КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 760/33328/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/15714/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Дячук І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва 31 серпня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Шереметьєвої Л.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», третя особа: Державне підприємство «Національні інформаційні системи» про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зняття обтяження у вигляді застави, виключення запису з Державного реєстру обтяжень, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив припинити обтяження і вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис за № 28269921 від 09 листопада 2020 року щодо транспортного засобу - автомобіля марки Hyundai, модель Sonata, 2007 року випуску, номер шасі/кузова, рами/ НОМЕР_1 , обтяжувач: ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус»; стягнути з відповідача на його користь 10 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати у загальному розмірі 16 316,00 грн. (а.с. 1-9, 48-57).

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_1 є власником вказаного транспортного засобу, який був придбаний ним 30 травня 2020 року у його попередніх власників - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які набули його в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 , який придбав його в 2010 році. Після придбання ОСОБА_4 транспортного засобу на нього ПАТ «КБ «Надра» було накладено обтяження. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 05 листопада 2019 року у справі № 761/26046/19 був задоволений позов ОСОБА_4 і на його виконання банком було припинено приватне обтяження на автомобіль та виключено з ДРОРМ відповідний запис.

30 травня 2020 року позивач придбав автомобіль за відплатним договором у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без будь-яких обтяжень. Правомірність придбання підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . Таким чином, позивач є добросовісним набувачем і накладення обтяження на автомобіль порушує його право власності.

У серпні 2021 року при зверненні до Сервісного центру МВС йому стало відомо про наявність зареєстрованого приватного обтяження (заборона відчуження) від 09 листопада 2020 року за № 28269921, за яким обтяжувачем є ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус».

Вказаними діями відповідача позивачу завдана моральна шкода, яку він оцінює в 10 000,00 грн. Моральну шкоду обґрунтовував душевними стражданнями, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього з боку відповідача, якими були обмежені його права власника на розпорядження транспортним засобом. Зазначав, що він мав намір продати автомобіль, так як потребував коштів, однак був позбавлений такої можливості та вимушений був брати гроші в борг. Позивач був вимушений витрачати час на захист своїх порушених прав, що додатково завдало йому моральних страждань (а.с. 1-9, 48-57).

У листопаді 2022 року представник ДП «Національні інформаційні системи» - Лемеш І.В. подала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що Закон покладає відповідальність за достовірність відомостей, що містяться в заяві, на обтяжувача. Обтяжувачем за реєстраційним записом № 28269921 є ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус». Таким чином, саме ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус», як обтяжувач, має подавати заяву про реєстрацію змін обтяження рухомого майна нотаріусу в паперовій формі (а.с. 65-70).

У грудні 2022 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» - Семченкова Н.С. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечувала. Посилалась на те, що 05 березня 2020 року між товариством та ПАТ «КБ «Надра» був укладений договір про відступлення права вимоги, за умовами якого право вимоги за кредитним договором № 165/П/41/2007-840 від 24 жовтня 2007 року перейшло до товариства. Виконання умов кредитного договору забезпечувалося заставою транспортного засобу марки Hyundai, модель Sonata, 2007 року випуску, номер шасі/кузова, рами/ НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 . У зв`язку з цим ДП «Національні інформаційні системи» було зареєстровано обтяження вказаного транспортного засобу. Відповідач є обтяжувачем даного майна, який був переданий у заставу при укладенні кредитного договору. Ні банк, ні інші правонаступники за кредитним договором та договором застави згоди на відчуження транспортного засобу не надавали. З урахуванням цього заперечувала проти тверджень позивача про те, що він є добросовісним набувачем транспортного засобу (а.с. 94-96).

Разом з відзивом на позовну заяву представник ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» - Семченкова Н.С. подала клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому зазначила, що адвокат окрім написання позовної заяви жодних дій не вчинив, а інформація зазначена у позовній заяві щодо правничої допомоги є надуманою та неспівмірною із вимогами позовної заяви, тому покладення судових витрат на ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» є неправильними і несправедливими, тому вважає, що відшкодування відповідачем витрат можливе в обсязі 2 000,00 грн. (а.с. 88-89).

У грудні 2022 року позивач подав відповідь на відзив на позовну заяву, в якому просив відзив залишити без розгляду, задовольнити позов та вирішити справу за наявними матеріалами справи (а.с. 107-111).

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 31 серпня 2023 року позов задоволено частково. Припинено обтяження і виключено запис з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, зареєстрований 09 листопада 2020 року 13:59:49 за № 28269921 реєстратором Захарчук С.Б. Львівської регіональної філії Державного підприємства «Національні інформаційні системи», вид обтяження: приватне обтяження; тип реєстрації: поточна; тип обтяження: застава рухомого майна; об`єкт обтяження: автомобіль легковий марки «Hyundai», модель «Sonata», 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , боржники - ОСОБА_6 , код: НОМЕР_3 , ОСОБА_5 , код: НОМЕР_4 , обтяжувач: ТОВ « ФК «Інвест Хаус», код: 4166163.

Стягнуто з ТОВ «ФК «Інвест Хаус» на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ТОВ «ФК «Інвест Хаус» на користь ОСОБА_1 6 500,00 грн. витрат на правову допомогу та 1 488,60 грн. судового збору (а.с. 119-122).

Не погодившись з рішенням районного суду, 26 вересня 2023 року директор ТОВ «Інвест Хаус» Подобєдов Л.І. направив до суду апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати лише в частині стягнення моральної шкоди та стягнення витрат на правничу допомогу, постановити нове рішення, яким в частині стягнення моральної шкоди позов залишити без задоволення, а розмір стягнутих з відповідача витрат на професійну правничу допомогу зменшити з 6 500,00 грн. до 3 000,00 грн. (а.с. 129-132).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що рішення суду в частині стягнення моральної шкоди є незаконним, оскільки суду не надано жодних доказів душевних страждань позивача, існування факту заподіяння позивачу моральної шкоди діями відповідача, факту протиправної поведінки відповідача, внаслідок чого позивачу могло б бути завдано моральної шкоди, існування втрат немайнового характеру моральних страждань, які позивач поніс та співвідношення їх із заявленим розміром моральних збитків, виходячи з чого відсутні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь моральних витрат.

З огляду на наявність в матеріалах справи доказів фактичного надання адвокатом правничої допомоги позивачу в суді першої інстанції, відсутність детального опису робіт, враховуючи, що підготовка цієї справи до розгляду не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, адже зазначена справа не є складною, рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500,00 грн. не відповідає критерію розумності та справедливості.

У судовому засіданні представник ТОВ «Інвест Хаус» - адвокат Євтодьєв А.О. підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити.

Інші особи,які берутьучасть усправі досуду неприбули, прочас тамісце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. ОСОБА_1 був сповіщений 30 жовтня 2023 року про що свідчить відмітка працівників пошти про вручення поштового відправлення. Повідомлення представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Назаренка С.М. повернулось із відміткою працівників пошти про відсутність адресата за зазначеною ним адресою, заяви про зміну адреси місця знаходження (перебування) від вказаної особи до суду не надходили (а.с. 151-156).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06).

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 травня 2020 року ОСОБА_1 набув право власності на транспортний засіб - автомобіль марки Hyundai, модель Sonata, 2007 року випуску, номер шасі/кузова, рами/ НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_5 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с. 17-18).

З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вбачається, що 09 листопада 2020 року було зареєстроване обтяження за № 28269921 з забороною відчуження транспортного засобу Hyundai, модель Sonata, 2007 року випуску, номер шасі/кузова, рами/ НОМЕР_1 , за яким обтяжувачем є ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус». Боржниками у витягу з Державного реєстру обтяжень зазначено ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с. 19).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 05 листопада 2019 року у справі № 761/26046/19 був задоволений позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ПАТ «Комерційний Банк «Надра» про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зняття обтяження у вигляді застави рухомого майна та виключення з реєстру запису про обтяження.

Зобов`язано ПАТ «Комерційний Банк «Надра» подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна Державного підприємства «Національні інформаційні системи» заяву про припинення і виключення з реєстру приватного обтяження, зареєстрованого 23.10.2012 оку за № 13150506 з врахуванням внесених 19.10.2017 року змін, у вигляді застави автомобіля марки «Hyundai», модель «Sonata», 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами), підстава обтяження - кредитний договір № 165/П/41/2007-840 від 24.10.2007 року, боржники - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

З рішення суду вбачається, що позивачі отримали право власності на автомобіль у порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 (а.с. 20-23).

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що вказаний транспортний засіб ним був придбаний у ОСОБА_2 , ОСОБА_3 після отримання ними спадщини та виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 листопада 2019 року банком.

З Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 04 жовтня 2021 року вбачається, що обтяження транспортного засобу було застосоване відповідачем після отримання ним права вимоги до боржників за кредитним договором №165/П/41/2007-840 від 24 жовтня 2007 року - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі договору про відступлення права вимоги від 05 березня 2020 року, укладеного між ТОВ «Інвест Хаус» та ПАТ «КБ «Надра» (а.с. 97-101).

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 31 серпня 2023 року позов у даній справі задоволено частково. Припинено обтяження і виключено запис з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, зареєстрований 09 листопада 2020 року 13:59:49 за № 28269921 реєстратором Захарчук С.Б. Львівської регіональної філії Державного підприємства «Національні інформаційні системи», вид обтяження: приватне обтяження; тип реєстрації: поточна; тип обтяження: застава рухомого майна; об`єкт обтяження: автомобіль легковий марки «Hyundai», модель «Sonata», 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , боржники - ОСОБА_6 , код: НОМЕР_3 , ОСОБА_5 , код: НОМЕР_4 , обтяжувач: ТОВ « ФК «Інвест Хаус», код: 4166163 (а.с. 119-122).

Рішення суду в цій частині не оскаржувалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на вказане, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 31 серпня 2023 року переглядається апеляційним судом лише в частині стягнення з ТОВ «ФК «Інвест Хаус» на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди та 6 500,00 грн. витрат на правову допомогу.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи. Відсутність хоча б однієї складової виключає обов`язок по відшкодуванню шкоди.

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, позивач вказував, що він зазнав душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього з боку відповідача, яким були обмежені його права як власника на розпорядження транспортним засобом. Зазначав, що він мав намір продати автомобіль, так як потребував коштів, однак був позбавлений такої можливості та вимушений був брати гроші в борг. Позивач був вимушений витрачати час на захист своїх порушених прав, що додатково завдало йому моральних страждань.

Задовольняючи частково вимоги позовної заяви та стягуючи з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що право позивача, як власника транспортного засобу, було порушено діями відповідача повторним обтяженням транспортного засобу після придбання права вимоги до первинного його власника, яким він був переданий у заставі первинному кредитору, а відповідач, у свою чергу, не спростував і не довів відсутність своєї вини у завдані шкоди позивачу.

Вирішуючи спір, суд на підставі належним чином оцінених доказів, врахувавши глибину душевних страждань ОСОБА_1 , право власності на транспортний засіб було порушено відповідачем, необхідність звертатись за юридичною допомогою за захистом свого права, згаянні вільного і робочого часу, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача у відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди 5 000,00 грн.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

Враховуючи ст. 28 Правил адвокатської етики необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18).

За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом позивачем було заявлено про стягнення судових витрат з відповідача та визначено попередній розрахунок судових витрат, які складаються з наступного: судовий збір - 1816,00 грн., витрати на правничу допомогу - 14 500,00 грн.

На підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції було надано договір про надання правової допомоги № AD-1121 від 29 листопада 2021 року, укладений між ОСОБА_1 та АО «Легаллітіс», додаткову угоду № 1 до договору від 29 листопада 2021 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 03 грудня 2021 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер адвоката Назаренко С.М. (а.с. 31-38).

Відповідно до додаткової угоди до договору сторони погодили суму витрат на правову допомогу у цій справі в розмірі 14 500,00 грн., з яких: консультація усна з вивченням документів - 2 000,00 грн.; участь у судовому розгляді справи/супровід справи в суді першої інстанції - 5 000,00 грн.; складання/написання позовної заяви - 4 500,00 грн.; участь у судовому засіданні /по кількості до двох/ - 3 000,00 грн. (а.с. 35).

Актом приймання-передачі наданих послуг від 29 листопада 2021 року сторони погодили виконання наданих послуг за умовами договору на суму 14 500,00 грн. (а.с. 36).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

Разом з відзивом на позовну заяву представник ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» - Семченкова Н.С. подала до суду першої інстанції клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому зазначила, що адвокат окрім написання позовної заяви жодних дій не вчинив, а інформація зазначена у позовній заяві щодо правничої допомоги є надуманою та неспівмірною із вимогами позовної заяви, тому покладення судових витрат на ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» є неправильними і несправедливими, тому вважає, що відшкодування відповідачем витрат можливе в обсязі 2 000,00 грн. (а.с. 88-89).

В апеляційній скарзі відповідач просив скасувати рішення суду та зменшити суму стягнутих з відповідача витрат на професійну правничу допомогу з 6 500,00 грн. до 3 000,00 грн. (а.с. 129-132).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Апеляційний суд погодився з висновком районного суду щодо завищеної суми витрат на правничу допомогу, яку представник позивача просив стягнути з відповідача за розгляд справи в суді першої інстанції, оскільки такий розмір не відповідає складності справи, наданим адвокатом обсягом послуг в суді та не відповідає критерію розумності.

Судом першої інстанції правильно враховано, що справа розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, судові засіданні в справі, плата за участь адвоката у яких складає суму гонорару, не призначалися і не проводилися, а сама справа є незначної складності.

З урахуванням цього, враховуючи характер та обсяг виконаної роботи адвокатом, принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, предмет позову, суд дійшов до обґрунтованого висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу позивача до фактично наданих у розмірі 6 500,00 грн. (2 000,00 грн. консультація адвоката + 4 500,00 грн. складання позовної заяви).

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі ст. 141 ЦПК України понесені відповідачем судові витрати не підлягають відшкодуванню за рахунок позивача.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва 31 серпня 2023 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 07 грудня 2023 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова