Справа № 462/6/22 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 22-ц/811/388/23 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 квітня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

у січні 2022 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу виплаченого відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 08 лютого 2019 року о 15 год. 05 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , у місті Львові допустила зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортним засобам завдано механічних пошкоджень. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 04 серпня 2020 року справу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Стверджує, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, незважаючи на те, що на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Зазначає, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність , крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та майну, яке знаходиться в такому транспортному засобі. Вказує, що потерпілій особі за її заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відповідно до звіту № 56-R/62/9 становить 72 872,87 грн., виплачено регламентну виплату. Вважає, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу завдану шкоду. З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 72872,87 грн.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 07 квітня 2022 рокупозов Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу 72 872,87 грн. виплаченого відшкодування та 2270 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що відповідача не повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи, крім того, їй не було відомо про наявність спору, а відтак, вона була позбавлена можливості надати свої заперечення щодо позовних вимог. Зазначає, що висновок автотоварознавчого дослідження № 56-R/62/9 від 16 грудня 2019 року без проведення відповідної експертизи є недопустимим доказом на підтвердження розміру заподіяної шкоди. Вказує, що суд першої інстанції розглянув справу в умовах введеного в Україні воєнного стану, в супереч рекомендаціям Ради суддів України про умови роботи в період воєнного стану, зважаючи на те, що справа не є невідкладною, а усі учасники справи не надали свою згоду на її розгляд. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог за недоведеністю.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 20 лютого 2023 року про відкриття апеляційного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 квітня 2022 року вирішено розглядати без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розгляд апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 квітня 2022 року призначено на 10 год. 00 хв. 05 червня 2023 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 09 червня 2023 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 05 червня 2023 року, датою ухвалення постанови є саме 09 червня 2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України, суд першої інстанції виходив з того, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, внаслідок чого заподіяна потерпілому шкода відшкодована Моторним (транспортним) страховим бюро України, у якого виникло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача в розмірі виплаченого відшкодування, що становить 72 872,87 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина 2 ст. 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Судом встановлено, що 08 лютого 2019 року о 15 год. 05 хв. у місті Львові на вулиці Городоцькій, 274 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , була неуважна не стежила за дорожньою обстановкою та не зреагувала на її зміну, змінюючи напрямок руху не обрала безпечного інтервалу, у зв`язку з чим допустила зіткнення із автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 який рухався у попутному напрямку крайньою лівою смугою, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 04 серпня 2020 року справу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова Залізничного районного суду м. Львова від 04 серпня 2020 року не оскаржувалася в апеляційному порядку та набрала законної сили 17 серпня 2020 року.

З мотивувальної частини вищезазначеної постанови вбачається, що у діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки ОСОБА_1 не притягнуто до адміністративної відповідальності лише у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, тобто справу про адміністративне правопорушення закрито з нереабілітуючих обставин, відтак, вина ОСОБА_1 встановлена постановою Залізничного районного суду м. Львова від 04 серпня 2020 року.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 56-R/62/9 від 16 грудня 2019 року ринкова вартість автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 262 366.54 грн., вартість відновлювального ремонту, з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 192 326 грн., в тому числі ПДВ. Ринкова вартість автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 74112,54 грн. в тому числі ПДВ (а.с. 15-18).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно з пунктом 1.8 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий поліс - це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

У пункті 21.3 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Отже, належним доказом укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності може бути лише страховий поліс.

Статтею 55 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що з метою організації обміну інформацією про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та контролю за його здійсненням створюється єдина централізована база даних, яка містить відомості про чинні та припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страхові випадки, що мали місце, транспортні засоби та їх власників.

Оператором єдиної централізованої бази даних є МТСБУ. Користування інформаційними ресурсами єдиної централізованої бази даних є вільним і загальнодоступним, за винятком інформації, яка відповідно до законодавства є інформацією обмеженого доступу.

При перевірці автомобіля марки «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , встановлено, що поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відсутній, в тому числі і станом на день дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 , на день дорожньо-транспортної пригоди була застрахована.

Відповідно до п.п. а) п. 41.1 статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (п. 35.1 статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

11 лютого 2019 року ОСОБА_3 повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду, а в подальшому звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, зазначивши розрахунковий рахунок для перерахування коштів.

Згідно з довідкою про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих № 1 від 01 жовтня 2020 року розмір шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 72 872,87 грн.

Як вбачається з розрахунку розміру регламентної виплати, такий визначено на підставі звіту про визначення вартості матеріального збитку від 05 квітня 2019 року № 10104, складеного ТОВ «ЕАК «Фаворит».

З ремонтної калькуляції від 05 квітня 2019 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 147 424.34 грн.

Статтею 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_3 » наказано Департаменту фінансів сплатити на рахунок ОСОБА_3 72 872,87 грн. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Платіжним дорученням № 2542736 від 05 жовтня 2020 року підтверджується, що МТСБУ виплатило ОСОБА_3 72 872,87 грн. страхового відшкодування, перерахувавши кошти на вказаний ним розрахунковий рахунок (а.с. 29).

Відповідно до п.п. 38.2.1 п. 38.2 статті 38 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції про те, що, сплативши страхове відшкодування в розмірі 72 872,87 грн., МТСБУ набуло права зворотної вимоги до відповідача у межах суми страхового відшкодування, оскільки матеріалами справи безспірно встановлено, що з вини ОСОБА_1 , яка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, спричинено дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої завдано шкоду потерпілому пошкодженням автомобіля.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідача не повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи, спростовуються матеріалами справи, оскільки розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, тобто, за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, а в такому випадку нормами ЦПК України не передбачено повідомлення учасників справи.

Разом з тим, ОСОБА_1 отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 39), що свідчить про те, що вона не була позбавлена можливості подати відзив на позовну заяву, обгрунтувавши свої заперечення дощо позовних вимог, однак, своїм правом не скористалася.

Покликання апелянта на те, що висновок автотоварознавчого дослідження № 56-R/62/9 від 16 грудня 2019 року, складений ФОП ОСОБА_4 , є неналежним та недопустимим доказом у справі не заслуговують на увагу, оскільки підставою для розрахунку розміру страхового відшкодування в більшій мірі є звіт про визначення вартості матеріального збитку від 05 квітня 2019 року з ремонтною калькуляцією, про що прямо зазначено в наявному в матеріалах справи розрахунку розміру регламентної виплати, а не тільки висновок автотоварознавчого дослідження № 56-R/62/9 від 16 грудня 2019 року, складений ФОП ОСОБА_4 .

Разом з тим, оспорюючи суму страхового відшкодування та визначений експертами розмір заподіяної шкоди, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на їхнє спростування. Крім того, отримавши копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви, не зверталася з клопотанням про призначення експертизи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 квітня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 09.06.2023 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк