ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4912/23 Справа № 191/3111/22 Суддя у 1-й інстанції - Окладнікова О. І. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя першої інстанції Окладнікова О.І.),-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року позивач - АТ «Універсал Банк» звернувся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 27.01.2021 року. Відповідачу було надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 30000,00 грн. з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4% річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8%).

Відповідач порушив зобов`язання, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками а також іншими витратами (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), заборгованість станом на 12.08.2022 року склала 36979,56 грн.

На підставі наведеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 27.01.2021 року в розмірі 36979,56 грн. станом на 12.08.2022 року, покласти на відповідача понесені судові витрати.

Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2023 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовлено.

Не погодившись із заочним рішенням суду першої інстанції, АТ «Універсал Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 27.01.2021 року в розмірі 36979,56 грн. станом на 12.08.2022 року, розподілити судові витрати.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду ухвалено за невідповідності фактичним обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Рішення суду не відповідає нормам ст. 265 ЦПК України, оскільки не містить фактичних обставин, встановлених судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, не містить доказів відхилених судом та мотиви їх відхилення, відсутня мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Так, апелянт посилається на те, що матеріали справи містять належні докази того, що 27.01.2021 року відповідач ознайомився з умовами кредитування Банком за договором про надання банківських послуг Monobank, що видно з анкети-заяви, Додатку і копії Паспорту споживчого кредиту, в яких міститься необхідна інформація про умови кредитування, реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, Тарифи і додаткова інформація, тощо.

Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідає умовам, передбаченим в анкеті-заяві та Паспорті споживчого кредиту, Тарифам та Умовам, що підписані відповідачем, а також сумам, отриманим відповідачем та відображеним у виписці про рух коштів по рахунку. Згідно виписки по особовому рахунку чітко видно, що відповідач розпочав користуватися кредитними коштами з 27.01.2021 року, після чого, протягом 2021 року здійснювались операції зі зняття готівки та поповнення карткового рахунку. Виписка не долучалась до позову, оскільки всі погашення, заборгованість, нарахування були відображені та підтверджені розрахунком заборгованості.

Доказів, які б спростовували правильність наданого Банком розрахунку за кредитним договором матеріали справи не містять та не відображені в рішенні суду. Боржник ніяких доказів на спростування наявності боргу, так і розміру заборгованості не надав.

Апелянт зауважує, що наданий розрахунок заборгованості є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості (тіло кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

10 квітня 2023 року справа надійшла до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня 2023 року відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття провадження сторонам у справі та копію апеляційної скарги відповідачу у справі було надіслано засобами поштового зв`язку, представнику позивача та відповідачу також було надіслано копію ухвали про відкриття провадження на їх електронну пошту.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року справу призначено до розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як передбачено ч. 3 вказаної вище статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З позовної заяви вбачається, що ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 36979,56 грн, тому апеляційну скаргу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Універсал Банк» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК).

Частиною 1 статті 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини 2 вищевказаної статті, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Згідно з частиною 3 вищевказаної статті, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, таким вимогам рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2023 року не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції послався на те, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження заявлених позовних вимог та порушення прав позивача.

Дніпровський апеляційний суд не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 27.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву погодився, що ця анкета разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищевказані документи, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 30000,00 грн. з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4% річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8%).

Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

У відповідача прострочення зобов?язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв?язку з чим, на підставі положення п.п.5.16 п.5 Розділу II Умов, відбулось істотне порушення Клієнтом зобов?язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 11.09.2022 року направив відповідачеві повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості.

Проте Відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої па погашення заборгованості в зв?язку з чим та відповідно до п.5.18, 5.19 кредит став у формі «на вимогу».

Згідно із частиною 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із частини 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається із частини 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Отже матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що 27.01.2021 року між АТ «Універсал Банк» та АлабіатЗіад Ік був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані. Відповідач свої зобов?язання за цим договором щодо повернення кредитних коштів не виконав.

Розрахунок заборгованості (доданий до позову) відображає наявність обгрунтованої заборгованості, адже зазначена наступна інформація: кількість днів, за які нарахована заборгованість за відсотками, пенею та комісією - відсотки нараховуються на максимальну суму заборгованості кожного дня. Розрахунок заборгованості відбувається в залежності від кількості днів прострочення.

Наданий розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів Боржником, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

Згідно з виписки по особовому рахунку (рух коштів по картці від 14.03.2023 року), чітко вбачається, що Відповідач розпочав користуватися кредитними коштами 3 27.01.2021 року, після чого Позичальником протягом 2021 року здійснювались операції зі зняття готівки та поповнення карткового рахунку.

Відповідно до п. 62 Положення «Про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління НБУ 04.07.2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій призначаються для видачі або відсилання клієнту.

3 огляду на це, виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту у сукупності з іншими доказами.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року по справі № 200/5647/18.

Усі платежі щодо погашення заборгованості за кредитом відображені у розрахунку, наданому до позовної заяви.

Усі платежі за карткою, в тому числі з використання як власних так і кредитних кредитних коштів відображені у виписках.

Як вбачається із висновків Верховного Суду, які містяться в у постанові від 08 липня 2020 року по справі № 464/4985/15-ц (провадження № 61-43538cв18), твердження заявника про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними, оскільки в матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості, який містить детальний розпис нарахованої заборгованості, як поточної так і простроченої, відповідно до графіку погашення кредиту, з вказівкою на щомісячні платежі, дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом та дати здійснення платежів позичальником. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано.

Суд не звернув увагу, що належним чином повідомлений відповідач не спростував вимог позивача, не висловив жодних заперечень, щодо не користування послугами, не ставив питання про необізнаність з умовами договору, тарифами чи правилами користування карткою. При цьому банк в позовній заяві вказав, що Правила були надані Відповідачу у мобільному додатку.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги позивача обгрунтовані і підлягають задоволенню, а сааме стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання банківських послуг в розмірі 36979,56 грн.

Як вбачається із частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що за подання позовної заяви позивачем сплачено 2481,00 грн. судового збору (а.с. 2), за подання апеляційної скарги сплачено 3721,50 (а.с. 63), а всього сплачено 6202,50 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.

Заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2023 року скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» () заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 27.01.2021 року в розмірі 36979 (тридцять шість тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 56 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 6202 (шість тисяч двісті дві) грн. 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3статті 389 ЦПК України.

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

О.В. Халаджи