н/п 2/490/2110/2021 Справа № 490/5470/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у у складі: головуючого судді Гуденко О.А., секретар судового засідання Поздняков Є.В., без участі представників учасників судового процесу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання договру оренди землі поновленим та укладеною додаткову угоду до договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2020 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати поновленим з 06 грудня 2017 року строком на 5 років Договір оренди земельної ділянки, площею 98 кв.м., кадастровий номер :15:006:0012 м.Миколаїв, поблизу житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений 12 листопада 2007 року та зареєстрований Миколаївською міською радою 06.12.2007 за № 5326: визнати укладеною додаткову угоду до вказаного Договру оренди на наступних умовах - в редакції позивача.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що отримала в оренду вказану земельну ділянку на підставі договору оренди, зареєстрованого в установленому законом порядку , від 12.11.2007 року строком на 5 років. 28.08.2012 року, керуючись ст. 33 ЗУ «Про оенду землі» та п.3.1 договру оренди вона звернулася до міської ради з проханням понвоити договрі оренди на новий строк.

Листом від 15.02.2013 року ММР повідомила, що за ФОП ОСОБА_1 по вказному догвору оренди землі існує начеб то заборгованість в рохімрі 4063,783 грн, атому на засіданні постійної комісії її звернення було знято з розгляду. Проте ніякої заборгованості у неї не було, що підтверджується листом від 14.02.2020 року та листом ГУ ДПС у Миколаївській області. При цьому працівники відповідача запевнили її, що вона може користуватися земельною ділнякою, але їй необхідно сплачувати орендну плату, що вона постійно і робила.

13.03.2018 року вона звернулася до ММР повторно, проте станом на лютий 2020 року її заява так і не була розглянута, рішення не прийнято.

Весь цей час вона продовжує корситуватися вказаною ділянкою, сумлінно сплачуючи орендну плату за землю. Відсутність заперечень орендодавця у понволенні договру оренди дало позивачеві підстави розраховувтаи на можливість понволення договру оренди землі в силу закону ч.6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі».

18 листопада 2020 року до суду надійшов відзив на позов від Миколаївської міської ради, в якому заперечують проти задоволення позову , в тому числі з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду у справах № 159/5756/18 та № 313/350/16-ц, які містять виключну правову проблему застосування до подібних правовідносин ч.6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" , на яку як на підставу позовних вимог серед іншого посилається позивач.

В грудні 2020 року представником позивача адвокатом Маляренко Д.С. надано відповідь на відзив, в якому вважають безпідставними заперечення відповідача. Зазначають, що ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» не визначає певну форму клопотання, а встановлює, що заінтересована особа звертається з листом-повідомленням без встановлення конкретної форми чи змісту- що було дотримано ОСОБА_1 в серпні 2012 року. На той час уповноваженим керівником органу виконавчої влади був міський голова, а ЦНАП виконкому ММР взагілі не було створено. Крім того, вказаний торгівельний павільйон не є тичасовою спорудою, оскільки право власності позивача на цю нежитлову будівлю зареєстровано за нею в установленому законом порядку ще 03.01.2007 року.

Протокольною ухвалою суду від 18.12.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 07 квітня 2021 року зупинено провадження у справі № 490/5470/20 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №903/1030/19.

Ухвалою суду від 24.01.2023 року поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 29.03.2023 року .

30 березня 2023 року на адресу суду надійшли письмові пояснення представника відповідача ММР, в яких просять відмовити у задоволенні позову , оскільки позивачем було порушено процедуру звернення з заявою для отримання документу дозвільного характеру, оскільки вона звернулася до ММР з листом від 28.08.2012 року з проханням поновити договрі оренди зхемлі на новий строк, а не з клопотанням про продовження строку дії догвору оренди землі безпосередньо до Центру надання адміністративних послуг ММР. З такою заявою ОСОБА_1 , звернулася лише 13.03.2018 року , до того ж нею не доведено які саме документи нею були додані до зазначеної заяви. Отже позивач звернулася з заявою про продовженян строку дії договру оренди землі з пропуском строку та без додавання проекту додаткової угоди, як того вимагає ст. 33 ЗУ «Про ренду землі». Також просять врахувати висновки щодо застосування норм права, викладені у Постанові ВП ВС від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19.

В судове засідання представники сторін не з`явились, повідомлені належним чином про час, дату та місце судового засідання, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, втановивши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно Договору купівлі-продажу від 04.12.2006 ОСОБА_2 , є власником нежитлової будівлі- торгівельного павільйону з літнім майданчиком в АДРЕСА_1 , загальною площею 38 кв.м.

Рішенням ММР від 14.09.2017 року № 14/43 між Миколаївською міською радою як орендодавцем та ФОП ОСОБА_1 як орендарем укладено договір оренди землі від 12.11.2007, зареєжстрований у ММР 06.12.2007 за № 5326 та у миколаївській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» , про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 06.12.2007 № 47 строком на 5 років з моменту його державної реєстрації, тобто до 06.12.2012 , зеемльної ділянки, площею 98 кв.м. для обслуговування тимчасов розміщеного торгівельного павільйону та літнього майданчиув поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , кадастровий номер :15:006:012.

Відповідно до п.3.1 цього Договору оренди, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладання договору на новий строк, зобов`язаний письмово повідомити про це орендодавця не пізніше ніж за 3 місяці до спливу строку договру оренди землі ( тобто до 06.09.2012 року).

Згідно листа виконкому ММР від.15.02.2013 року на адресу ФОП ОСОБА_3 на її звернення від 28.08.2012 року щодо передачі в оренду земельної ділянки для обслуговування нежитлової будівлі торгівельного павільйону з літнім майданчиком по АДРЕСА_1 повідомлено, що за договром оренди від 06.12.2007 за нею існує заборгованість у сумі 4063,73 грн, в зв`язку з чим на засіданні постійної комісії міської ради від 04.02.2013 року звернення знято з розгляду до погашення заборгованості. Розгляд звернення буде продовжено пісял погашення заборгованості.

Жодних доказів на підтвердження того, що після отримання вказаного листа позивачка зверталася до міської ради для вирішення цього питання остання суду не надала і навіть на такі не посилалася.

Посилання позивача на лист ГУ ДПС у Миколаївській області , що станом на 23.09.2019 року вона не має податкового боргу та на лист виконкому ММР від 14.02.2020 року про відсутність заборгованості з орендної плати за період з 07.06.2007 до 01.11.2019 року суд не може прийняти до уваги, оскільки ці документи не містять відомостей про наявність чи відсутінсть заборгованості станом на 2012-2013 рік.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 13.02.2018 року , р/н 368/пз-18 вона звернулася за поновленням договору оренди вказаної земельної ділянки з внесенням змін в зв`язку з припиненням підприємницької діляності.

В заяві не зазначено документи , що додаються до заяви, доказів , що разом з заявою ОСОБА_1 подавала проект додаткової угоди матеріали справи не містять.

Згідно Висновку від 20.05.2020 року Департаменту архітектури та містобудування виконкому ММР «Щодо поновлення правових документів на розміщення ТС» - не рекомендовано поновлення терміну дії правових документів на земельну ділянку, площею 98 кв.м. для обслуговування тимчасово розміщеного торгівельного павільйону та літнього майданчика біля б.17 по пр.Героїв України оскільки торгівельний павільйон не відповідає вимогам законодавства.

Позивач стверджує, що має право на поновлення договору оренди землі на тих самих умовах і на той самий строк на підставі частини шостої статті 33 Закону № 161-XIV.

Згідно зі статтею 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з частинами першою та п`ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. У статті 14 вказаного Закону передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтями 125, 126 ЗК Українипередбачено, що право власності на земельну ділянку, право постійного користування, право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав

У судовому засіданні встановлено, що позивач-орендар із листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі із доданим проектом додаткової угоди до орендодавця у встановлений Договором чи Законом строк не звертався. Це свідчить про недотримання вимог чинного законодавства позивачем при вирішені питання щодо поновлення договору оренди землі та невиконання істотних умов Договору протягом строку його дії.

Як на підставу продовження чинності договру оренди від 06.12.2012 року земельної ділянки площею 98 кв.м., кадастровий номер :15:006:0012 м.Миколаїв, поблизу житлового будинку АДРЕСА_1 України позивач посилається на дату звернення до виконкому ММР 28.08.2012 № 000823 . Проте суд звертає увагу, що на той час у державна реєстрації договорів оренди земельних ділянок здійснювалося відділами Держкомзему.

Листом виконкому ММР від 15.02.2013 позивача повідомлено про зняття з розгляду її звернення в зв`язку з наявною заборгованістю з орендної плати та необхідінсть повторного звернення - що нею до 2018 року зроблено не було.

До позовної заяви позивачем додана копія заяви, поданої нею 13.03.2018 року до відповідача про продовження строк дії договору оренди землі № 5326, проте до самої заяви не додано жодного примірника проекту додаткової угоди про продовження строку договору оренди землі.

До того ж ця заява подана позивачем тобто більш ніж через п`ять років після закінчення дії Договору.

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом (частини перша та дев`ята статті 93 ЗК України).

Відповідно до частин першої-третьої, п`ятої та шостої 33 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Таким чином, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору.

Такі висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 10 квітня 2018 року в справі № 594/376/17-ц, від 22 вересня 2020 року в справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18, від 31 серпня 2021 року в справі № 903/1030/19.

Як викладено у висновках Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (провадження № 12-4гс21) , Велика Палата Верховного Суду, враховуючи, зокрема, внесені згідно із Законом № 340-IX зміни до Закону № 161-XIV (доповнення його статтею 32-2 «Поновлення договорів оренди землі» та викладення статті 33 у новій редакції з назвою «Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк») і до Земельного кодексу України (далі - ЗК України; доповнення його статтею 126-1 «Поновлення договору оренди землі, договору про встановлення земельного сервітуту, договорів про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови»), вважає, що відсутні вагомі підстави для відступу від її висновку стосовно застосування частини шостої статті 33 Закону № 161-XIV у редакції, яка існувала до її зміни згідно із Законом № 340-IX. Процедура поновлення договору оренди землі та процедура укладення такого договору на новий строк справді мали би відрізнятися, причому у разі поновлення договору мав би існувати спеціальний порядок державної реєстрації права оренди на новий строк. Але стаття 33 Закону № 161-XIV до зміни її редакції згідно із Законом № 340-IX вимагала від орендаря саме для поновлення договору оренди землі завчасно надіслати орендодавцеві повідомлення про таке поновлення з проєктом відповідної додаткової угоди, а спеціального порядку державної реєстрації права оренди на новий строк законодавство не передбачало.

Стаття 33 Закону № 161-XIV до зміни її редакції згідно із Законом № 340-IX мала назву «Поновлення договору оренди землі», тобто була цілком присвячена процедурам такого поновлення. Проте вони за змістом приписів указаної статті відрізнялися від тих, які пропонують застосувати позивач. Так, згідно з частиною першою цієї статті по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Таке формулювання зазначеного припису у сукупності з назвою статті 33 Закону № 161-XIV й іншими її приписами не підтверджує доводи позивача та висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду про те, що лише частина шоста цієї статті визначала правила поновлення договору оренди землі, які виключали необхідність вчинення активних дій орендарем. Конструкція статті 33 Закону № 161-XIV до зміни її редакції згідно із Законом № 340-IX передбачала можливість поновлення договору оренди землі у порядку реалізації переважного права на укладення цього договору на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (речення перше частини другої статті 33 Закону № 161-XIV). До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (частина третя статті 33 цього Закону).

Отже, стаття 33 Закону № 161-XIV прямо передбачала подання орендарем у строки, визначені у частині другій цієї статті, повідомлення саме про поновлення договору оренди землі та проєкт додаткової угоди про таке поновлення.Шляхом надсилання орендодавцю відповідного письмового повідомлення орендар мав завчасно продемонструвати наявність у нього наміру продовжити користування земельною ділянкою. А орендодавець, будучи обізнаним із таким наміром, отримував можливість спланувати подальші дії у зв`язку зі спливом строку договору оренди землі, зважити доцільність пошуку інших потенційних орендарів, а за їх наявності - зіставити пропоновані ними умови оренди з умовами, викладеними у проєкті додаткової угоди, яку надав орендар.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що незалежно від того, чи бажають сторони змінити умови оренди на майбутнє, покладення на орендаря обов`язку з надсилання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проєктом відповідної додаткової угоди до спливу строку цього договору є вигідним для обох сторін і не є надмірно обтяжливим для будь-кого із них. Якщо орендар розраховував на відсутність потенційних орендарів (про яких орендодавець не зобов`язаний повідомляти) та завчасно не надіслав орендодавцеві лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі, а просто продовжив користуватися земельною ділянкою після спливу строку цього договору, він втрачав право оренди та ризикував отримати відмову орендодавця в укладенні нового договору оренди землі.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті 33 Закону № 161-XIV).

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) (частина шоста статті 33 Закону № 161-XIV).

Частини п`ята та шоста статті 33 Закону № 161-XIV встановлюють загальне та спеціальне правила продовження орендних правовідносин:

Зазагальним правилом, викладеним у частині п`ятій статті 33 Закону № 161-XIV, орендодавець у місячний строк із дня отримання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проєктом відповідної додаткової угоди їх розглядає, за потреби узгоджує з орендарем істотні умови договору, може повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень проти поновлення договору оренди землі, а за відсутності таких заперечень - вирішує поновити договір оренди землі (таке рішення потрібне лише щодо земель державної та комунальної власності) й укладає з орендарем відповідну додаткову угоду.

Спеціальне правило, викладене у частині шостій Закону № 161-XIV, розраховане на випадки, коли орендодавець, який отримав від орендаря, наприклад, в останній день строку договору оренди землі лист-повідомлення про поновлення цього договору з проєктом відповідної додаткової угоди, протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві заперечень щодо такого поновлення, а орендар продовжив добросовісно користуватися земельною ділянкою. У такому разі орендодавець позбавлений можливості узгоджувати з орендарем нові істотні умови договору оренди землі, що вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були, без прийняття орендодавцем земель державної та комунальної власності окремого рішення про таке поновлення.

Порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі (за наявності таких заперечень) у відповідь на вчасно відправлений орендарем лист-повідомлення про поновлення цього договору з проєктом відповідної додаткової угоди дає орендареві, який добросовісно продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, підстави розраховувати на поновлення такого договору в силу частини шостої статті 33 Закону № 161-XIV. Інакше кажучи, у такому разі відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше. Але таке поновлення обов`язково оформляється шляхом підписання сторонами додаткової угоди, а у разі якщо орендодавець цього не робить, - у судовому порядку за вимогою про визнання укладеною додаткової угоди та з фіксацією її повного тексту у резолютивній частині рішення суду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18).

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті 33 вказаного Закону).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку (частина восьма статті 33 Закону № 161-XIV). Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (частина одинадцята статті 33 Закону № 161-XIV).

Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно з пунктом 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме з цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (стаття 125 ЗК України). Тому не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону № 161-XIV, є «автоматичною» пролонгацією орендних правовідносин.

Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону № 161-XIV, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору (див. постанови від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18).

Єдиний механізм оформлення продовження орендних відносин, а саме шляхом укладення згаданої у частинах третій, п`ятій - восьмій, одинадцятій статті 33 Закону № 161-XIV додаткової угоди підтверджує змістовну єдність усіх приписів цієї статті. Тому помилковим є висновок суду першої інстанції, з якими погодився апеляційний суд, про те, що передбачені у частинах першій - п`ятій і шостій статті 33 Закону № 161-XIV підстави для поновлення договору оренди землі не пов`язані між собою.

Велика Палата Верховного Суду бере до уваги, що Закон № 340-ІХ суттєво змінив підхід до продовження орендних відносин. Він чітко розмежував зміст понять «поновлення договору оренди землі» та «переважне право орендаря на укладення договору оренди на новий строк», доповнивши ЗК України статтею 126-1 «Поновлення договору оренди землі, договору про встановлення земельного сервітуту, договорів про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови», Закон № 161-XIV - статтею 32-2 «Поновлення договорів оренди землі», яка відсилає до статті 126-1 ЗК України, та виклавши статтю 33 Закон № 161-XIV у новій редакції з назвою «Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк» (тобто приписи цієї статті незастосовні до поновлення договорів оренди землі). У частині зазначених змін і доповнень Закон № 340-ІХ набрав чинності 16 липня 2020 року.

За змістом приписів статті 126-1 ЗК України можливість поновлення договору оренди землі має бути чітко передбачена у цьому договорі та підпорядкована низці умов. Таке поновлення не можна передбачати у договорах оренди земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, якщо на таких ділянках розташовані будівлі або споруди, які перебувають у власності користувача або набувача права користування відповідною ділянкою (див. частину першу вказаної статті). За наявності у договорі оренди землі умови щодо його поновлення після закінчення строку, на який його уклали сторони, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах без вчинення сторонами письмового правочину про його поновлення. Останнє можливе у разі відсутності заяви однієї зі сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Таку заяву сторона договору може подати до вказаного реєстру не пізніш як за місяць до дати закінчення договору оренди землі (див. частини другу та третю статті 126-1 ЗК України).

Наведені законодавчі зміни спрямовані на впорядкування інститутів поновлення договорів оренди землі та переважного права орендаря на укладення цього договору на новий строк задля удосконалення регулювання відносин орендаря й орендодавця земельної ділянки. Проте такі зміни не спростовують наведених вище висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування приписів статті 33 Закону № 161-XIV до зміни її редакції згідно із Законом № 340-IX.

Подібний за змістом правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі № 173/1056/20 (провадження № 61-21355св21), згідно з яким для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Як викладено у Постанові Верховного Суд від 22 лютого 2023 року у справі № 954/1000/20 (провадження № 61-8185св21) , сам по собі факт продовження користування орендарем орендованою земельної ділянкою після закінчення строку дії договору оренди землі та направлення відповідачем заперечень позивачу щодо поновлення договору оренди землі після спливу одного місяця з дня закінчення строку договору не має самостійного правового значення для вирішення питання про можливість поновлення договору оренди землі на підставі частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» у зв`язку з тим, що позивач не дотримався вимог частини другої статті 33 Закону України «Про оренду землі», яка надає орендареві підстави розраховувати на можливість такого поновлення.

За змістом приписів статті 33 Закону № 161-XIV обов`язок підготувати проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі був покладений на орендаря. Рішення відповідача від 15.02.2013 року не перешкоджало у такій підготовці ні орендареві, ні орендодавцеві, якби останній мав намір зробити орендареві відповідну пропозицію.

Установивши, що позивач не дотримався вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі», до спливу строку договору оренди не повідомив відповідача про свій намір укласти договір оренди на новий строк, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи позову з посиланням на норми матеріального права, передбачені ч.6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі», з врахуванням висновку КГС Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові від 29.11.2018 року у справі № 912/876/17 , є безпідставними, оскільки у справах різні підстави та предмет позовів, к рім того з дійсних правовідносин сторін наявні висновок Великої Палати Верховного Судуд щоо застосування норм права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати позиваечві відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання договору оренди землі поновленим та укладеною додаткову угоду до договору оренди землі - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду .

Повний текст рішення виготовлений 12 червня 2023 року.

Суддя О.А. Гуденко