Ухвала

01 червня 2023 року

м. Київ

справа № 569/10289/20

провадження № 61-3597ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , кооперативу по будівництву та експлуатації гаражів «Гудок», третя особа - державний реєстратор управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Желязкова Мілена, про скасування запису про право власності та рішення державного реєстратора, визнання права власності на майно, витребування майна із чужого незаконного володіння, стягнення моральної шкоди,

В с т а н о в и в:

В червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 , кооперативу по будівництву та експлуатації гаражів «Гудок», третя особа - державний реєстратор Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Желязкова Мілена про скасування запису про право власності та рішення державного реєстратора, визнання права власності на майно, витребування майна із чужого незаконного володіння, стягнення моральної шкоди.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 березня 2022 року позов задоволено частково.

Скасовано запис про право власності №34445052 та рішення державного реєстратора Желязкової Мілени про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50002239 від 03 грудня 2019 року щодо реєстрації права власності на гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 23,2 кв.м. в кооперативі по будівництву та експлуатації гаражів «Гудок» за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 23.2 кв.м., в кооперативі по будівництву та експлуатації гаражів «Гудок» за адресою: АДРЕСА_1 .

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 23.2 кв.м., в кооперативі по будівництву та експлуатації гаражів «Гудок» за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, скасовано рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 березня 2022 року в частині скасування запису про право власності №34445052 та рішення державного реєстратора Желязкової Мілени про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50002239 від 03 грудня 2019 року щодо реєстрації права власності на гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 23,2 кв.м. в кооперативі по будівництву та експлуатації гаражів «Гудок» за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання права власності за ОСОБА_1 на гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 23.2 кв.м., в кооперативі по будівництву та експлуатації гаражів «Гудок» за адресою: АДРЕСА_1 та витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 23.2 кв.м., в кооперативі по будівництву та експлуатації гаражів «Гудок» за адресою: АДРЕСА_1 та відмовлено в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

21 березня 2023 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Рівненського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Рівненського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року та залишити в силі рішення Рівненського міського суду Рівненської області

від 30 березня 2022 року.

Указану касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження, заявником додано до касаційної скарги клопотання про поновлення цього строку.

У клопотанні зазначено, що вона отримала копію оскаржуваної постанови лише 19 жовтня 2022 року (про що міститься відповідна відмітка в матеріалах справи), у зв`язку з військовою агресією на території України введено воєнний стан, в Рівненській області відбувалися постійні планові та позапланові вимкнення електроенергії, а 27 жовтня 2022 року її представником подано заяву про перегляд постанови Рівненського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року за нововиявленими обставинами, у задоволенні якої було відмовлено 26 січня 2023 року. Вважала вказані обставини поважними причинами для поновлення строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 13 квітня 2023 року визнано наведені

у клопотанні підстави пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення неповажними.

Вказано, що позивачем не наведено конкретних обставин, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану, вимкнення електроенергії та унеможливили виконання нею процесуальних дій протягом установленого законом строку. Всі підстави, на які ОСОБА_1 посилається є досить загальними та не є тими непереборними обставинами, які перешкоджали їй здійснити усі необхідні процесуальні дії для своєчасного звернення до суду з касаційною скаргою. Обставини, на які посилається позивач, не підтверджуються жодними доказами.

Посилання заявника на військовий стан та вимкнення електропостачання

не є тими непереборними обставинами, що перешкоджали їй здійснити усі необхідні процесуальні дії для своєчасного звернення до суду з касаційною скаргою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22 викладено такі правові висновки: «введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку».

Доводи позивача, що її представник 27 жовтня 2022 року подав заяву про перегляд постанови Рівненського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року за нововиявленими обставинами, не можуть бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження зазначеного судового рішення, оскільки вказана обставина не підтверджує, а навпаки ставить під сумнів аргументи щодо неможливості виготовлення процесуальних документів протягом п`яти місяців з метою ініціювання касаційного провадження.

Позивачем не наведено конкретних обставин, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану, вимкнення електроенергії та унеможливили виконання нею процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Враховуючи наведені обставини, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: надіслання на адресу суду заяви про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення із зазначенням поважних підстав пропуску строку та надання належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, а також доказів на підтвердження дати отримання копії оскаржуваної постанови.

09 травня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку на адресу Верховного Суду надіслала заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.

До заяви про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення додано копію заяви ОСОБА_1 про видачу копії постанови, згідно якої вбачається отримання копії оскаржуваної постанови 19 жовтня 2022 року, а також довідку медичного центру «РЕАВІТА» про те, що ОСОБА_1 перебувала в медичному центрі «РЕАВІТА» в період 26 вересня 2022 року по 06 жовтня 2022 року; 20 жовтня 2022 року по 10 листопада 2022 року; 22 листопада 2022 року по 15 грудня 2022 року; 26 грудня 2022 року по 13 січня 2023 року; 27 січня 2023 року по 15 лютого 2023 року; 27 лютого 2023 року по 20 березня 2023 року.

Розглядаючи заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, Верховний Суд виходить із такого.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Підстави пропуску строку на касаційне оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані

з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання касаційної скарги.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним,

а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк.

Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом

і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа

Сандерс С. А. проти Іспанії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року

у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не

є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип «res judicata».

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1

статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху

у судовому процесі.

Із урахуванням наведених положень національного законодавства та практики Європейського суду з прав людини, зазначені заявником обґрунтування пропуску строку на касаційне оскарження судом не можуть бути визнані поважними, оскільки надані докази не підтверджують поважності причин пропуску строку на подання касаційної скарги і не є такими, які об`єктивно унеможливлювали подання касаційної скарги у визначений законом строк.

Заявником надано копію заяви про видачу копії постанови, згідно якої вбачається отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови 19 жовтня 2022 року, тобто заявник звернулася до суду з касаційною скаргою через п`ять місяців з дня отримання копії оскаржуваної постанови.

Доводи заявника про те, що вона перебувала в медичному центрі «РЕАВІТА» в період 26 вересня 2022 року по 06 жовтня 2022 року, 20 жовтня 2022 року по 10 листопада 2022 року, 22 листопада 2022 року по 15 грудня 2022 року, 26 грудня 2022 року по 13 січня 2023 року, 27 січня 2023 року по 15 лютого 2023 року, 27 лютого 2023 року по 20 березня 2023 року, не можуть бути підставою для поновлення строку на звернення з касаційною скаргою 21 березня 2023 року на постанову апеляційного суду, отриману заявником 19 жовтня 2022 року.

Заявник не надала будь-яких належних та допустимих доказів про те, що у період з 11 листопада 2022 року по 21 листопада 2022 року, з 16 грудня по 25 грудня 2022 року, з 14 січня 2023 року по 26 січня 2023 року, з 16 лютого 2023 року по 26 лютого 2023 року вона була позбавлена можливості звернутися до суду з касаційною скаргою, заявивши відповідне клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

В цій справі заявником не вказано конкретних обставин, які б дійсно унеможливлювали подання касаційної скарги або підтверджували наявність перешкод у поданні касаційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Оцінивши наведені заявником у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження обставини, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки зазначені у заяві обставини не є об`єктивно непереборними та такими, що не залежали від волевиявлення заявника чи пов`язаними з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

За наведених обставин Верховний Суд зробив висновок, що заявник не виконала вимоги ухвали Верховного Суду від 13 квітня 2023 року про залишення касаційної скарги без руху та належним чином не обґрунтувала поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 185, 390, 393, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

У х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , кооперативу по будівництву та експлуатації гаражів «Гудок», третя особа - Державний реєстратор управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Желязкова Мілена, про скасування запису про право власності та рішення державного реєстратора, визнання права власності на майно, витребування майна із чужого незаконного володіння, стягнення моральної шкоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук