Справа № 510/878/23
Провадження № 2/510/922/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

07.12.23 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання, які призначалися на 17.10.2023р., 09.11.2023 р., 07.12.2023р., будучи належним чином сповіщений, не явився, про причину неявки суд не сповістив, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки, справа буде розглянута у його відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Відзиву на позов не надав.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Златі Н.С. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу без її участі.

Згідно із ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник позивачки проти заочного розгляду справи не заперечував.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.12.2013р. (щодо присадибної земельної ділянки); копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.12.2013р. ; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_1 ; копія витягу №0006 від 04.01.2022р. про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні; копія довідки Виконавчого комітету Ренійської міської ради від 04.01.2022р. про склад сім`ї ОСОБА_3 на день його смерті; копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; копія свідоцтва про народження відповідача; копія звіту від 23.09.2022р. про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку та присадибної земельної ділянки; копія акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 20.03.2012р.; копія договору купівлі-продажу незакінченої будівництвом нерухомості від 30.05.1980р.; копія договору про передачу у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку; копія довідки від 03.06.1980р. вартість недобудованої нерухомості; копія рішення виконкому Ренійської міської ради про продаж незакінченого будівництвом жилого будинку; копія домової книги на житловий будинок; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.11.2022р.; відповідь завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори від 10.10.2023р. (спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не відкривалась); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 09.10.2023р.; копія довідки КП «Ренійське БТІ» Ренійської міської ради від 09.11.2023р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка у справі є вдовою ОСОБА_3 , відповідач являється його сином. За життя ОСОБА_3 належали:

житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу незакінченої будівництвом нерухомості від 30.05.1980р. та договору про передачу у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку;

земельна ділянка площею 0,0616 га із кадастровим номером :02:004:0294, розташована по АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , виділена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.12.2013р.

За життя ОСОБА_3 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є його дружина (позивачка у справі) та син ОСОБА_2 .

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Проте, навіть у випадку своєчасного звернення позивачки за прийняттям спадщини, оформити її було б неможливо у зв`язку із тим, що в неї були відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів.

Останні роки перед смертю ОСОБА_3 позивачка мешкала разом із ним, доглядала за чоловіком, як дружина. Відповідач будь-яких дій, які б свідчили про його бажання прийняти спадщину після смерті батька, не вчиняв.

У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку, про що 22.11.2022р. нотаріусом було винесено відповідну постанову.

Надати такі документи позивачка не може, оскільки за життя її чоловік не оформив належним чином право власності на житловий будинок, не зареєстрував право на нерухоме майно у Державному реєстрі прав власності на нерухомість.

Згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючих документів у т.ч. і при видачі свідоцтва про право на спадщину.

На копіях (фотокопіях) зазначених документів проставляється відповідна відмітка про перехід права власності до набувача чи спадкоємця.

Що стосується земельної ділянки, то оригінал правовстановлюючого документу на неї був ОСОБА_3 загублений. Так як набуте за спадкуванням право власності позивачкою не було оформлено, вона не в змозі отримати дублікат свідоцтва про право власності на землю.

Отже, після смерті ОСОБА_3 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок та присадибну земельну ділянку, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлого чоловіка і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач її не прийняв.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею першої черги за законом.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка не звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначила позивачка, після смерті чоловіка у неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкові житловий будинок та земельну ділянку. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка не має можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємиці за законом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку, розпорядження щодо їх цільового використовування тощо).

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок та присадибну земельну ділянку з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

Суд також зауважує, що з приводу об`єкту спадкового майна - житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , який був придбаний ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 30.05.1980р., як недобудований, в даний час будь-яких перешкод для визнання за позивачкою права на нього, як на добудований повноцінний об`єкт нерухомості, - немає. Письмові роз`яснення щодо цього питання були наведені представником позивачки у додатковому обґрунтуванні позовних вимог та надані суду. Зокрема, було зазначено, що у 2023р. було видано довідку №242 від 09.11.2023р., проведено технічну інвентаризацію та у 2022р. виготовлено технічні паспорти, згідно яких встановлено відсутність самочинно побудованих об`єктів за вищевказаною адресою. Всі об`єкти, які розташовані на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , були побудовані у період до 1990р., про що вказано в розділі «Характеристика будинку, господарських будівель і споруд». У додаткових обґрунтуваннях наведені норми законодавства, згідно яких на час звернення позивачки до суду із позовом, зазначений об`єкт нерухомості (спадковий житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями) не є самовільно побудованим.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 258, 259, 264 - 265, 268, 280-289, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1258, 1259, 1261, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом право власності на:

житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 ;

земельну ділянку площею 0,0616 га із кадастровим номером :02:004:0294, розташовану по АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , виділену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ( свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30.12.2013р.),

що належали ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Ренійським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст. 284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Вячеслав ДУДНИК