Справа №: 343/4/23
Провадження №: 2/0343/103/23
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Лицура І.М.,

секретаря судового засідання Бойків В.П.,

за участю адвокатів Кажука В.Б. та Ільницького Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Долинського міського нотаріального округу Ананевич Оксана Михайлівна, про розірвання договору довічного утримання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Долинського міського нотаріального округу Ананевич О.М., в якому просила розірвати договір довічного утримання від 20.08.2014 року № 1681, зняти заборону на нерухоме майно квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 та скасувати державну реєстрацію права власності на вказану квартиру, а також стягнути з відповідачки судові витрати по справі. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дітей в них не було, тому після смерті чоловіка вона залишилася сама. Тоді до неї почали приходити працівники соціальної служби, а в 2014 році одна з них запропонувала, щоб догляд за нею здійснювала її сестра ОСОБА_2 , на що вона погодилася. 20 серпня 2014 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, що посвідчений приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Ананевич О.М., згідно умов якого вона передала у власність ОСОБА_2 належну їй на праві власності квартиру, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 зобов`язалася здійснювати за нею догляд, забезпечувати харчуванням, ліками, прибирати в квартирі. Умови вказаного договору вона виконала, оскільки погодилася на відчуження належної їй квартири після смерті на користь відповідачки, але за умови, що остання дійсно буде доглядати за нею. На перших порах після укладення договору ОСОБА_2 приходила до неї через день, потім 1 раз на тиждень, але з часом відвідини відбувалися все рідше. Коли в жовтні 2022 року вона захворіла та пролежала кілька днів з температурою, то ОСОБА_2 жодного разу не прийшла, не надала їй необхідної допомоги, не приносила продуктів харчування, не забезпечувала належними ліками, не прала одяг, не прибирала в квартирі. Тоді вона звернулася до сусіда та попросила переказати, щоб до неї приїхала племінниця Н.Принда, яка в подальшому доставила її до КНП «Долинська багатопрофільна лікарня», де вона перебувала на лікуванні з 06.10.2022 року по 11.10.2022 року. Після виписки з лікарні племінниця забрала її до себе в с.Міжріччя Болехівської міської ради, де вона проживає по даний час. Вказані обставини підтверджують факт невиконання відповідачкою своїх обов`язків, передбачених договором довічного утримання, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідачка ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву про розірвання договору довічного утримання (а.с. 24-30), в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та стягнути з останньої на її користь витрати на правову допомогу. При цьому зазначила, що дійсно 20.08.2014 року між нею та позивачкою було укладено договір довічного утримання з ініціативи останньої. До укладення вказаного договору догляд за позивачкою здійснювала її сестра ОСОБА_4 , яка є соціальним працівником, однак ОСОБА_1 часто хворіла, тому потребувала більше уваги та часу, ніж могли приділити працівники соціальної служби. Близько місяця до укладення договору вона приходила до позивачки додому, прибирала, готувала їжу, брала додому прати одяг. Коли договір довічного утримання було укладено, то вона також купляла та привозила їй продукти харчування та ліки, возила до лікарні в м.Долина та в м.Івано-Франківськ, оскільки у позивачки підозрювали онкологічне захворювання. ОСОБА_1 страждала на зміну артеріального тиску, вона постійно контролювала їй тиск, радилася з сімейним лікарем щодо лікування. Крім того, позивачці оперували око, тому вона весь час була біля неї з моменту операції і до повного одужання. ОСОБА_1 періодично лікувалася в стаціонарі КНП «Долинська багатопрофільна лікарня» у неврологічному відділенні, оскільки скаржилася на поганий сон, дратівливість, вона приносила їй їжу, змінний одяг, ліки. Крім того, вона виготовила необхідні документи на газовий котел в квартирі позивачки, оплачувала комунальні послуги, її чоловік віддав свій мобільний телефон з сім-картою позивачці, щоп`ятниці вона здійснювала вологе прибирання в квартирі, щопонеділка приносила позивачці кисломолочні продукти, в кухні зробила косметичний ремонт, полагодила замки в дверях, кожного року вітала з днем народження. При цьому, позивачка звернулася до суду з даним позов лише через вісім років після укладення договору довічного утримання, що свідчить про те, що остання весь цей час жодних претензій чи докорів до неї не мала. Коли в Україні почалася епідемія COVID-19, то вона дійсно більше спілкувалася з ОСОБА_1 по телефону, оскільки турбувалася за її здоров`я. Таким чином, умови договору довічного утримання вона виконувала, а тому підстави для розірвання цього договору відсутні.

В судовому засіданні позивачка та її представник згідно ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АТ № 1031753 від 13.10.2023 року (а.с. 13) адвокат Кажук В.Б. позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Позивачка додатково пояснила, що ОСОБА_2 практично не виконувала своїх зобов`язань, передбачених договором довічного утримання, оскільки їсти їй не готувала, одяг не прала, в квартирі прибирала погано і взагалі приходила до неї дуже рідко, тільки коли хотіла, лише інколи приносила ліки. За нею доглядали соціальні працівники, які також оплачували їй комунальні послуги.

Представник позивачки адвокат Кажук В.Б. вказав, що з жовтня 2022 року, коли позивачка захворіла, відповідачка повністю перестала виконувати умови договору, які й до цього часу виконувала недобросовісно. Вона не надала суду жодних доказів того, що забезпечувала ОСОБА_1 необхідним харчуванням та умовами проживання, оплачувала компослуги, купляла медикаменти, всі її пояснення є голослівними. Відколи позивачка проживає в с.Міжріччя зі своєю племінницею, то ОСОБА_2 взагалі здоров`ям ОСОБА_1 не цікавиться та не спілкується з нею. Відповідачка та її представник згідно ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АТ № 1035779 від 25.01.2023 року (а.с. 32) адвокат Ільницький Я.І. в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні, обгрунтувавши свої заперечення аргументами, викладеними у відзиві. При цьому, відповідачка вказала, що спочатку ОСОБА_1 доглядала її сестра ОСОБА_4 , яку сама позивачка попросила знайти їй доглядальницю. Свої обов`язки по договору вона виконувала належно і в повному обсязі.

Представник відповідачки адвокат Ільницький Я.І. додатково вказав, що ОСОБА_2 після укладення оспорюваного договору приходила до позивачки кожного дня, а коли почалася пандемія COVID-19, то прибирала один раз в тиждень, одяг й білизну брала прати додому та оплачувала комунальні послуги. Коли ОСОБА_1 хворіла, то возила її до лікарні в м.Долина та в м.Івано-Франківськ, робила уколи. В той час, коли відповідачка не могла прийти сама, то цю роботу виконувала її сестра ОСОБА_4 . В жовтні 2022 року позивачка сказала ОСОБА_2 , що їде до племінниці і більше їй послуги не потрібні.

В судовому засіданні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Долинського міського нотаріального округу Ананевич О.М. суду пояснила, що в 2014 році до неї звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які надали необхідні документи та бажали укласти договір довічного утримання. Вона здійснила всі відповідні нотаріальні дії, договір сторонами було прочитано, його зміст був їм зрозумілий та відповідав їхній волі.

22 лютого 2023 року від приватного нотаріуса Ананевич О.М. надійшла письмова заява про подальший розгляд справи за її відсутності (а.с. 56).

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Аналіз вказаної статті свідчить про те, що законодавець, передбачивши можливість визначення в договорі обов`язків як з утримання, так і догляду, розмежував ці поняття. Так, утримання характерне для зобов`язань майнового характеру, в той час як догляд, з-поміж іншого, може полягати в конкретних діях, турботі та опікуванні набувача над відчужувачем в силу його похилого віку та потребі в сторонній допомозі.

Згідно ст. 745 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Частиною 1 ст. 749 вказаного Кодексу передбачено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

За правилами ст. 751 ЦК України, матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 даного Кодексу, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

У відповідності до тлумачення вказаної норми, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (ч. 1 ст. 756 ЦК України).

Згідно з вимогами ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 18 серпня 2021 року у справі № 645/3284/19 (провадження № 61-15301св20), від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц (провадження 61-6725св18) та від 19 червня 2019 року у справі № 759/501/17 (провадження № 61-14554св18).

Судом встановлено, що 20.08.2014 року ОСОБА_1 уклала із ОСОБА_2 договір довічного утримання, що посвідчений приватним нотаріусом Долинського міського нотаріального округу Ананевич О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1681, про що свідчить копія цього договору (а.с. 46-47).

За цим договором ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 належну їй квартиру по АДРЕСА_1 , а остання зобов`язалася довічно доглядати за нею.

Згідно пункту 9 вказаного договору, за згодою сторін на ОСОБА_2 було покладено такі обов`язки: забезпечення ОСОБА_1 житлом шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання та користування квартирою, без права постановки на реєстраційний облік та проживання в ній сторонніх осіб; здійснення над ОСОБА_1 догляду та надання необхідної допомоги, забезпечення придбання та доставки продуктів харчування, одягу; надання побутових послуг, прання постільної білизни, тощо; після смерті ОСОБА_1 поховати її з додержанням прийнятих громадських та християнських звичаїв, встановити пам`ятник; забезпечити належними лікувальними засобами або надати необхідну для лікування суму; до смерті ОСОБА_1 не укладати щодо майна, яке отримане за цим договором, правочини, не передавати майно іншій особі. Вартість матеріального забезпечення оцінена сторонами в 200,00 грн. в місяць.

Відповідно до п. 22 договору, в зв`язку з посвідченням договору довічного утримання накладено заборону на відчуження квартири в АДРЕСА_1 , що підтверджується також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 312177776 від 12.10.2022 року (а.с. 5).

З виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого № 3839 (а.с. 10) вбачається, що ОСОБА_1 з 06.10.2022 року по 11.10.2022 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні КНП «Долинська багатопрофільна лікарня» з діагнозом: коронавірусна хвороба середньої важкості, гіпертермічний синдром, гострий необструктивний бронхіт.

Акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 17.10.2022 року, складений депутатом Болехівської міської ради Гасяк М.М. з участю представників громадськості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 9) підтверджує, що з 10 жовтня 2022 року ОСОБА_1 проживає в будинковолодінні в АДРЕСА_2 , де також проживає ОСОБА_7 , яка здійснює за нею догляд.

Як пояснила суду позивачка, оскільки відповідачка припинила виконувати обов`язки за договором довічного утримання, то вона змушена була звернутися за доглядом до своєї племінниці ОСОБА_7 , яка повністю забезпечує її доглядом з жовтня 2022 року.

Даний факт не заперечується самою відповідачкою.

Також цей факт підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Зокрема, свідок ОСОБА_7 вказала, що позивачка є рідною сестрою її дідуся, тобто її тіткою. Вона двічі на тиждень приїжджала до тітки, доглядала за нею, привозила їжу, прала одяг. Їй відомо, що до тітки приходила жінка з соціальної служби, яка допомагала з доглядом, а про ОСОБА_2 остання ніколи не говорила. Коли тітка захворіла, вона привезла їй ліки та пропонувала забрати до свого місця проживання, однак, та відмовилася. Пізніше їй зателефонував пастор ОСОБА_15 та повідомив, що тітка у лікарні, він же після виписки призів останню до неї в с.Міжріччя. Тоді тітка сказала, що хоче подарувати їй квартиру, тому вони звернулися до нотаріуса, де вона дізналася про наявність договору довічного утримання.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що ОСОБА_7 працювала разом з його дружиною. Протягом 2021-2022 років він возив ОСОБА_16 до її тітки ОСОБА_1 в м.Долину, кілька разів заходив до квартири, заносив картоплю. ОСОБА_17 привозила позивачці їжу, прала речі, оплачувала комунальні послуги. Коли ОСОБА_1 перебувала у лікарні, він двічі їздив з ОСОБА_7 до неї, тітка просила забрати її с.Міжріччя. Йому відомо, що, окрім Ніни, догляд за ОСОБА_1 здійснювали працівники соціальної служби. Про те, що позивачка уклала договір довічного утримання, він не знав, остання казала, що склала заповіт на користь сестри Принди ОСОБА_18 , яка проживає в Чеській Республіці.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що ОСОБА_7 є її сусідкою. Позивачка проживає у Ніни з осені 2022 року, остання забрала до себе ОСОБА_1 , коли та захворіла і потрапила до лікарні.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що була сусідкою позивачки, 3 роки тому переїхала в с.Надіїв, однак навідувалася до ОСОБА_1 часто та жодного разу не бачила відповідачки, а лише один раз соціального працівника. Позивачка сама готувала собі їжу, інколи вона їй приносила.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні вказала, що позивачка є її родичкою, догляд за останньою здійснювали працівники соціальної служби. Вона працювала ліфтером, тому часто приходила до ОСОБА_1 у свою зміну, купляла їй хліб, молоко, ліки, приносила їжу, вимірювала артеріальний тиск. Прибирала в квартирі позивачки, вибивала килимки сусідка ОСОБА_12 . Жодного разу вона ОСОБА_2 у позивачки не бачила, остання про неї ніколи не згадувала.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 підтвердила, що є сусідкою позивачки, тому часто приходила до неї. В квартирі було прибрано, так як щотижня до ОСОБА_1 приходила соціальна працівниця.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що позивачку знає більше 30 років, жили в одному під`їзді. Вона бачила, що до ОСОБА_1 двічі приходили діти брата позивачки, приїздив племінник з Криму, а відповідачки ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_19 пояснив, що його дружина працює в лікарні, тому йому відомо, що коли ОСОБА_1 захворіла, її туди привозила не ОСОБА_2 , про яку він нічого не знає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 вказала, що вона працює в соціальній службі та щопонеділка і щочетверга приходила до ОСОБА_1 , прибирала в квартирі, мила вікна, інколи прала одяг та один раз в тиждень приносила обід з їдальні. Коли позивачка потрапила до лікарні, вона розмовляла з відповідачкою по телефону, а до того ніколи її не бачила.

Таким чином, вищеперечислені свідки підтвердили в судовому засіданні факт повного невиконання відповідачкою з жовтня місяця 2022 року умов договору довічного утримання та неналежного виконання умов цього договору в попередній період.

На підтвердження своїх заперечень проти позову та належного виконання умов укладеного з позивачкою договору довічного утримання відповідачка заявила клопотання про допит свідків.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 вказала, що працювала в соціальній службі та обслуговувала одиноку громадянку ОСОБА_1 , яка попросила її знайти жінку, якій вона передасть належну їй квартиру в обмін на догляд. Вона запропонувала це своїй сестрі ОСОБА_2 і та погодилася. Вони приходили до ОСОБА_1 по черзі. ОСОБА_20 возила позивачку по лікарнях, оскільки в останньої була підозра на онкологічне захворювання, потім була внутрішня кровотеча, операція на очі. Також вона привозила позивачці картоплю, купляла ліки. Коли ОСОБА_1 захворіла та потрапила до лікарні, вони приходили туди, приносили все необхідне. В лікарні ОСОБА_1 сказала, що поїде до племінниці Ніни.

До показів свідка ОСОБА_4 суд ставиться критично, виходячи з того, що вона є зацікавленою в результатах розгляду справи, оскільки є рідною сестрою відповідачки.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що служить пастором в церкві Євангелистів, до якої належить ОСОБА_1 , тому часто приходив до позивачки додому. Кілька разів він бачив ОСОБА_2 , яка допомагала ОСОБА_1 , а також соціального працівника ОСОБА_4 , яка прибирала. В квартирі позивачки завжди було прибрано, остання мала їжу, ніколи не скаржилася. З ОСОБА_7 він познайомився в лікарні восени 2022 року, де на той час лікувалася позивачка. Саме він телефонував ОСОБА_21 та ОСОБА_22 з приводу того, що ОСОБА_1 госпіталізовано.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_23 підтвердив, що він служить пастором і в їхній громаді прийнято провідувати старших людей. До позивачки він приходив протягом 2014-2020 років, після нього прийшов пастор ОСОБА_15 . В позивачки вдома вони молилися, бачив там і ОСОБА_24 , і ОСОБА_25 , які прибирали в квартирі, приносили їжу. ОСОБА_1 скарг не мала, говорила, що відповідачка приносила їй ліки.

Свідки ОСОБА_26 та ОСОБА_27 вказали, що відповідачка та її сестра доглядали за ОСОБА_1 , ходили в магазин за продуктами, в аптеку, прибирали в квартирі.

Свідок ОСОБА_28 суду вказала, що працює разом з ОСОБА_4 . Сестри доглядали за позивачкою, часто викликали до неї швидку допомогу, возили на обстеження до м.Івано-Франківськ, купляли в аптеці ліки. Зі слів ОСОБА_25 їй відомо, що ОСОБА_2 готувала їжу для ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні пояснила, що бачила, як до ОСОБА_1 приходять дві жінки, які вибивали килимки, ходили в магазин. Відповідачку вона не знає, їй знайомила лише ОСОБА_30 .

Оцінюючи показання допитаних за клопотанням відповідачки свідків в їх сукупності, суд вважає, що вони не доводять факту належного виконання відповідачкою умов договору довічного утримання протягом всього періоду дії договору, а підтверджують тільки періодичне та часткове надання позивачці обумовленої договором допомоги та догляду, зокрема в придбанні продуктів харчування та ліків, прибиранні квартири. Суд вважає, що ці докази не підтверджують факту регулярного забезпечення позивачки продуктами харчування, одягом, ліками, необхідною допомогою і доглядом та жодним чином не спростовують того факту, що з жовтня 2022 року відповідачка взагалі не виконує умови спірного договору.

Крім того, суд враховує, що в п. 9 договору визначено вартість матеріального забезпечення в розмірі 200,00 грн. в місяць, однак відповідачкою не надано жодних доказів на підтвердження виконання зазначеної умови щодо надання матеріального забезпечення позивачці щомісяця на визначену договором суму, як не підтверджено жодними чеками, квитанціями, іншими платіжними документами фактів придбання продуктів харчування, ліків, оплати комунальних послуг.

Таким чином, при встановленні факту неналежного виконання відповідачкою обов`язків за договором довічного утримання, суд враховує, що згідно з п. 9 вищевказаного договору ОСОБА_2 зобов`язана була забезпечити ОСОБА_1 харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами, однак належних та допустимих доказів, які свідчили б про виконання вказаного обов`язку відповідачкою не надано.

Судом також встановлено та не спростовано відповідачкою, що позивачка з 11.02.2009 року отримувала безоплатну соціальну послугу «Догляд вдома», після укладення договору довічного утримання і до 01.06.2021 року соціальні послуги їй продовжували надавати соціальні працівники: ОСОБА_4 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , а з 01.06.2021 року по 16.01.2023 року ОСОБА_1 перебувала на обслуговуванні соціального працівника ОСОБА_14 , що підтверджується довідками Комунального закладу Центру надання соціальних послуг Долинської міської ради Івано-Франківської області № 42/01-08 від 27.04.2023 року та № 18/01-08 від 23.02.2023 року (а.с. 70, 89).

Вказане суперечить доводам відповідачки про те, що саме вона забезпечувала належний догляд і допомогу в побуті позивачці, оскільки призначення останній соціального працівника не узгоджується з тією обставиною, що особа за договором довічного утримання повинна бути забезпечена доглядом з боку відповідачки ОСОБА_2 .

Надаючи оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності та наведеним сторонами доводам і запереченням по суті предмету позову, суд, з урахуванням правової природи укладеного договору та його істотних умов, узгоджених сторонами при його підписанні, вважає доведеним той факт, що після укладення договору довічного утримання 20.08.2014 року відповідачка лише частково виконувала взяті на себе зобов`язання за цим договором в період до жовтня 2022 року, а після цього з жовтня 2022 року по січень 2023 року (час звернення до суду з даним позовом) взагалі перестала їх виконувати.

При цьому суд враховує, що характер договірних правовідносин між сторонами передбачає такий спосіб виконання умов договору, що має полягати в конкретних діях з боку відповідачки, турботі та опікуванні над позивачкою, окрім забезпечення фізично останньої їжею, ліками, одягом тощо. Тому, на думку суду, за наявності неприязних стосунків між сторонами договору та небажанні позивачки продовжувати такі відносини, відмови приймати виконання договору від відповідачки, стає неможливим належне виконання договору зі сторони останньої.

За вказаних обставин, суд прийшов до висновку, що укладений між сторонами договір довічного утримання підлягає розірванню.

Щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності на квартиру, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , то вона до задоволення не підлягає, оскільки в п. 14 договору довічного утримання від 20.08.2014 року передбачено, що право власності на квартиру, яка знаходиться за вказаною адресою, переходить до ОСОБА_2 тільки в разі виконання нею умов договору та після смерті ОСОБА_1 , тобто право власності на цю квартиру зареєстровано за позивачкою, про що свідчать свідоцтво про право власності на житло від 12.05.1994 року та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 25794613 від 20.08.2014 року (а.с. 48, 49), тому будь-які підстави для скасування його реєстрації відсутні.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 526,610,744,745,749,751,755,756 ЦК України, керуючись ст.ст. 259,263-265,268,273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задоволити частково.

Розірвати договір довічного утримання від 20.08.2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що посвідчений приватним нотаріусом Долинського міського нотаріального округу Ананевич Оксаною Михайлівною та зареєстрований в реєстрі за № 1681.

Застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання, а саме: скасувати обтяження на нерухоме майно - заборону відчуження квартири АДРЕСА_3 ,встановлену 20 серпня 2014 року приватним нотаріусом Долинського міського нотаріального округу Ананевич Оксаною Михайлівноюна підставі договору довічного утримання від 20.08.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1681, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15258417.

В задоволенні вимоги про скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3 , відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1 073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_4 , ІПН: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 10.07.2002 року Долинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області.

Відповідачка: ОСОБА_2 , що проживає за адресою: 77523, Івано-Франківська область Калуський район с.Солуків, ІПН: НОМЕР_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Долинського міського нотаріального округу Ананевич Оксана Михайлівна, що знаходиться за адресою: 77503,Івано-Франківська область Калуський район м.Долина вул. Пушкіна, 5.

Cуддя:

Повний текст судового рішення виготовлено 09.06.2023 року.