Справа № 159/4520/22
Провадження № 2/159/243/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Чалого А.В.,

секретаря судового засідання Конашук М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ковель цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку.

В обґрунтування заяви позивачка зазначила, що відповідно до рішення виконкому Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області №8/5 від 25.07.2007 за нею було оформлено право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 . Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за номером 18959531 від 26.05.2008 року, за позивачкою було зареєстровано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 . В 2022 році вона звернулася до сільської ради з питанням приватизації земельної ділянки яка знаходиться під її власним житловим будинком, однак виявилось, що свекруха позивачки, ОСОБА_2 , в 2009 році отримала державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель. Тобто під власним житловим будинком позивачки. 05.01.2010 свекруха позивачки, власник земельної ділянки по вказаному державному акту, померла, будь-яких заповітів на будь-яке майно не залишила. Таким чином я не можу реалізувати своє конституційне право на користування та власність земельною ділянкою (присадибною ділянкою), яка знаходиться під моїм власним житловим будинком. Позивачка вичерпала всі можливі засоби вирішення питання оформлення права власності на земельну ділянку, на якій розташований належний їй житловий будинок в досудовому порядку, а власниця земельної ділянки померла не залишивши заповіту, тому порушене право позивачки підлягає захисту. В позовній заяві позивачка зазначає, що є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та набула право власності на земельну ділянку, на якій розташоване належне їй домоволодіння. При таких обставинах позивачка вважає, що способом захисту її порушеного права є визнання за нею права власності на спірну земельну ділянку.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0.1300 га, кадастровий номер :01:002:0291, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.11.2022 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 13.12.2022.

13.12.2022 підготовче судове засідання не відбулося через відсутність в приміщенні Ковельського міськрайонного суду Волинської області електропостачання.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 16.02.2023.

16.02.2023 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці.

Ухвалою суду від 16.03.2023 судове засідання відкладено для витребування доказів.

24.04.2023 судове засідання відкладено за клопотанням представника позивачки.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, подали суду письмове клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Просять позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутності. Позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справу на засадах змагальності сторін в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.04.2008, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 18959531 від 26.05.2008 та копією технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна який виданий 08.05.2008 КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації».

Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 , власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:0291 є ОСОБА_2 .

З свідоцтва про смерть, яке видане 05.01.2010 виконкомом Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Поворськ Ковельського району Волинської області.

Як вбачається з довідки Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області №962 від 03.11.2022, згідно запису в погосподарській книзі Поворської сільської ради № 0253 за 2010 рік рахується господарство ОСОБА_1 , яка з 1987 року проживає і зареєстрована по АДРЕСА_1 . Крім неї в цьому господарстві з 1974 року була зареєстрована та проживала свекруха ОСОБА_2 і була виписана у зв`язку зі смертю. Померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім них в цьому господарстві з 1988 року зареєстрована дочка ОСОБА_3 та з 1994 року зареєстрована дочка ОСОБА_4 . Заповіт від імені гр. ОСОБА_2 сільською радою не посвідчувався. Земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,13 га була приватизована 31.12.2009 року гр. ОСОБА_2 .

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 71911863 від 24.03.2023 вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 не заводилась.

Згідно ст. 328 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦКУ власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

Згідно ст. 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового використання, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Те ж саме передбачено і ст. 120 ЗК України, згідно якої право на земельну ділянку переходить до набувача житлового будинку, будівлі чи споруди з моменту набуття права на цей будинок, будівлю чи споруду.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, права користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно Постанови Верховного суду України від 11 лютого 2015 року у справі №6-2 цс 15, Верховний Суд України дійшов висновку, що норми ст. 120 ЗК України закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташовано. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від власності на будівлю чи споруду. При цьому, при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку права власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.

В Постанові від 26.12.2019 № 364/515/19 Верховний Суд зазначив, що визнанню за позивачем права власності на земельну ділянку не обов`язково має передувати рішення суду про припинення права власності на земельну ділянку, оскільки право на земельну ділянку припинено відповідно до статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України внаслідок набуття особою права власності на житловий будинок.

У випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 з моменту прийняття у власність житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Рішення виконкому Поворської сільської ради №8/5 від 14.03.2008, набула право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тому вимога позивачки законна, обґрунтована та підлягає задоволенню.

Судові витрати залишити за позивачкою.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 80, 81, 89, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності на земельну ділянку, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0.1300 га, кадастровий номер :01:002:0291 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Поворська сільська рада Ковельського району Волинської області, , місцезнаходження: вул. Київська, 39, с. Поворськ, Ковельський район, Волинська область.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 02.06.2023.

Головуючий:А. В. ЧАЛИЙ