Справа № 308/4575/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 листопада 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.

за участі секретаря Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 серпня 2023 року (повний текст рішення складено 04.08.2023, головуюча суддя Дергачова Н.В.) у справі № 308/4575/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони з 21.08.2010 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 02.07.2021 (справа № 308/12617/20).

Від цього шлюбу народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , 2013 року народження, та ОСОБА_2 , 2018 року народження.

З 2019 року позивачка з дітьми проживає у своєї матері за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка зазначала, що упродовж трьох років вона та малолітні діти позбавлені можливості та права користуватися своїм майном - одягом та речами побуту, оскільки відповідач категорично відмовляється повертати їх особисті речі та добровільно здійснити розподіл майна подружжя.

За час шлюбу сторонами придбано наступне рухоме майно, загальною вартістю 208 062,00 грн:

1) комплект кришталю на 12 осіб вартістю 41 916,00 грн, що складається з: бокалів для вина 12 шт. вартістю 14136 грн., бокалів для коньяку 12 шт. вартістю 17460 грн., бокалів для шампанського 12 шт. вартістю 7848 грн, бокалів для води високих 12 шт. вартістю 2472 грн;

2) комплект кришталю на 12 осіб вартістю 39 444,00 грн, що складається з: бокалів для вина 12 шт. вартістю 14 136 грн., бокалів для коньяку 12 шт. вартістю 17 460 грн., бокалів для шампанського 12 шт. вартістю 7848 грн;

3) комплект кришталю на 6 осіб вартістю 19 722,00 грн, що складається з: бокалів для вина 6 шт. вартістю 7068 грн., бокали для коньяку 6 шт. вартістю 8730 грн., бокали для шампанського 6 шт. вартістю 3924 грн;

4) дві кришталеві вази для фруктів вартістю 3800 грн;

5) комплект штор синього кольору (2,5 метра х 3 метра) вартістю 1881 грн;

6) комплект тюль розміром (2,5 метра х 3 метра) вартістю 1868 грн;

7) комод для зберігання одягу вартістю 5027 грн.;

8) комп`ютерний дитячий стіл вартістю 1025 грн.;

9) кована стійка для квітів 575 грн;

10) два спортивні велосипеди чорного кольору вартістю 43128 грн.;

11) праска фірми «Скарлет» вартістю 499 грн;

12) мультиварка фірми «Redmond» вартістю 1139 грн.;

13) морозильна камера вартістю 3800 грн;

14) холодильник фірми «LG» вартістю 11400 грн;

15) кондиціонер стаціонарний фірми «LG» вартістю 13774 грн;

16) пральна машина «Electrolux» EW6S4R06W вартістю 6525 грн;

17) пилосос «Philips» вартістю 3799 грн;

18) кондиціонер стаціонарний фірми «Sharp» вартістю 8740 грн.

Згідно звіту про оцінку майна від 16.02.2022, виконаного СОД ФОП ОСОБА_4 , ринкова вартість зазначеного рухомого майна становить 208 062 грн.

До розірвання шлюбу позивачка неодноразово зверталася до відповідача для того, щоб він надав можливість їй зібрати свої особисті та дитячі речі, однак відповідач категорично заперечував.

ОСОБА_1 вказувала, що раніше зверталася в суд із позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, справа № 308/5868/21. Відповідач позовну заяву у справі № 308/5868/21 не визнав, але під час розгляду такої справи зазначив, що перераховане позивачкою у позовній заяві майно у переважній більшості є спільним майном подружжя, а відтак підлягає поділу, що й зумовило звернення до суду із даним позовом.

Усуваючи недоліки позовної заяви, представником ОСОБА_1 - адвокатом Галамбою М.В., зокрема було додано копію рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.08.2023 у справі № 308/5868/21 та зазначено, що цим рішенням суду встановлено факт визнання ОСОБА_2 спільним майном подружжя мультиварку, праску, холодильну камеру. Одночасно вказано, що стосовно іншого майна, зазначеного у позовній заяві, у позивачки відсутні докази на підтвердження його придбання, а чеки, накладні, інші документи знаходяться у відповідача і доступу до цих доказів позивачка не має.

Посилаючись на дані обставини, ОСОБА_1 просила поділити рухоме майно, визнати за нею право власності на 1/2 частину майна подружжя загальною вартістю 103 689 грн, а саме:

1) комплект кришталю на 6 осіб з бокалів для вина 6 шт. вартістю 7068 грн., бокали для коньяку 6 шт. вартістю 8730 грн., бокали для шампанського 6 шт. вартістю 3924 грн, що разом становить 19722 грн;

2) комп`ютерний дитячий стіл вартістю 1025 грн;

3) комод для зберігання одягу вартістю 5027 грн;

4) дві кришталеві вази для фруктів загальною вартістю 3800 грн;

5) кована стійка для квітів 575 грн;

6) пилосос Philips вартістю 3799 грн;

7) два спортивні велосипеди чорного кольору вартістю 43 128 грн;

8) мультиварка фірми Redmond вартістю 1139 грн;

9) морозильна камера вартістю 3800 грн;

10) холодильник фірми LG вартістю 11400 грн;

11) кована стійка для квітів 575 грн;

12) комплект тюль розміром (2,5 метра х 3 метра) вартістю 1868 грн;

13) комплект штор синього кольору (2,5 метра х 3 метра) вартістю 1881 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя, а саме на:

1 комп`ютерний дитячий стіл вартістю 1025 грн;

1 комод для зберігання одягу вартістю 5027 грн;

2 кришталеві вази для фруктів вартістю 3800 грн;

1 мультиварку фірми «Redmond» вартістю 1139 грн;

1 морозильну камеру вартістю 3800 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано, зокрема, тим, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту придбання переліченого майна під час шлюбу, не надано документального підтвердження фактів набуття такого майна подружжям, не доведено час його набуття та мету придбання, що унеможливлює його віднесення до спільного майна подружжя. Враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог у даній справі щодо присудження на користь позивачки комп`ютерного дитячого столу, комоду для зберігання одягу, двох кришталевих ваз для фруктів, мультиварки фірми «Redmond», морозильної камери, місцевий суд у порядку поділу спільного майна подружжя виділив ОСОБА_1 указані рухомі речі.

На це рішення суду подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання права власності на 1/2 частину майна подружжя. Посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що місцевим судом не враховано, що відповідач заперечив факт придбання у шлюбі одного велосипеда, щодо іншого велосипеда заперечень не було, тому на такий слід було визнати право власності позивачки на 1/2 його частину. Судом першої інстанції не взято до уваги показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтвердили факт придбання сторонами у період шлюбу багатьох предметів, які є предметом спору. Також не враховано тієї обставини, що відповідач ОСОБА_2 у іншій цивільній справі № 308/5868/21 у судовому засіданні 09.11.2021 під звукозапис визнав, що мультиварка, праска, холодильна камера є спільним майном подружжя.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Зокрема вказує, що позивачкою не надано доказів придбання такого майна у шлюбі, доказів наявності цього рухомого майна на час вирішення спору, беззаперечних достовірних доказів вартості такого майна. ОСОБА_1 не доведено час та джерела набуття майна, мету придбання вказаного майна. Зазначає, що преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності яких виникав спір, і які зокрема зазначені у резолютивній частині рішення. Натомість рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 02.12.2021 у справі № 308/5868/21, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , правовий режим рухомого майна та його перелік не встановлювався, спір щодо праски, мультиварки, холодильної камери не вирішувався, його не зазначено у резолютивній частині рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 судове рішення не оскаржив, апеляційний суд, з урахуванням принципу диспозитивності, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 у частині відмови в задоволенні позовних вимог, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини рішення в частині задоволення позовних вимог про визнання права власності за ОСОБА_1 (присудження речей на її користь у порядку поділу спільного майна) на комп`ютерний дитячий стіл, комод для зберігання одягу, дві кришталеві вази для фруктів, мультиварку фірми «Redmond», морозильну камеру.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та її представника, які скаргу просили задовольнити, позицію відповідача, який просив рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц (провадження № 61-15462св18).

Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Отже, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Частиною першою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до положень частини першої статті 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із 21.08.2010 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 02.07.2021 у справі № 308/12617/20 (а.с. 31-33).

Від цього шлюбу народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із 2019 року позивачка разом з дітьми проживає у своєї матері за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач проживає окремо від дітей.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що під час шлюбу сторони набули у спільну сумісну власність рухоме майно, однак відповідач відмовляється добровільно здійснити поділ майна подружжя.

До позовної заяви ОСОБА_1 було додано звіт про оцінку майна від 16.02.2022, виконаний СОД ФОП ОСОБА_4 , згідно якого ринкова вартість рухомого майна становить 208 062,00 грн, а саме:

1) три комплекти кришталю, з яких 1 комплект кришталю на 12 осіб вартістю 41 916,00 грн (що складається з: бокалів для вина 12 шт., бокалів для коньяку 12 шт., бокалів для шампанського 12 шт., бокалів для води високих 12 шт.); 1 комплект кришталю на 12 осіб вартістю 39 444,00 грн (що складається з: бокалів для вина 12 шт., бокалів для коньяку 12 шт., бокалів для шампанського 12 шт.); 1 комплект кришталю на 6 осіб вартістю 19 722,00 грн, (що складається з: бокалів для вина 6 шт., бокалів для коньяку 6 шт., бокалів для шампанського 6 шт.);

2) дві кришталеві вази для фруктів вартістю 3800 грн;

3) комплект штор синього кольору (2,5 метра х 3 метра) вартістю 1881 грн;

4) комплект тюль розміром (2,5 метра х 3 метра) вартістю 1868 грн;

5) комод для зберігання одягу вартістю 5027 грн.;

6) комп`ютерний дитячий стіл вартістю 1025 грн.;

7) кована стійка для квітів 575 грн;

8) спортивний велосипед чорного кольору вартістю 43128 грн.;

9) праска фірми «Скарлет» вартістю 499 грн;

10) мультиварка фірми «Redmond» вартістю 1139 грн.;

11) морозильна камера вартістю 3800 грн;

12) холодильник фірми «LG» вартістю 11400 грн;

13) кондиціонер стаціонарний фірми «LG» вартістю 13774 грн;

14) пральна машина «Electrolux» EW6S4R06W вартістю 6525 грн;

17) пилосос «Philips» вартістю 3799 грн;

18) кондиціонер стаціонарний фірми «Sharp» вартістю 8740 грн.

У цьому звіті зазначено, що оцінка зроблена тільки на підставі переліку об`єктів, наданого замовником ОСОБА_1 .

Даний звіт не є доказом набуття майна сторонами під час шлюбу.

Встановлено, що раніше ОСОБА_1 зверталася в суд із позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, у якому просила витребувати у ОСОБА_2 та передати належне їй на праві власності майно: особистий дитячий одяг; одяг позивачки; взуття дітей та позивачки№ 3 комплекти кришталю (подаровані позивачці до заміжжя); 6 наборів постільної білизни; одяг та сумка для тренувань по дзюдо; дитячий посуд; 11 шт. рушників; статуетки (подаровані позивачці до заміжжя); штори, тюлі (надані сестрою позивачки для користування); комод; комп`ютерний дитячий стіл; дитячі іграшки; дитяча ванночка для купання; дитяче ліжко; дитяча коляска (літня); дитяче крісло для авто; ходунки; 3 шкіряні пальта; один шкіряний піджак; дві ковдри; DWD диски; 2 сумки для речей; 5 наборів каструль; 4 шт. каструль; ключі від роботи; кована стійка для квітів; стінка в прихожу (меблі); велосипед (подарунок позивачці); золоті прикраси: 4 персні, ланцюжок, 2 кулони, 3 пари сережок; журнальний стіл; 2 дитячі велосипеди; дитячі та позивачки книги, в тому числі 2 Біблії; 4 подорожні сумки; крісло дитяче для природи; намет для відпочинку; санки; форми для випікання; силікон для випічки; праску фірми «Скарлет»; 2 набори посуду; мультиварку; морозильну камеру.

За результатом розгляду такого спору ухвалено рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.12.2021 у справі № 308/5868/21, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вказане рішення суду мотивовано тим, що позивачкою ОСОБА_1 не було зазначено індивідуальних ознак вказаних речей, які б дозволили їх ідентифікувати та, відповідно, вирішити питання про їх витребування, не надано доказів на підтвердження їх придбання. Крім того, позивачка просила витребувати у відповідача речі, які є предметами домашнього вжитку. Зважаючи на те, що позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем, то за загальним правилом згідно зі статтею 60 СК України застосовується презумпція спільності майна подружжя. Доказів того, що вказане майно, відповідно до ч. ч. 1, 6, 7 ст. 57 СК України, є особистою приватною власністю позивачки, суду не надано. Також місцевим судом було зазначено, що за відсутності належних і допустимих доказів придбання позивачкою наведеного майна, показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не можуть підтверджувати виникнення у позивачки особистої приватної власності на такі речі.

У вказаному рішенні зазначено, що відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні 09.11.2021 у справі № 308/5868/21 проти позову про витребування майна заперечив, посилаючись на те, що частину речей, які просить повернути позивачка, він привозив, однак остання відмовилась їх отримати. Речі домашнього вжитку такі як рушники, постільна білизна тощо за час спільного проживання (понад 10 років) вже фізично зношені. Щодо золотих прикрас, особистого одягу позивачки, стверджував, що позивачка їх забрала. Стосовно мультиварки, праски, холодильної камери зазначав, що вказане майно є спільним майном подружжя, а відтак підлягає поділу.

Щодо зазначеного у рішенні суду заперечення відповідача ОСОБА_2 проти позову у справі № 308/5868/21, колегія суддів зазначає, що таке відображало позицію відповідача проти вимог щодо витребування майна на користь позивачки, зокрема, мультиварки, праски, холодильної камери. При цьому зі змісту рішення суду у справі № 308/5868/21 вбачається, що як позивачем у позовній заяві, так і відповідачем при запереченнях не було вказано індивідуальних ознак цих речей, що позбавляє можливості вирізнити їх з поміж інших однорідних речей.

Це позбавляє можливості констатувати, що ОСОБА_2 при розгляді справи № 308/5868/21 визнав спільною сумісною власність, зокрема, мультиварку, праску, холодильну камеру з індивідуально визначеними ознаками цих речей.

Преюдиційність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиційного установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиційного рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Тобто при ухваленні рішення у справі № 308/5868/21 не було встановлено преюдиційних фактів стосовно того, що конкретно визначене рухоме майно є спільною власністю подружжя, а відповідні обставини не досліджувалися і не встановлювалися судом, не встановлювався правовий режим майна та його перелік та індивідуально визначені ознаки речей.

При цьому у справі, яка наразі переглядається в апеляційному порядку, ОСОБА_2 частково визнав позовні вимоги, у тому числі погодився виділити у власність позивачці ОСОБА_1 мультиварку фірми «Redmond», морозильну камеру, які присуджено місцевим судом позивачці та в цій частині задоволених позовних вимог апеляційний суд рішення суду першої інстанції не переглядає.

Отже, посилання апелянта на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення не враховано тієї обставини, що відповідач ОСОБА_2 у іншій цивільній справі № 308/5868/21 у судовому засіданні 09.11.2021 визнав, що спільним майном подружжя є мультиварка, праска, холодильна камера (без індивідуально визначених ознак цих речей) є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач заперечив факт придбання у шлюбі тільки одного велосипеда, а щодо іншого велосипеда заперечень не було, тому на такий слід було визнати право власності позивачки на 1/2 його частину є безпідставними, ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального та процесуального права, а позивачем не надано до матеріалів справи належних і допустимих доказів на підтвердження факту придбання сторонами під час шлюбу жодного велосипеда, не доведено індивідуально визначених ознак жодного велосипеда.

Твердження скаржника про те, що судом першої інстанції не взято до уваги показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтвердили факт придбання сторонами у період шлюбу багатьох предметів, що є предметом спору, колегія не бере до уваги, оскільки відповідно до положень частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Самими лише показаннями свідків не може доводитися факт придбання подружжям майна під час шлюбу.

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У поданій до місцевого суду письмовій заяві від 25.05.2022, представник ОСОБА_1 - адвокат Галамба М.В. - зазначала, що стосовно іншого спірного рухомого майна (крім мультиварки, праски, холодильної камери), зазначеного у позовній заяві, у позивачки відсутні докази на підтвердження його придбання, а чеки, накладні, інші документи знаходяться у відповідача і доступу до цих доказів позивачка не має.

Водночас, ОСОБА_1 та її адвокат Галамба М.В. не заявляли у суді першої інстанції клопотань про витребування доказів у встановленому процесуальному порядку.

Переглядаючи справу у частині відмовлених позовних вимог, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів того, що рухоме майно, зазначене у позовній заяві, є набутим під час шлюбу сторін, за винятком того, котре у зв`язку з частковим визнанням позовних вимог відповідачем присуджене на користь позивачки (комп`ютерного дитячого столу, комоду для зберігання одягу, двох кришталевих ваз для фруктів, мультиварки фірми «Redmond», морозильної камери). Зокрема не доведеними є факти придбання під час шлюбу наступного майна:

1) три комплекти кришталю;

2) комплект штор синього кольору (2,5 метра х 3 метра);

3) комплект тюль розміром (2,5 метра х 3 метра);

4) кована стійка для квітів;

5) два спортивні велосипеди чорного кольору;

6) праска фірми «Скарлет»;

7) холодильник фірми «LG»;

8) кондиціонер стаціонарний фірми «LG»;

9) пральна машина «Electrolux» EW6S4R06W;

10) пилосос «Philips»;

11) кондиціонер стаціонарний фірми «Sharp».

Крім того, що позивачка ОСОБА_1 не довела факт набуття наведеного майна сторонами під час шлюбу, його індивідуально визначених ознак, також вона не довела, що таке майно наявне на час розгляду справи у відповідача чи третіх осіб.

Ухвалюючи рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, із урахуванням норм матеріального та процесуального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши наявні у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про те, що така частина позовних вимог позивачки задоволенню не підлягає.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2023 року.

Головуюча:

Судді: