Справа № 372/1704/22
Провадження № 2-161/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2023 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Потабенко Л.В.

при секретарі Рябуха О.В.

за участю представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні встановленим земельним сервітутом для проїзду до садиб,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2022 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулись до Обухівського районного суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_7 , в якій просили усунути їм як власникам суміжних земельних ділянок перешкоди у користуванні постійним, безоплатним земельним сервітутом, встановленим рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23.04.2019 р. у справі № 372/656/18, для проходу та проїзду на будь-якому транспортному засобі до цих ділянок, шляхом проведення демонтажу (знесення) частини паркану (огорожі), який встановлено, та шляхом перенесення (пересадження) на інше вільне місце зелених насаджень, а саме 3 (три) дерева «Туї» та інших, які висаджено (розміщено), на частині земельної ділянки, з кадастровим номером :05:109:0108, яка належить ОСОБА_7 , в межах згідно схеми в додатках № 10, № 14, № 2 Висновку експерта № 329/11/2018 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 23.11.2018 у цивільній справі № 372/656/18; зобов`язати ОСОБА_7 не чинити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перешкоди у користуванні постійним, безоплатним земельним сервітутом, встановленим рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 квітня 2019 року у справі № 372/656/18, для проходу та проїзду на будь-якому транспортному засобі до їх ділянок через частину земельної ділянки, з кадастровим номером :05:109:0108. На обґрунтування своїх вимог позивачі зазначали, що кожен з них є власниками трьох садиб, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (раніше АДРЕСА_2 ). Зокрема, починаючи з 16.03.2016 р. ОСОБА_4 є власником садиби АДРЕСА_3 на присадибній земельній ділянці з кадастровим номером :05:109:0103; ОСОБА_5 з 28.11.2013 р. є власницею садиби АДРЕСА_4 , на присадибній земельній ділянці з кадастровим номером :05:109:0029; ОСОБА_6 з 29.12.2014 р. є власником садиби АДРЕСА_5 , на присадибній земельній ділянці з кадастровим номером :05:109:0101. До листопада 2017 р. позивачі вільно та без будь-яких перешкод потрапляли до своїх садиб по асфальтованій дорозі, яка пролягає через дві земельні ділянки з кадастровими номерами :05:109:0107 та :05:109:0108, що на праві власності належать відповідачу. Позивачі зазначали, що з листопада 2017 р. відповідач заборонив їм проходити та проїжджати транспортними засобами до їх садиб через ці свої земельні ділянки, з огляду на що в березні 2018 р. вони були змушені звернутись до суду із позовною заявою до ОСОБА_7 про встановлення земельного сервітуту. Також вказували, що їх садиби з усіх сторін виявились оточеними вказаним земельними ділянками відповідача. Як вказують позивачі, суд у цивільній справі № 372/656/18 позов повністю задовольнив та встановив на їх користь постійний, безоплатний земельний сервітут для проходу та проїзду на будь-якому транспортному засобі до їх садиб через частину земельної ділянки, що належить ОСОБА_7 , в межах, що були визначені у висновку експерта. В позовній заяві позивачі зазначали, що після набрання рішенням суду у справі №372/656/18 законної сили відповідач вчинив їм додаткові перешкоди у користуванні земельним сервітутом, встановленим судом, а саме на межі між проходом і проїздом по шляху земельного сервітуту та дорогою загального користування по АДРЕСА_1 , відповідач встановив паркан та висадив зелені насадження (три дерева Туї), що відповідно унеможливлює їх фактичне користування цим земельним сервітутом. Оскільки звернення до відповідача у позасудовому порядку, а також до відділу державної виконавчої служби та до Голови Козинської селищної ради Гартіка В.В. із заявами та проханнями стосовно вирішення питання про усунення визначених перешкод жодних результатів не дали, позивачі просили суд постановити рішення про усунення таких перешкод у користуванні встановленим земельним сервітутом для проходу та проїзду до їх садиб.

05.09.2022 р. ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі, призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження.

29.11.2022 р. ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представники позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в судовому засіданні надали пояснення в яких позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі з підстав, що викладені в позовній заяві, а також уточнили, ширину паркану частину якого необхідно демонтувати, а саме 6 м. 59 см..

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, просила відмовити в його задоволені з підстав викладених у відзиві.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши представників сторін, допитавши свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу садиби, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капіносом А.Є. за реєстровим номером № 660, на праві приватної власності належить садиба, яка складається з: житлового будинку, загальною площею

250,9 кв.м., та присадибної ділянки, площею 0,0443 га, кадастровий номер :05:109:0103, які розташовані за адресою: АДРЕСА_6 .

Позивачу ОСОБА_5 на підставі Договору купівлі-продажу садиби, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капіносом А.Є. за реєстровим номером № 4268, на праві приватної власності належить садиба, яка складається з: житлового будинку, загальною площею 308,1 кв.м., та присадибної ділянки, площею 0,0948 га, кадастровий номер :05:109:0029, які розташовані за адресою: АДРЕСА_7 .

Позивачу ОСОБА_6 на підставі Договору купівлі-продажу садиби, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капіносом А.Є. за реєстровим номером № 3390, на праві приватної власності належить садиба, яка складається з: житлового будинку, загальною площею 250,2 кв.м., та присадибної ділянки, площею 0,0449 га, кадастровий номер :05:109:0101, які розташовані за адресою: АДРЕСА_8 .

Відповідачу ОСОБА_7 на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,349 га, кадастровий номер :05:109:0108, розташована в смт Козин, Обухівського району, Київської області, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.03.2018.

Ці обставини також встановлені в рішенні Обухівського районного суду Київської області від 23.04.2019 р. у справі № 372/656/18, зокрема, що позивачам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та відповідачу ОСОБА_7 на праві приватної власності належать суміжні земельні ділянки. При цьому, земельні ділянки позивачів з усіх сторін оточені ділянкою відповідача.

Вказані обставини станом на день розгляду даної справи не змінились та не спростовані сторонами.

Цим же судовим рішенням від 23.04.2019 р. у справі № 372/656/18 було задоволено позовні вимоги позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , та встановлено: на користь ОСОБА_4 як власника земельної ділянки, розташованої в смт Козин Обухівського району Київської області, з кадастровим номером :05:109:0103, площею 0,0374 га, постійний, безоплатний земельний сервітут для проходу та проїзду на будь-якому транспортному засобі до неї через частину земельної ділянки, з кадастровим номером :05:109:0108, загальною площею 0,349 га, яка розташована в смт Козин Обухівського району Київської області та належить ОСОБА_7 , згідно схеми в додатках № 10 Висновку експерта № 329/11/2018 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 23.11.2018, а саме: в напрямку із земель загального користування до садиби № 3/15, що розташована на присадибній ділянці з кадастровим номером :05:109:0103, по наступних точках 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-12-1 зі сторонами 6,46м-6,59м-1,27м-7,47м-1,4м-23,48м-5,69м-8,46м-8,48м-6,27м-8,15м-7,61м (зображено на схемі в додатку № 10 до Висновку); на користь ОСОБА_5 як власниці земельної ділянки, розташованої в смт Козин Обухівського району Київської області, з кадастровим номером :05:109:0029, площею 0,0948 га, постійний, безоплатний земельний сервітут для проходу та проїзду на будь-якому транспортному засобі до неї через частину земельної ділянки, з кадастровим номером :05:109:0108, загальною площею 0,349 га, яка розташована в смт Козин Обухівського району Київської області та належить ОСОБА_7 , згідно схеми в додатках № 14 Висновку експерта № 329/11/2018 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 23.11.2018, а саме: в напрямку із земель загального користування до садиби № 43/8, що розташована на присадибній ділянці з кадастровим номером :05:109:0029, по наступних точках 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-1 зі сторонами 5,05м-6,59м-5,97м-13,86м-21,07м-6,18м-4,79м-10,11м-6,01м-26,66м (зображено на схемі в додатку № 14 до Висновку); на користь ОСОБА_6 як власника земельної ділянки, розташованої в смт Козин Обухівського району Київської області, з кадастровим номером :05:109:0101, площею 0,0449 га, постійний, безоплатний земельний сервітут для проходу та проїзду на будь-якому транспортному засобі до неї через частину земельної ділянки, з кадастровим номером :05:109:0108, загальною площею 0,349 га, яка розташована в смт Козин Обухівського району Київської області та належить ОСОБА_7 , згідно схеми в додатках № 2 Висновку експерта № 329/11/2018 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 23.11.2018, а саме: в напрямку із земель загального користування до садиби № 43/7, що розташована на присадибній ділянці з кадастровим номером :05:109:0101, по наступних точках 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-1 зі сторонами 6,46м-6,59м-1,27м-7,47м-1,4м-6,5м-5,94м-6,27м-8,15м-7,61м (зображено на схемі в додатку № 2 до Висновку).

Постановою Київського апеляційного суду від 25.07.2019 р. та постановою Верховного Суду від 07.04.2021 р. зазначене рішення Обухівського районного суду Київської області від 23.04.2019 р. по справі № 372/656/18 у наведеній частині залишено без змін.

Відповідно до ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно ч. 2 ст. 402 Цивільного кодексу України земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. Аналогічні положення містить ч. 2 ст. 100 Земельного кодексу України.

У відповідності до ст. 29 Закону України «Про державний земельний кадастр», відомості про суборенду, сервітут, які поширюються на частини земельних ділянок, вносяться до Державного земельного кадастру до здійснення державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч. 6 ст. 21 Закону України «Про державний земельний кадастр», Державний земельний кадастр містить відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту.

Як вбачається із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.04.2020 р., наявного у матеріалах справи, межі земельного сервітуту, встановленого рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23.04.2019 р. по справі №372/656/18 відносно земельної ділянки відповідача, кадастровий номер :05:109:0108, були внесені до Державного земельного кадастру та зображені на кадастровому плані цієї земельної ділянки.

За змістом ст.ст. 4, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на підставі судового рішення державній реєстрації прав підлягають такі речові права на нерухоме майно, похідні від права власності, як право користування (сервітут).

Наявними у матеріалах справи витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 27.04.2020 р. та від 28.04.2020 р. підтверджується проведення державної реєстрації земельного сервітуту за позивачами.

Таким чином, позивачі у визначеному законом порядку набули (отримали) речове право на чуже майно, а саме право користування земельним сервітутом у спосіб, як це було встановлено судовим рішенням у справі № 372/656/18. Відтак, позивачі вчинили усіх визначених чинним законодавством України дій для державної реєстрації земельного сервітуту та законно очікували на фактичну можливість в подальшому користуватись цим земельним сервітутом у порядку і спосіб, як це було визначено судовим рішенням, та відомості про який було внесено до зазначених державних реєстрів.

Проте, як зазначали позивачі у своїх поясненнях, та що підтверджується матеріалами справи, зокрема, висновком експерта Свістунова І.С. № 329/11/2018 від 23.11.2018 р., листом-вимогою від 20.08.2021 р., листом від 01.07.2022 р., а також фотознімками, відповідач на межі між проходом і проїздом по шляху встановленого й зареєстрованого земельного сервітуту та дорогою загального користування по АДРЕСА_1 , встановив паркан (огорожу), розмістив (висадив) зелені насадження.

Також, допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду показав, що він працює головою правління об`єднання співвласників житлового комплексу «Кантрі». Між земельною ділянкою відповідача та дорогою загального користування, знаходиться бетонний секційний паркан, а за ним, приблизно в вересні 2021 р., ОСОБА_9 , який працює у ОСОБА_7 , було висаджено дерева Туї. Зелені насадження були висаджені одразу після того, як позивачі за свій рахунок зі сторони дороги по АДРЕСА_1 , в межах двох наявних секцій частини паркану, тобто там де має відбуватись проїзд позивачів, встановили розсувні ворота. Свідок ОСОБА_8 підтвердив фактичне місце розташування на місцевості меж земельного сервітуту та зазначених перешкод на пред`явлених йому для огляду фотознімках, які перебувають у матеріалах справи.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показав, що він працює охоронцем у відповідача в с. Козин і підтвердив, що від ОСОБА_7 дійсно отримав розпорядження не пропускати позивачів до садиб через належну відповідачу земельну ділянку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , суду показав, що він працює у відповідача охоронцем його домоволодінь в с. Козин, позивачів він ніколи не бачив. До будинків є два під`їзди.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_11 суду пояснив, що проводячи земельно-технічну експертизу по справі № 372/656/18, ним дійсно було здійснено виїзд на місцевість в с. Козин, проведено усі необхідні обміри за допомогою спеціальних технічних приладів та запропоновано декілька можливих варіантів доступу позивачів до їх садиб. Експерт ОСОБА_11 зазначив, що обраний судом при вирішенні спору у справі № 372/656/18 варіант встановлення земельного сервітуту дійсно є найменш обтяжливий для власника суміжної земельної ділянки, тобто для ОСОБА_7 , оскільки є найкоротшим шляхом по якому позивачі можуть потрапити до своїх садиб із дороги по АДРЕСА_1 . При цьому додав, що обраний варіант зображено ним у відповідних додатках до висновку, а місце, в якому необхідно демонтувати паркан позначено на схемах між № 2 та № 3, й відстань проміру ліній дорівнює 6 м. 59 см., яка у відповідності з технічними вимогами є достатньою для проходу і одночасного проїзду транспортних засобів в зустрічному напрямку (в`їзд/виїзд). На уточнююче питання експерт ОСОБА_11 вказав, що пропоноване місце демонтажу паркану у визначених точках та розмірах на місцевості відповідає пред`явленим йому для огляду фотознімкам, наданих стороною позивача, на яких зображено фрагмент цього паркану.

Позивачі, 20.08.2021 р., направили відповідачу лист-вимогу щодо виконання судового рішення та необхідності усунення штучних перешкод в користуванні земельним сервітутом, відповідач відповіді не надав, наявні перешкоди не усунув, а тому позивачі звернулись до органу державної виконавчої служби із заявами щодо примусового виконання рішення суду у справі № 372/656/18.

Однак, 24.11.2021 р. Обухівським відділом державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було повернуто позивачам виконавчі документи без їх прийняття до виконання у зв`язку із тим, що рішення суду від 23.04.2019 по справі №372/656/18 не передбачає примусового його виконання.

Отже, як було встановлено під час судового розгляду, перешкоди у користуванні земельним сервітутом, про які вказують позивачі, знаходяться в межах земельного сервітуту.

Відповідно до положень ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Кожна сторона, в силу ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вирішуючи цей спір, судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінено надані сторонами цієї справи докази у їх сукупності.

Таким чином, керуючись наведеним, враховуючи надані сторонами письмові докази, рішення Обухівського районного суду Київської області від 23.04.2019 №372/656/18, Висновок експерта Свістунова І.С. № 329/11/2018 від 23.11.2018 р., наявні у справі фотознімки, покази свідків, покази експерта, а також пояснення сторін, в їх сукупності, відповідно оцінивши їх, суд вбачає, що вказаний паркан та зелені насадження, зокрема, три дерева Туї, фактично розмежовують земельну ділянку відповідача та землі загального користування, тобто дорогу, по АДРЕСА_1 .

За висновками суду, внаслідок наявності встановленого паркану (огорожі) та зелених насаджень, у вигляді трьох дерев Туї, позивачам чиняться перешкоди, що унеможливлюють їх право скористатися земельним сервітутом, встановленим судом і зареєстрованим у визначеному законом порядку.

Наведені висновки суду, стороною відповідача жодними доказами не спростовано. Натомість, здійснюване посилання на те, що позивачі просять демонтувати паркан в трьох різних його частинах, спростовується зазначеними вище доказами, які наявні в матеріалах справи.

Твердження представника відповідача про те, що ОСОБА_7 не чинить перешкод позивачам у здійсненні проходу та проїзду, позаяк наявний інший проїзд, суд знаходить як неспроможні, оскільки спростовуються рішенням суду від 23.04.2019 р. у справі № 372/656/18, яким вже встановлено і обрано визначений спосіб земельного сервітуту виходячи із засад найменш обтяжливого для власника земельної ділянки, відносно якого сервітут встановлено.

Як вже відзначалось, вказане рішення суду набрало законної сили, стосується тих самих осіб і обставин, а тому суд згідно норм ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України приймає його до уваги при вирішенні цього спору.

З урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, з`ясувавши суть спору, що виник між сторонами, суд при ухваленні свого рішення керується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 319 Цивільного кодексу України, власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

У відповідності до положень ч. 7 ст. 319 Цивільного кодексу України, діяльність власника може бути обмежена чи припинена або цього власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 395 Цивільного кодексу України, речовими правами на чуже майно є право користування (сервітут).

Відповідно до ст. 401 Цивільного кодексу України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 402 Цивільного кодексу України, сервітут може бути встановлений договором, заповітом або рішенням суду; у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

В цьому контексті, згідно норми ч. 1 ст. 404 Цивільного кодексу України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку.

А у відповідності до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23.04.2019 р. у справі № 372/656/18 встановлено земельний сервітут, яким власникам, тобто позивачам суміжних земельних ділянок з кадастровими номерами :05:109:0103, :05:109:0101, :05:109:0029 надано право проходу та проїзду на будь-якому транспортному засобі в напрямку із земель загального користування до їх садиб через частину земельної ділянки з кадастровим номером :05:109:0108, яка належить відповідачу.

При цьому, як встановлено судом згідно Висновку експерта № 329/11/2018 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 23.11.2018, та на підставі пояснень експерта ОСОБА_11 , наданих в судовому засіданні, межі встановленого судом земельного сервітуту, його точки і координати сторін чітко визначені та відповідають дійсним обставинам щодо місця і відстані (6 м 59 см), де саме позивачі просять суд надати дозвіл на демонтаж частини паркану та перенесення зелених насаджень.

Оскільки позивачі на підставі рішення суду від 23.04.2019 р. у справі № 372/656/18 набули речове право на чуже майно у вигляді користування земельним сервітутом, то суд доходить переконання, що вчинення перешкод у реалізації цього права, підлягає захисту.

Згідно з ч.ч. 1-3, 6 ст. 13 Цивільного кодексу України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утриматися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживанням правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2-5 цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Проте, як вбачається з наведеного вище, відповідач допустив порушення речового права позивачів, та чинить перешкоди у користуванні ними земельним сервітутом у порядку і у спосіб, як було встановлено судовим рішенням у справі № 372/656/18.

Загальними засадами цивільного законодавства є саме судовий захист цивільного права та інтересу (п. 5 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення (ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 396 Цивільного кодексу України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Отже, позивачі, що наділені речовим правом на чуже майно, мають право на захист цього права у порядку і в спосіб передбачений главою 29 Цивільного кодексу України (ст.ст. 386-394).

При цьому, у відповідності до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 2 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Як зазначено в ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; інший спосіб, що встановлюється договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Оскільки зміст права користування чужим майном є непорушним як і право власності в цілому, відповідно таке право не може бути протиправно обмежено.

Наведені норми матеріального права та встановлені судом обставини у цій справі дають суду підстави для висновку, що позивачі мають право вимагати усунення перешкод у користуванні належним їм земельним сервітутом. Водночас, розташування відповідачем на своїй земельній ділянці, відносно якої і встановлено земельний сервітут, паркану (огорожі) та зелених насаджень, повністю унеможливлює та перешкоджає їм вільно користуватись таким земельним сервітутом, фактично обмежуючи їх у доступі до своїх садиб.

Таким чином, порушене відповідачем речове право позивачів на чуже майно у вигляді користування земельним сервітутом, а саме право проходу і проїзду із земель загального користування по АДРЕСА_1 в напрямку визначених садиб, підлягає захисту судом шляхом усунення визначених перешкод у здійсненні права такого користування, з огляду на що, суд вбачає наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову у визначеній частині.

Наведені стороною відповідача інші доводи й твердження в частині безпідставності позовних вимог, судом оцінені разом із іншими обставинами по справі, однак на переконання суду вони жодним чином не спростовують висновків стосовно наявності підстав для задоволені позову у визначеній частині.

І хоча положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказують суду на необхідності обґрунтовувати свої рішення, проте їх не можна тлумачити як такі, що вимагають детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 р.) (постанови КЦС ВС від 07.10.2020 р. у справі № 465/3586/17, від 08.10.2020 р. у справі № 712/22134/12, від 05.10.2020 р. у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 р. у справі № 243/11349/18).

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача не чинити позивачам перешкоди у користуванні земельним сервітутом, то в її задоволенні слід відмовити з підстав її необґрунтованості, та безпідставності, оскільки суд постановляє рішення щодо спірних правовідносин які вже виникли та існують, а не стосовно тих що можуть виникнути в майбутньому.

У відповідності до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судом здійснюється розподіл судових витрат між сторонами.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 81, 259, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні встановленим земельним сервітутом для проїзду до садиб, задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні власником земельної ділянки

ОСОБА_4 розташованої в смт Козин Обухівського району Київської області, з кадастровим номером :05:109:0103, площею 0,0374 га, постійним, безоплатним земельним сервітутом, встановленим рішенням Обухівського районного суду Київської області

від 23 квітня 2019 року у справі № 372/656/18, для проходу та проїзду на будь-якому транспортному засобі до цієї ділянки, шляхом проведення демонтажу (знесення) частини паркану (огорожі) шириною 6 метрів 59 сантиметрів, який встановлено, та шляхом перенесення (пересадження) на інше вільне місце зелених насаджень, а саме 3 (три) дерева «Туї» та інших, які висаджено (розміщено), на частині земельної ділянки, з кадастровим номером :05:109:0108, що має загальну площу 0,349 га, яка розташована на території Козинської селищної ради Обухівського району Київської області та належить ОСОБА_7 , в межах згідно схеми в додатках №10 висновку експерта № 329/11/2018 від 23.11.2018, а саме: в напрямку із земель загального користування до садиби №3/15, що розташована на присадибній ділянці з кадастровим номером :05:109:0103, по наступних точках 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-12-1 зі сторонами 6,46м-6,59м-1,27м-7,47м-1,4м-23,48м-5,69м-8,46м-8,48м-6,27м-8,15м-7,61м (зображено на схемі в додатку № 10 до Висновку), зареєстрованого в Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Усунути перешкоди у користуванні власником земельної ділянки

ОСОБА_5 , розташованої в смт Козин Обухівського району Київської області, з кадастровим номером :05:109:0029, площею 0,0948 га, постійним, безоплатним земельним сервітутом, встановленим рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 квітня 2019 року у справі № 372/656/18, для проходу та проїзду на будь-якому транспортному засобі до цієї ділянки, шляхом проведення демонтажу (знесення) частини паркану (огорожі) шириною 6 метрів 59 сантиметрів який встановлено, та шляхом перенесення (пересадження) на інше вільне місце зелених насаджень, а саме 3 (три) дерева «Туї» та інших, які висаджено (розміщено), на частині земельної ділянки, з кадастровим номером :05:109:0108, що має загальну площу 0,349 га, яка розташована на території Козинської селищної ради Обухівського району Київської області та належить ОСОБА_7 , в межах згідно схеми в додатках № 14 висновку експерта № 329/11/2018 від 23.11.2018, а саме: в напрямку із земель загального користування до садиби № 43/8, що розташована на присадибній ділянці з кадастровим номером :05:109:0029, по наступних точках 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-1 зі сторонами 5,05м-6,59м-5,97м-13,86м-21,07м-6,18м-4,79м-10,11м-6,01м-26,66м (зображено на схемі в додатку № 14 до Висновку), зареєстрованого в Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Усунути перешкоди у користуванні власником земельної ділянки

ОСОБА_6 , розташованої в смт Козин Обухівського району Київської області, з кадастровим номером :05:109:0101, площею 0,0449 га, постійним, безоплатним земельним сервітутом, встановленим рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 квітня 2019 року у справі № 372/656/18, для проходу та проїзду на будь-якому транспортному засобі до цієї ділянки, шляхом проведення демонтажу (знесення) частини паркану (огорожі) шириною 6 метрів 59 сантиметрів, який встановлено, та шляхом перенесення (пересадження) на інше вільне місце зелених насаджень, а саме 3 (три) дерева «Туї» та інших, які висаджено (розміщено), на частині земельної ділянки, з кадастровим номером :05:109:0108, що має загальну площу 0,349 га, яка розташована на території Козинської селищної ради Обухівського району Київської області та належить ОСОБА_7 , в межах згідно схеми в додатках №2 висновку експерта №329/11/2018 від 23.11.2018, а саме: в напрямку із земель загального користування до садиби № 43/7, що розташована на присадибній ділянці з кадастровим номером :05:109:0101, по наступних точках 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-1 зі сторонами 6,46м-6,59м-1,27м-7,47м-1,4м-6,5м-5,94м-6,27м-8,15м-7,61м (зображено на схемі в додатку № 2 до Висновку), зареєстрованого в Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Стягнути з ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_5

( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати по 1323,20 грн. на кожного.

В задоволенні решті позовних вимог, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Суддя: