згідно з якою було накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 , а також заборонено будь-яким юридичним та фізичним особам вчиняти будь-які дії, направлені на зміну власника будинку АДРЕСА_1 , укладати та реєструвати будь-які інші договори, предметом яких є вказаний будинок.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 не погоджується з оскаржуваними судовими рішеннями в обсязі, визначеному її апеляційною скаргою на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 19 листопада 2021 року, яку апеляційним судом було залишено без задоволення.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Постанова апеляційного суду за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції щодо скасування забезпечення позову не може бути переглянута судом касаційної інстанції, оскільки відповідна ухвала місцевого суду переглядалася в апеляційному порядку на підставі пункту 4 частини першої статті 353 ЦПК України, який відсутній в переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку після їх апеляційного перегляду згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Гарсія Манібардо проти Іспанії» від 15 лютого 2000 року зазначено, що спосіб, у який стаття 6 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. ЄСПЛ зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статтею 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12 липня 2001 року у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини»).

Системне тлумачення статей 353, 389 ЦПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення (ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду в частині залишення без змін ухвали місцевого суду) не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Помилкове зазначення в постанові Київського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року про можливість її оскарження в касаційному порядку (в частині залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 19 листопада 2021 року -без змін) не є підставою для касаційного перегляду оскаржуваного судового рішення, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на розгляд її справи судом, встановленим законом.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 19 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, визнання права власності, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання правочину частково недійсним, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору оренди та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко