Справа № 209/1760/23
Провадження № 2/209/653/23
РІШЕННЯ

Іменем України

22 травня 2023 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участі секретаря Драгунцевої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та компенсацію моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме витрати на відшкодування оренди автомобіля у розмірі 67500 грн., а також компенсацію моральної шкоди в розмірі 50000 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач 02 жовтня 2022 року о 17.00 годині у м. Кам`янському по вул. Воїнів-Афганців, 1, керуючи транспортним засобом «SEAT IBIZA» державний номер НОМЕР_1 , при виїзді з прилеглої території не надав перевагу у русі транспортному засобу «Nissan Juke» НОМЕР_2 , належному їй на праві власності, який під її керуванням рухався по головній дорозі, в результаті чого скоїв з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб позивачки «Nissan Juke» отримав серйозні механічні пошкодження, а саме: ушкодження правої сторони автомобілю (пороги, бампер задній та передній, фари та ліхтарі, дві двері праворуч, кузов, салон, стеля, стойки, крила переднє та заднє праворуч), а також спрацювали дві подушки безпеки, ушкоджено переднє пасажирське сидіння праворуч, а сама вона, як водій, отримала забій правої руки. Отримані ушкодження виключали подальшу можливу експлуатацію транспортного засобу «Nissan Juke». Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 02 грудня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення № 209/2313/22 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» відповідно до полісу № 209764788 . У грудні 2022 року страховою компанією ПрАТ «СК «Провідна» її було повідомлено про те, що розмір заподіяної її транспортному засобу майнової шкоди було оцінено у 130000 грн. та здійснено відповідну страхову виплату. Відповідно до акту виконаних робіт від 21 лютого 2023 року по ремонту автомобіля «Nissan Juke», державний номер НОМЕР_2 , наданого ФОП ОСОБА_3 , СТО «Спектр», її транспортний засіб було відремонтовано 21 лютого 2023 року, загальна вартість ремонту складає 128935 грн. В той же час, відповідач категорично відмовився від компенсації майнового збитку, який вона понесла у зв`язку із вимушеною орендою іншого транспортного засобу для потреб її підприємницької діяльності, а також будь-якої компенсації моральної шкоди, що вона зазнала внаслідок ДТП. Вона є приватним підприємцем та здійснює господарську діяльність у сфері роздрібної торгівлі непродовольчими товарами (квітами), має власний магазин квітів, а також інтернет-магазин (оформлений у вигляді сторінки в соціальній мережі «Іnstagram», профіль «white_orchid_dndz»), та на час скоєння відповідачем ДТП активно використовувала свій транспортний засіб у підприємницькій діяльності, здійснюючи доставку інтернет-замовлень квітів до замовників (клієнтів). Більш того, саме безкоштовна доставка квітів за інтернет-замовленнями на суму від 700 грн., це та її унікальна торгова пропозиція, що забезпечувала конкурентну перевагу на ринку, у порівнянні з іншими, та досягалась головним чином завдяки використанню власного (а не орендованого) транспортного засобу у підприємницькій діяльності. Оскільки транспортний засіб «Nissan Juke» після ДТП неможливо було використовувати до повного його ремонту, то нею було укладено договір оренди № 01 від 10 жовтня 2022 року транспортного засобу марки «Nissan Murano», державний номер НОМЕР_3 , який орендовано у ОСОБА_4 , для продовження ведення власної господарської діяльності. Відповідно до п. 4.2 вказаного договору оренди № 01 від 10 жовтня 2022 року, сума орендної плати погоджена сторонами у розмірі 15000 грн. на місяць. Згідно з актом приймання-передачі від 10 жовтня 2022 року, орендований транспортний засіб було передано їй 10 жовтня 2022 року. Відповідно до п. 8.1 договору оренди, строк дії оренди було встановлено до 23 лютого 2023 року включно. Таким чином, вона вимушено понесла витрати по оплаті оренди автомобіля у розмірі: за жовтень 2022 року - 500 грн. (вартіть оренди за 1 день) * 22 = 11000 грн.; за листопад 2022 року - 15000 грн.; за грудень 2022 року - 15000 грн.; за січень 2023 року - 15000 грн.; за лютий 2023 року - 500 грн * 23 = 11500 грн., а всього витрати по оплаті оренди автомобіля склали 67500 грн. В обґрунтування необхідності використання транспортного засобу для продовження її господарської діяльності, як звичайних умов здійснення господарської діяльності, нею надаються виписки по рахунку щодо обсягів реалізації товарів та отриманих замовлень на доставку квітів. Оскільки внаслідок ДТП у неї виникла реальна потреба використання орендованого транспортного засобу у підприємницькій діяльності замість власного у зв`язку з його пошкодженням, на строк його ремонту, вона заявляє вимогу про стягнення з відповідача відповідних витрат, понесених нею, в розмірі 67500 грн. Крім того, внаслідок протиправних дій відповідача, через сильний та потужний удар у її автомобіль (спрацювали дві подушки безпеки), вона зазнала сильний фізичний біль та страждання, отримавши забій правої руки і голови, а також зазнала сильні душевні хвилювання та розпач. Крім того, внаслідок ДТП було порушено нормальний, звичний для неї спосіб життя, вона була вимушена докладати додаткових зусиль та нераціональне витрачання свого життєвого часу, звертатись до страхової компанії за виплатою страхового відшкодування, до адвоката за правовою допомогою у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, витрачати час на пошук СТО та грошових коштів для відновлення пошкодженого автомобілю, брати в оренду інший автомобіль для продовження ведення своєї господарської діяльності, перебуваючи у постійному стресі. Вона проживає у с. Куліши за межами м. Кам`янс`ького разом із своїм чоловіком у приватному будинку, тож відсутність власного автомобілю створила додаткові незручності для її систематичного пересування від дому до місця роботи (центр м. Кам`янського), а також задоволення своїх побутових потреб, як-то: придбання продуктів харчування, товарів повсякденної необхідності, медикаментів, взуття, одягу та іншого, що є критичним в умовах воєнного стану та відсутності нормальної роботи громадського транспорту. Її майже новий автомобіль, придбаний декілька років тому назад у автосалоні, через ДТП та винні дії відповідача у простій ситуації, яка зовсім того не вимагала, зазнав численних ушкоджень, що позначилось на загальному його стані, втраті своєї товарної цінності (численні деталі пофарбовано з рехтуванням, проведено роботи по відновленню геометрії кузова, яка була порушена внаслідок ДТП), що завдає їй додаткових моральних страждань. Наслідки ДТП для неї виявились і у негативних змінах її психоемоційної сфери, невпевненості та появі постійного страху повторно опинитись у ДТП навіть у простих дорожніх ситуаціях. Відповідач до теперішнього часу не вибачився за завдані збитки та добровільно не пропонував відшкодувати завдану моральну шкоду. Вона оцінює моральну шкоду, завдану відповідачем внаслідок ДТП від 02 жовтня 2022 року, в розмірі 50000 грн.

27 квітня 2023 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

22 травня 2023 року відповідач подав відзив на позов, у якому зазначив, що позовні вимоги він не визнає в повному обсязі, вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних причин: 02 жовтня 2022 року о 17.00 годині в м. Кам`янському по вул. Воїнів-Афганців, 1, між ним та позивачкою сталася ДТП. Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська у справі № 209/2313/22 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак у судовому засіданні позивачка присутня не була. Факт ДТП він не заперечує. Оскільки його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» відповідно до полісу № 209764788, страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 130000 гривень, розмір франшизи 2600 грн. У грудні 2022 року позивачці було повідомлено страховою компанією ПрАТ «СК «Провідна» про те, що розмір заподіяної її транспортному засобу майнової шкоди було оцінено у 130000 грн. та здійснено відповідну страхову виплату. Транспортний засіб позивачки було відремонтовано 21 лютого 2023 року, загальна вартість ремонту складає 128935 грн., таким чином майнова шкода позивачці відшкодована у повному обсязі страховою компанією, у якій він був застрахований. Посилання позивачки на те, що він «категорично відмовився від компенсації майнового збитку, який вона понесла» не відповідає дійсності. Щодо вимушеної оренди транспортного засобу для потреб підприємницької діяльності позивачки, а також компенсації моральної шкоди, які він також категорично відмовився відшкодовувати, як зазначено у позові, то звертає увагу суду, що до нього з такими вимогами позивачка не зверталась, бачились вони з нею лише під час ДТП, коли в суді розглядався адміністративний протокол відносно нього, позивачка проігнорувала виклик до суду і не була присутня в судовому засіданні, щоб надати суду хоч якісь пояснення та пред`явити вимоги до нього. У зв`язку з тим, що страховою компанією ПрАТ «СК «Провідна» відшкодована шкода в повному обсязі на ремонт автомобіля у розмірі 130000 грн., то вважає що у позивачки відсутні підстави для такого відшкодування. Позивачка надала документи, що вона є приватним підприємцем та здійснює господарську діяльність у сфері роздрібної торгівлі непродовольчими товарами (квітами), має власний магазин квітів, а також інтернет-магазин (оформлений у вигляді сторінки в соціальній мережі «Instagram», профіль «white_orchid_dndz»), та використовувала свій транспортний засіб у підприємницькій діяльності, здійснюючи доставку інтернет-замовлень квітів до замовників (клієнтів), тому вона уклала 10 жовтня 2011 року договір оренди № 01 від 10 жовтня 2022 року транспортного засобу марки «Nissan Murano», державний номер НОМЕР_3 , який орендовала у ОСОБА_4 , для продовження ведення власної господарської діяльності, але як вбачається з наданого договору: автомобіль вона орендувала саме для власних потреб, а не для здійснення господарської діяльності; ДТП сталося 02 жовтня 2022 року а договір було укладено 10 жовтня 2022 року, тоді коли, ще протокол про адміністративне правопорушення розглянуто не було, і його не було визнано винним; відповідно до п. 8.1 договору оренди, строк дії оренди було встановлено до 23 лютого 2023 року включно, тобто терміном на 5 місяців, чому саме на такий строк невідомо, оскільки 02 грудня 2022 року, після винесення постанови суду про визнання його винним у скоєнні ДТП, відразу ж у грудні 2022 року позивачку було повідомлено страховою компанією ПрАТ «СК «Провідна» про те, що розмір заподіяної її транспортному засобу майнової шкоди було оцінено у 130000 грн. та здійснено відповідну страхову виплату, але договір оренди транспортного засобу укладений 10 жовтня 2022 року аж до 23 лютого 2023 року, а акт виконаних робіт по ремонту автомобіля позивача складений 21 лютого 2023 року, таким чином позивачка передбачила наперед, ще під час укладання договору оренди 10 жовтня 2022 року, що її авто відремонтують саме 21 лютого 2023 року, а тому термін дії договору був установлений до 23 лютого 2023 року. Таким чином, позивачка уклала фіктивний договір оренди автомобіля лише для того, щоб стягнути з нього додаткові кошти, також виникає питання чи може надавати такі послуги ОСОБА_4 і чи сплатив він податки за такий вид діяльності. В обгрунтування необхідності використання транспортного засобу для продовження господарської діяльності позивачки, нею надані виписки по рахунку щодо обсягів реалізації товарів та отриманих замовлень на доставку квітів. Як вбачається з наданих виписок, позивачка працює без прибутку, на шкоду собі. З наданих позивачкою документів та розрахунків не вбачається, що вона уклала договір оренди для господарської діяльності, оскільки в договорі вказано, що саме для власних потреб. Щодо стягнення моральної шкоди, то вона нічим не підтверджена, оскільки твердження позивачки, що внаслідок ДТП було порушено нормальний, звичний спосіб життя нічим не підтверджено, та спростовується наступним: щодо звернення до страхової компанії за виплатою страхового відшкодування, то в найкоротший строк їй було відшкодовано шкоду, відразу після винесення постанови по адміністративній справі, щодо звернення до адвоката за правовою допомогою у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, то ні вона особисто, ні її адвокат не були присутні в судовому засіданні, а лише адвокат надав пояснення та заяву про розгляд справи без їх участі, щодо пошуку грошових коштів для відновлення пошкодженого автомобілю, то страхова компанія «СК «Провідна» у грудні 2022 року відшкодувала майнову шкоду у розмірі 130000 грн., а автомобіль вона ремонтувала у лютому 2023 року, саме після отримання цих коштів. Позивачка зазначає, що вона проживає у с. Куліши за межами м. Кам`янського разом із своїм чоловіком у приватному будинку, та відсутність власного автомобілю створила їй додаткові незручності для її систематичного пересування від дому до місця роботи, хоча її чоловік має власний автомобіль, на якому вій не одноразово приїздив до СТО, де ремонтували автомобіль позивачки та цікавився ходом робіт. Посилання на те, що в умовах воєнного стану відсутня нормальна робота громадського транспорту, не відповідає дійсності, бо в нашому місті громадський транспорт з початку воєнних дій працює в штатному режимі. Також він заперечує що до теперішнього часу не вибачився перед позивачкою, під час ДТП він намагався вести з нею нормальну бесіду, просив вибачення, але вона вела себе агресивно по відношенню до нього, відразу почала йому погрожувати, що він їй буде винен все життя і ніколи з нею не розрахується, бо її всі знають і все буде так як вона скаже. Більше він з позивачкою не зустрічався, вона йому телефонувала та вимагала гроші то за таксі, то за оренду авто називаючи якісь захмарні суми. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступних висновків:

Судом встановлено, що позивачка є власником автомобіля «Nissan Juke» державний номер НОМЕР_2 , а відповідач є власником автомобіля «SEAT IBIZA» державний номер НОМЕР_1 .02 жовтня 2022 року о 17.00 годині по вул. Воїнів-Афганців, 1 у м. Кам`янському з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода за участю зазначених автомобілів, внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 02 грудня 2022 року відповідача було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.Відповідно до вказаної постанови, відповідач свою вину визнав, позивач та її представник в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Вказані обставини підтверджуються копіями свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів (а.с. 32, 33), постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 02 грудня 2022 року у справі № 209/2313/22 (а.с. 34-35).

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» за полісом № 209764788 (а.с. 36), згідно якого страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, була встановлена в розмірі 13000 грн., розмір франшизи 2600 грн.

Відповідно до акту від 21 лютого 2023 року виконаних робіт по ремонту автомобіля «Nissan Juke» державний номер НОМЕР_2 (а.с. 37-38), загальна вартість відновлювальних робіт становила 128935 грн.

У грудні 2022 року страхова компанія ПрАТ «СК «Провідна» здійснила страхову виплату позивачці майнової шкоди в розмірі 130000 грн., заподіяної її транспортному засобу, що визнано сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Частинами 1 та 3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Позивачка є фізичною особою-підприємцем з наступних видів діяльності: 66.03.0 Інші послуги у сфері страхування; 52.48.9 Роздрібна торгівля іншими непродовольчими товарами, н.в.і.г.; 70.20.0 Здавання в оренду власного нерухомого майна; 74.87.0 надання інших комерційних послуг, та є платником єдиного податку за видом діяльності 52.48.9. Ці обставини підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 39) та копією свідоцтва платника єдиного податку (а.с. 40).

Згідно наданого позивачкою договору, 10 жовтня 2023 року позивачка уклала з ОСОБА_4 договір оренди ТЗ № 01 (а.с. 79-80) відповідно до якого він діє з 10 жовтня 2022 року по 23 лютого 2023 року, транспортний засіб орендується для власних потреб (п. 2.1), сума орендної плати за місяць складає 15000 грн. (п. 4.2.) зі строком сплати не пізніше 05 числа поточного місяця за поточний місяць (п. 4.1).

Згідно наданого позивачкою акту прийому передачі автотранспортного засобу до договору оренди ТЗ № 01 від 10 жовтня 2022 року (а.с. 80), позивачка 10.10.2022 року прийняла від ОСОБА_4 автомобіль як фізична особа, а не як фізична особа-підприємець.

Суд критично ставиться до твердження позивачки щодо необхідності оренди у ОСОБА_4 автомобіля «Nissan Murano», державний номер НОМЕР_3 , для продовження ведення власної господарської діяльності, зазначенвих вище договору оренди та акту прийому передачи транспортного засобу, та не не приймає їх як докази завдання позивачеві діями відповідача матеріальної шкоди та її розміру з наступних підстав.

Відповідно до договору оренди транспортного засобу № 01 від 10.10.2022 року, зазначений договір укладений між орендодавцем - фізичною особою ОСОБА_4 та орендарем - фізичною особою ОСОБА_1 , тобто позивачем, а не ФОП ОСОБА_1 . Згідно п. 2.1 вказаного договору, транспортний засіб орендується для власних потреб. Вказані пункти договору спростовують твердження позивачки, що договір оренди укладався для провадження господарської діяльності позивачки як ФОП. Пунктами 4.2, 8.1 договору, встановлено, що сума орендної плати складає 15000 грн. на місяць, а строк дії договору з 10.10.2022 року до 23.02.2023 року. Згідно складеного 10.10.2022 року Акту прийому-передачі ТЗ до договору оренди ТЗ № 01 від 10.10.2022 року, укладеного також між фізичними особами ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , позивачка 10.10.2022 року прийняла від ОСОБА_4 автомобіль як фізична особа, а не як фізична особа-підприємець. Але позивачем не надано доказів того, коли саме остання передала (повернула) автомобіль «Nissan Murano», державний номер НОМЕР_3 орендодавцю. Таким чином у суду відсутні докази того, що позивач користувалася зазначеним автомобілем до 23.02.2023 року, та взагалі скільки днів автомобіль «Nissan Murano», державний номер НОМЕР_3 перебував в користуванні позивача. Вказані обставини взагалі позбавляють суд можливості виконати розрахунки матеріальної шкоди, заявленної позивачем. Викликає сумніви і дата закінчення дії вказаного договору оренди транспортного засобу "23.02.2023 року", оскільки договір укладався 10.10.2023 року, тобто майже за 5 місяців до закінчення його дії, а дата закінчення дії договору з різницею в два дні співпадає з датою складання акту виконаних робіт по ремонтуу автомобіля позивачки "21.02.2023 року".

Суд також не приймає як доказ необхідності використання транспортного засобу для продовження господарської діяльності позивача, роздруківкі скріншотів з телефона з зображенням карти для виплат та переказів на карту, оскільки з них неможливо ідентифікувати, кому належить телефон, з якого зроблені скріншоти, кому належить зображена на них карта, та кому і за що переводились кошти, оскільки на фото відсутнє призначення платежів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження завдання діями відповідача матеріальної шкоди позивачці у вигляді витрат на вимушену оренду автомобіля, та на підтвердження розміру завданої шкоди розмірі 67500 грн., виходячи з цього позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивачки у розмірі 50000 грн., суд вважає вказані вимоги такими що не підлягають задоволенню за наступних підстав:

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Як зазначила позивачка, їй було заподіяно моральних страждань через з вини відповідача, що виразилося у сильному фізичному болі та стражданнях через забій правої руки і голови, а також у сильному душевному хвилюванні та розпачі, оскільки внаслідок ДТП було порушено її нормальний, звичний для неї спосіб життя, відсутність власного автомобілю створила додаткові незручності для її систематичного пересування від дому у с. Куліши до місця роботи у центрі м. Кам`янського, а також задоволення своїх побутових потреб, крім того відбулися негативні зміни її психоемоційної сфери, з`явились невпевненість та постійний страх повторно опинитись у ДТП.

Позивачкою на підтвердження незручності пересування від дому до місця роботи до суду надано акт обстеження проживання (а.с. 81). Вказаний акт суд не приймає як доказ, оскільки останній датований 13 березня 202_ року, та в акті не вказаний період, в який позивачка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , тобто з нього не можливо встановити у якому саме році проводилось обстеження проживання і за який період. А згідно паспорту позивачки, остання зареєстрованаза адресою: АДРЕСА_2 .

Також суд не приймає посилання позивачки на те, що місце її роботи знаходиться у центрі міста, через що у неї виникли незручності в добиранні, але доказів на підтвердження наявності у позивачки у власності магазину чи оренди його приміщення, відомостей про адресу розташування вказаного магазину, суду не надано.

На підтвердження завдання позивачці фізичного болю та страждань через забій правої руки до позову було додано фототаблицю, однак з неї неможливо встановити чия саме рука з почервонінням зображена на фото, внаслідок чого могло виникнути дане пошкодження. Жодних документів, які підтверджують звернення позивачки до лікарів зі скаргами на стан здоров`я до суду надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Отже, враховуючи, що позивачка не надала належних та достатніх доказів спричинення діями відповідача їй моральної шкоди, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у цій частині.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 79-83, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та компенсацію моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Л. Шендрик