Номер провадження: 22-ц/813/4859/23
Справа № 523/2832/22
Головуючий у першій інстанції Салтан Л.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.В.,

представника АТ «Сенс Банк» - адвоката Байрамова О.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» - адвоката Байрамова Олександра Володимировича, а також ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.12.2022 року, ухваленого під головуванням судді Салтан Л.В., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк», яке має назву Акціонерне товариство «Сенс Банк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

16.02.2022 року АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс банк», (далі Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 176 709,57 грн.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 07.06.2006 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №06/95/79, відповідно до якого позичальник отримала кредитні кошти у розмірі 54 000,00 євро.

Посилаючись на те, що у порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, станом на 18.11.2021 року виникла заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 176 709,57 грн., з яких: заборгованість за кредитом 167 521,27 грн., за відсотками 9 188,30 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.12.2022 року позовні вимоги Банку були задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість у розмірі 159 621,00 грн., яка складається з наступного: сума заборгованості за кредитом у розмірі 150 433,27 грн., сума заборгованості за відсотками у розмірі 9 188,30 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 241,00 грн. (а.с.65-67).

В апеляційній скарзі представник Банку - адвокат Байрамов О.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, ставить питання про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.12.2022 року, в частині відмови стягнення у розмірі 17 088,00 грн., ухвалення нового рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі (а.с.69-76).

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.12.2022 року, ухвалення нового рішення, яким відмовити у позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.112-113).

У зв`язку із достроковим закінченням відрядження судді Херсонського апеляційного суду Склярської І.В., згідно з рішенням Вищої ради правосуддя №567/0/15-23 від 30 травня 2023 року (із змінами відповідно до рішення №572/0/15-23 від 31 травня 2023 року), на підставі пункту 3.9 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді (далі Тимчасових засад), затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28 грудня 2018 року (із змін. та доп.)протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2023 року визначено інший склад суду: головуючий суддя Сегеда С.М., судді: Базіль Л.В., Ігнатенко П.Я. (а.с.143).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 22.06.2023 року з підстав п. 3.9 Тимчасових засад визначено інший постійно діючий склад суду: головуючий той же суддя Сегеда С.М., судді: Громік Р.Д., Драгомерецьий М.М. (а.с.145).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги представника Банку та відмови у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково та стягуючи заборгованість за кредитом у розмірі 150 433,27 грн. та за відсотками у розмірі 9 188,30 грн., суд першої інстанції виходив із того, що позичальник частково сплатила заборгованість, у тому числі у розмірі 17 088,00 грн., а тому стягненню підлягає сума заборгованості за кредитом 150 433,27 грн. та сума заборгованості за відсотками 9 188,30 грн (а.с.65-67).

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з таких підстав.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до заходів ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 07.06.2006 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №06/95/79, відповідно до якого позичальник отримала кредитні кошти у розмірі 54 000,00 євро (а.с.6-8).

Складовою частиною вказаного договору також є графік погашення мікрокредиту Додаток № 1, в якому визначено періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом (а.с.8-зворот-9).

Як вбачається із наданого Банком розрахунку заборгованості, у ОСОБА_1 станом на 18.11.2021 року виникла заборгованість у розмірі 176 709,57 грн., з яких: заборгованість за кредитом 167 521,27 грн., за відсотками 9 188,30 грн.(а.с.2-зворот).

Відповідачкою ОСОБА_1 до відзиву на позовну заяву додані копії квитанцій про часткове погашення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 17 088,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж, згідно наданих відповідачкою ОСОБА_1 копій квитанцій, здійснений 06.08.2021 року (а.с.50-57).

Розрахунок заборгованості за даним кредитним договором здійснений станом на 18.11.2021 року, тобто з врахуванням платежів на суму 17 088,00 грн.

Таким чином, при здійсненні розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 заборгованості перед Банком, сплачені нею кредитні кошти в сумі 17,088 грн. вже включені в розрахунок.

Таким чином, враховуючи, що розрахунок заборгованості здійснений позивачем з врахуванням платежів на суму 17 088,00 грн., суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про відмову у позові в цій частині.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо скасування оскаржуваного рішення та відмови у задоволенні позову з тих підстав, що вона умови кредитного договору не порушувала, справно, у повному обсязі та вчасно здійснювала щомісячну оплату кредиту, - не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Як зазначалося вище, відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до заходів ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підтвердження своїх доводів, позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 06/95/79 від 07.06.2006 року, з якого вбачається, що позичальник ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконала, внаслідок чого у останньої виникла заборгованість у розмірі 176 709,57 грн.(а.с.13-17).

Банківська виписка має статус первинного документу, що вбачається з Переліку типових документів, затвердженого наказом МЮУ від 12.04.12 р. №578/5, відповідно до якого, до первинних документів, які фіксують факт виконання господарської операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України).

Разом із тим, заявником апеляційної скарги на підтвердження своїх доводів, що вона, згідно графіку, здійснювала внески на погашення кредиту, не надано суду апеляційної інстанції жодного та допустимого доказу.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Колегія суддів зазначає, що апелянт - АТ «Сенс Банк» надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга представника Банка адвоката Байрамова О.В. підлягає задоволенню, рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.12.2022 року, в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 17 088,00 грн. - скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову в цій частині. У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до ч. 1, п.п.1-3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційна скарга АТ «Сенс Банк» підлягає задоволенню у повному обсязі, з ОСОБА_1 на користь банку слід стягнути судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 3 721,50 грн. (а.с.77).

Керуючись ст.ст.141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст.381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» - адвоката Байрамова Олександра Володимировича задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.12.2022 року, в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк», правонаступника Акціонерного товариства «Альфа Банк», заборгованості за кредитним договором у розмірі 17 088,00 грн., скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги Акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 17 088,00 грн. задовольнити.

Стягнути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк», код ЄДРПОУ, заборгованість за кредитним договором № 06/95/79 від 07.06.2006 року у розмірі 17 088,00 грн. (сімнадцять тисяч вісімдесят вісім гривень 00 копійок).

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Одеси від 28.12.2022 року залишити без змін.

Стягнути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк», , судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 3 721,50 грн. (три тисячі сімсот двадцять одну гривню 50 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з моменту складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08.12.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький