Справа № 359/5006/21
Провадження №2/359/199/2023
13.03.2023 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Чирки С.С.,
при секретарі Дьяченку В.В.,
за участю
позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 06.09.2003 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.01.2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

За час перебування у зареєстрованому шлюбі, на підставі рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області від 14.05.2012 року № 409 «Про передачу у власність (приватизація) кімнати № 174 та частини жилого блоку гуртожитку по АДРЕСА_1 », ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шляхом приватизації державного житлового фонду набули право спільної часткової власності, в рівних частках кожен, на кімнату № 174 жилою площею 11,7 кв.м. та частину жилого блоку гуртожитку по АДРЕСА_1 .. Згідно вказаного рішення було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно та здійснена державна реєстрація права власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на даний об`єкт, по 104/1000 частки за кожним із співвласників.

Отже, оскільки право власності на частку (104/1000) в кімнаті № 174 жилою площею 11,7 кв.м. та частині жилого блоку гуртожитку по АДРЕСА_2 , набуто за час перебування ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 шляхом приватизації у період з 8 лютого 2011 року по 12 червня 2012 року, а саме 15 травня 2012 року, то вона є спільною сумісною власністю подружжя.

Тому позивачка просить суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право спільної часткової власності на 52/1000 частки в кімнаті № 174 жилою площею 11,7 кв.м. та частині жилого блоку гуртожитку по АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не подавав.

З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.

Заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.09.2003 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що зареєстрований Старівською сільською радою Бориспільського району Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за № 09. Після укладення шлюбу у подружжя прізвище ОСОБА_5 , що вбачається з копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 06.09.2003 року (а.с. 9).

21.12.2009 року від укладеного шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області 13.01.2010 року (а.с. 10).

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі № 359/7904/16-ц шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с.11),

Рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області від 14.05.2012 року № 409 «Про передачу у власність (приватизація) кімнати № НОМЕР_3 та частини жилого блоку гуртожитку по АДРЕСА_1 », ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було вирішено передати у приватну спільну часткову власність у рівних частках кожному кімнату № 174 жилою площею 11,7 кв.м. та частину жилого блоку гуртожитку по АДРЕСА_1 , що вбачається з ч. 1 копії даного рішення від 14.05.2012 року (а.с.14).

З свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 11236 від 15.05.2012 року вбачається, що власниками частини блоку у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 12).

З Витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» вбачається що, ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить частка 104/1000 на частину блоку у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить частка 104/1000 на частину блоку у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.13).

Відповідно до звіту про оцінку майна частки блоку у гуртожитку, загальною площею 14,073 кв.м., житловою площею 11,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 вартість даного об`єкта нерухомого майна становить 108 284,00 гривень (а.с.15-21).

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

За змістом ст. 69, 70 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Законом № 2913-VI від 11 січня 2011 року, який набрав чинності 8 лютого 2011 року, ст. 61 СК України доповнена пунктом 5, згідно з яким об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, а також земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі і приватизації.

Законом № 4766-VI від 17 травня 2012 року, який набрав чинності 13 червня 2012 року, частина 5 статті 61 СК України виключена, частина 1 статті 57 доповнена пунктом 4, згідно з яким житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визнається особистою приватною власністю кожного з них.

У пункті 25 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що у разі коли неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Тому, враховуючи вищевикладені обставини та в силу ч.5 ст. 61 СК України, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації.

Аналогічний висновок по застосуванню норм Закону України «Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 року зроблений у постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 1311/832/12 (провадження № 61-6409св18), від 12 листопада 2018 року в справі № 753/6139/14-ц (провадження № 61-27342св18), від 12 червня 2019 року в справі № 409/1959/15-ц (провадження № 61-14257св18), від 24 квітня 2020 року в справі № 622/999/16-ц (провадження № 61-1260св19) та від 12 серпня 2020 року у справі № 626/4/17 (провадження № 61-29004св18).

Враховуючи викладене, оскільки право власності на частку 104/1000 в кімнаті № 174 жилою площею 11,7 кв.м. та частині жилого блоку гуртожитку по АДРЕСА_2 , набуто за час перебування ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 шляхом приватизації у період з 8 лютого 2011 року по 12 червня 2012 року, а саме 15 травня 2012 року, то вона є спільною сумісною власністю подружжя, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З квитанції № 0.0..1 від 01.06.2021 року позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. Пред`явлений нею позов задоволений у повному обсязі. Тому з ОСОБА_2 на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 68, 69, 70 СК України, ст. 372 ЦК України, ст..ст. 141, 258, 259, 263-265, 280, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право спільної часткової власності на 52/1000 частки в кімнаті №174 жилою площею 11,7 кв.м. та частині жилого блоку гуртожитку по АДРЕСА_2 .

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) право спільної часткової власності на 52/1000 частки в кімнаті №174 жилою площею 11,7 кв.м. та частині жилого блоку гуртожитку по АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ,РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого в АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої в АДРЕСА_3 судовий збір в розмірі 908 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Учасники справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 23.03.2023 року.

Суддя Чирка С.С.