Справа № 274/64/23 Провадження № 2/0274/12/23
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.23 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі - Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 , представником яких є Таргоній В.М. ,
доАкціонерного товариства "Українська залізниця", представником якого є Юзопольський С.В.,
провідшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з позовом, у якому просять стягнути на їх користь з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Залізниця) у якості відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 200 000,00 р. на кожного.

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 19:40 на 27 км пікету № 10 залізничного перегону "Бердичів - Шепетівка" Південно-Західної залізниці вантажний потяг № 3154 скоїв наїзд на ОСОБА_4 , який внаслідок отриманих травм помер. Власником потягу є Залізниця, машиніст потяга на момент події перебував у трудових відносинах з Залізницею. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками загиблого ОСОБА_4 , через загибель останнього їм було завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Залізниця просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що смерть ОСОБА_4 настала внаслідок його протиправних дій, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не обґрунтували розміру відшкодування моральної шкоди, заявлений розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає принципам розумності, справедливості та співмірності.

Судом з`ясовано, що постановою від 30.05.2017 р. старшого слідчого СВ Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області капітана поліції Сероветника Я.Р. (далі - Слідчий) у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000411 від 17.03.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 276 Кримінального кодексу України, зазначене кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину (а. с. 6).

Під час прийняття постанови Слідчим було встановлено, що, зокрема:

- 16.03.2017 р. о 19:40 до чергової частини Бердичівського ВП надійшло повідомлення від чергової по станції Бердичів, про те, що на 27 км пікету № 10 залізничного перегону "Бердичів - Шепетівка" Південно-Західної залізниці вантажним потягом № 3154 було смертельно травмовано ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2

- допитана в якості свідка ОСОБА_5 повідомила, що її чоловік ОСОБА_4 близько 19:15 під час спілкування повідомив, що йде додому та знаходиться біля кафе "Доміно", що по вул. Червона. Через хвилин 20 вона знову набрала номер чоловіка та телефон був вимкнений. Будь-яких намірів покінчити із життям ОСОБА_4 не мав;

- допитана в якості свідка ОСОБА_7 повідомила, що 16.03.2017 р. близько 8:00 вона заступила на чергування по залізничній станції Бердичів. О 19:34 по радіозв`язку машиніст вантажного потягу № 3154 Білоус повідомив, що здійснив екстрене зупинення поїзду, так як на колії на 27 км 10 пікету збив людину;

- згідно лікарського свідоцтва про смерть № 269 від 17.03.2017 р. причиною смерті ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , є травматичний шок, травма із залученням декількох ділянок тіла, пішохід травмований при зіткненні з потягом.

Те, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується також свідоцтвом від 17.03.2017 р. про смерть (а. с. 24).

Електровоз ВЛ80к № 444 перебуває на балансі виробничого підрозділу Локомотивне депо "Козятин" регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Залізниці, ОСОБА_8 з 04.05.2005 р. працює у виробничому підрозділі Локомотивне депо "Шепетівка" регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Залізниці, на посаді машиніста електровоза з 13.02.20212 р. по теперішній час, що підтверджується лисом від 14.04.ю2021 р. Залізниці з додатком - довідкою від 06.04.2021 р. (а. с. 7, 8).

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що 16.03.2017 р. близько 19:34 на 27 км пікету № 10 залізничного перегону "Бердичів - Шепетівка" Південно-Західної залізниці вантажним потягом № 3154, електровоз якого ВЛ80к № 444 перебував на балансі виробничого підрозділу Локомотивне депо "Козятин" регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Залізниці та яким керував працівник виробничого підрозділу Локомотивне депо "Шепетівка" регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Залізниці ОСОБА_8 , було смертельно травмовано ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У рішенні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.11.2021 р. (з урахуванням ухвали від 08.12.2021 р.) про вправлення описки (а. с. 17) у цивільній справі № 274/3974/21, (а. с. 9 - 16), яке залишене без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 14.06.2022 р. (а. с. 19 - 23), а відтак набрало законної сили, зазначено, що, зокрема:

- згідно копії висновку експерта № 62 від 31.05.2017 р. судом встановлено, що при судово-токсилогічному дослідженні крові трупа виявлено етиловий спирт у концентрації 2,38 проміле, що при житті викликає алкогольне сп`яніння середнього ступеня;

- в судовому засіданні, за клопотанням представника відповідача оглянуто кримінальне провадження № 0000411 за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 276 Кримінального кодексу України по факту смерті ОСОБА_4 на залізничній дорозі, в якому міститься акт № 2/1 службового розслідування обставин нещасного випадку невиробничого характеру на Південно-Західній залізниці, затверджений головним інженером Козятинської дирекції залізничних перевезень 22.03.2017 р. В.В. Чуйко, з якого вбачається, що комісія прийшла до висновку про те, що випадок стався по вині потерпілого який грубо порушив розділ 2 пункт 2.2, 2.3, 2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України. Вини працівників залізничного транспорту не вбачається.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом від 07.10.1978 р. про народження (а. с. 25).

Частиною першою, пунктом 2 статті 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Суд вважає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було заподіяно моральну шкоду у зв`язку з загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_1 сина - ОСОБА_4 внаслідок травмування поїздом, оскільки загибель близького родича, поза розумним сумнівом, викликає душевні страждання.

Частинами третьою - п`ятою статті 23 Цивільного кодексу України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з частиною другою статті 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином моральна шкода, завдана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 смертю сина - ОСОБА_4 , має бути відшкодована Залізницею.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, Суд виходить з такого.

З моменту смерті ОСОБА_4 до дня звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом про відшкодування моральної шкоди (з 16.03.2017 р. по 26.12.2022 р. (а. с. 41)) пройшов значний час - більше чотирьох років та дев`яти місяців.

Гострота сприйняття душевних страждань пом`якшується (зменшується) з плином часу.

Очевидно, що за більше ніж чотири роки та дев`ять місяців гострота сприйняття ОСОБА_1 та ОСОБА_2 душевних страждань значно пом`якшилась (зменшилась).

Крім того, представником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у справі є адвокат Таргоній В.М., який працює в Адвокатському об`єднанні "Автопоміч України" (а. с. 37, 38, 39), та який неодноразово був представником інших осіб (позивачів) в аналогічних справах за позовами до Залізниці про відшкодування моральної шкоди як у Бердичівського міськрайонному суді Житомирської області, що Суду відомо особисто як Суду, який розглядав такі справи (№ 274/6624/20, № 274/2995/21), а також підтверджується рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.11.2021 р. (з урахуванням ухвали від 08.12.2021 р.) про вправлення описки (а. с. 17) у цивільній справі № 274/3974/21, (а. с. 9 - 16), так і в інших судах України, що вбачаться з Єдиного державного реєстру судових рішень (у режимі повного доступу).

Ці обставини вказують на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з позовом у цій справі після спонукання їх це зробити адвоката Таргонія В.М. або інших пов`язаних з ним та/або Адвокатським об`єднанням "Автопоміч України" осіб, а не з власної ініціативи.

Наведене ставить під сумнів те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було завдано суттєвої (значної) моральної шкоди, і що розмір відшкодування такої шкоди має становити по 200 000,00 грн. на кожного з них, як вони зазначають у позовній заяві.

Також Суд зважає на таке.

Частиною п`ятою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 Цивільного кодексу України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).

Частиною другою статті 1193 Цивільного кодексу України визначено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином підставою для зменшення розміру відшкодування шкоди може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.

Відповідно до пунктів 2.2, 2.3 та 2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, затверджених наказом Міністерства транспорту України 19.02.1998 р. № 54 (далі - Правила) перед тим, як увійти в небезпечну зону (ступити на колію), потрібно впевнитись у відсутності поїзда (або локомотива, вагона, дрезини тощо). При наближенні поїзда до перону або платформи громадяни повинні стежити за звуковими сигналами, що подаються з локомотива, моторвагонного рухомого складу та іншого спеціального самохідного рухомого складу, уважно слухати оповіщення, що передаються по гучномовному зв`язку. При наближенні поїзда (або локомотива, вагона, дрезини тощо) треба зупинитись поза межами небезпечної зони, пропустити його і, впевнившись у відсутності рухомого складу, що пересувається по сусідніх коліях, почати перехід. Пішоходам забороняється: переходити і перебігати через залізничні колії перед поїздом (або локомотивом, вагоном, дрезиною тощо), що наближається, якщо до нього залишилося менше ніж 400 м.

Як випливає з наведеного вище, смертельне травмування ОСОБА_4 поїздом сталось через грубе порушення ним пунктів 2.2, 2.3, 2.6 Правил, про що зазначено в акті № 2/1 службового розслідування обставин нещасного випадку невиробничого характеру на Південно-Західній залізниці, затвердженому головним інженером Козятинської дирекції залізничних перевезень 22.03.2017 р. В.В. Чуйко.

Це вказує на те, що смерті ОСОБА_4 сприяла його груба необережність, яка полягала у нехтуванні нім пунктами 2.2, 2.3 та 2.6 Правил, що, зважаючи на наведене вище, є підставою для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди.

Крім того, як вбачається з зазначеного вище, за висновком експерта № 62 від 31.05.2017 р. при судово-токсилогічному дослідженні крові трупа виявлено етиловий спирт у концентрації 2,38 проміле, що при житті викликає алкогольне сп`яніння середнього ступеня, тобто ОСОБА_4 на момент пригоди перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.20 Правил, згідно з яким пішоходам забороняється: знаходитись на об`єктах залізничного транспорту в станіалкогольного сп`яніння.

Приймаючи до уваги викладене, Суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди має становити 30 000,00 грн. кожному з батьків ОСОБА_4 , тобто позов останніх підлягає частковому задоволенню.

Додатково Суд зазначає, що при ухваленні рішення були враховані висновки, які містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.06.2022 р. у справі № 748/702/21-ц (провадження 61-16363св21) - https://reyestr.court.gov.ua/Review/105036336.

На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з Залізниці на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 600,00 грн.

Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, ) задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_2 у якості відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн.

4. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

5. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь держави судовий збір у розмірі 600,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут

Повне рішення складено 12.06.2023 р.