Справа № 444/3228/22 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б.
Провадження № 22-ц/811/1135/23 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар судового засідання - Юзефович Ю.І.,

з участю - апелянта ОСОБА_1 , представника відповідача - адвоката Довби О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 13 березня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про зобов`язання виконавця, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 надати замовнику ОСОБА_1 технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості),

В С Т А Н О В И В:

в грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ФОП ОСОБА_2 про зобов`язання виконавця фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 надати замовнику ОСОБА_1 технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що маючи рішення Рава-Руської міськоі ради про безкоштовну передачу земельної ділянки у приватну власність і постійне користування, він замовив у фізичної особи-підприємця (в подальшому ФОП) ОСОБА_2 виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в АДРЕСА_1 . Зазначає, що технічна документація на земельну ділянку була виготовлена, однак йому таку не видали. Позивач неодноразово звертався до ФОП ОСОБА_2 з вимогою видати йому виготовлену технічну документацію на земельну ділянку, проте досі таку не отримав.

Вказує, що він, ОСОБА_1 , є замовником робіт по виготовленню технічної документації на земельну ділянку, оплатив вартість наданих послуг та виконавчих робіт виконавцю згідно укладеного договору, виготовлена документація є правовстановлюючим документом і по праву належить йому, як власнику, та повинна знаходитись в його особистому володінні як документ, який закріплює його права перед державою, установами, іншими особами та який він зможе пред`явити, в разі необхідності, для документального підтвердження місця знаходження і розмірів земельної ділянки по її межових знаках. Зазначає, що згідно з п. 6 технічного завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) затвердженого Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376 зареєстрованого в Міністерстві юстиції і України за № 391/17686 технічна документація передається замовнику робіт, копія матеріалів - до Державного фонду документації із землеустрою.

У цьому зв`язку просив суд зобов`язати виконавця, фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 надати замовнику ОСОБА_1 технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в АДРЕСА_1 , а також судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 13 березня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про зобов`язання виконавця фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 надати замовнику ОСОБА_1 технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в АДРЕСА_1 , відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 оскаржив таке в апеляційному порядку. Просить рішення Жовківського районного суду Львівської області від 13 березня 2023 року скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що він є замовником робіт по виготовленню технічної документації на земельну ділянку, оплатив своїм коштом вартість наданих послуг та виконавчих робіт виконавцю, тому вважає, що виготовлена документація по праву належить йому, як власнику і повинна знаходитись в особистому володінні, як документ, який закріплює його права перед установами, іншими особами та який він зможе пред`явити в разі необхідності документального підтвердження місця знаходження і розмірів земельної ділянки по її межових знаках. Технічна документація є правовстановлюючим документом і згідно діючого законодавства повинна бути у нього в оригіналі.

Беручи до уваги те, що технічна документація на земельну ділянку згідно копії акту приймання-передачі технічних документацій за № 13-19 була передана в Жовківський районний відділ Держгеокадастру 18 травня 2019 року, а на час дії Постанова КМУ за № 1141 від 04 грудня 2019 року та наказу Державного Комітету України із земельних ресурсів за № 376, який був чинним до 14 вересня 2021 року і зобов`язував відповідача особу-підприємця ОСОБА_2 видати замовнику - позивачу ОСОБА_1 виготовлену технічну документацію на земельну ділянку в оригіналі, а не у вигляді копії, і згідно законодавства закони та нормативні акти зворотної дії не мають, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його позову.

08 травня 2023 року від представника відповідача - адвоката Довби Ольги Вікторівни надійшов відзив на апеляційну скаргу. Такий вмотивовано тим, що, на думку сторони відповідача, позивач не враховує, що відповідачем виконано вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2004 року «Про затвердження Положення про Державний Фонд документацій із землеустрою та оцінки земель» із змінами, на підставі якої оригінал вище вказаної технічної документації по акту приймання передачі був переданий в Жовківський районний відділ Держгеокадастру. Крім того, позивачу було надано належним чином завірену копію вищевказаної технічної документації та рекомендовано звернутись в Жовківський районний відділ Держгеокадастру для отримання оригіналу технічної документації на земельну ділянку в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:020:0171.

Крім того, наведені позивачем доводи та покликання на пункт 6 технічного завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), затвердженого Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, та на те, що виготовлена документація по праву належить йому, як власнику, і повинна знаходитись в його особистому володінні, є безпідставними, а відтак, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у Жовківському районному суді були відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Жовківського районного суду Львівської області від 13 березня 2023 року залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 25 травня 2022 року позивач звернувся до відповідача із зверненням про надання йому екземпляру стандартного зразка з технічної із документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в АДРЕСА_1 , виготовленої відповідачем на ім`я позивача згідно договору про виконання робіт від 29 червня 2016 року № 122/16, поданої позивачем заяви вх. № 496 від 20 липня 2016 року «Про виготовлення технічної документації» та технічного завдання від 20 липня 2016 року. Як на підставу такого звернення зазначив, що технічна документація є правовстановлюючим документом і згідно пункту шостого технічного завдання перший екземпляр передається замовникові та згідно законодавства є його власністю (а.с. 10).

Відповідачем 29 червня 2022 року позивачеві було надіслано відповідь, з якої вбачається, що оригінал технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в АДРЕСА_1 згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2004 «Про затвердження Положення про Державний Фонд документацій із землеустрою та оцінки земель» із змінами був переданий в Жовківський районний відділ Держгеокадастру 28 травня 2019 № 13-19 (а.с. 11).

Факт передачі відповідачем вищевказаної технічної документації в Жовківський районний відділ Держгеокадастру підтверджується копією акту приймання-передачі технічних документацій від 28 травня 2019 № 13-19 (арк. спр. 60-61, 70-71).

З інформаційної довідки з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 18 січня 2023 року вбачається, що за замовленням позивача відповідач розробив технічну документацію, на підставі якої земельній ділянці в АДРЕСА_1 , (цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)) присвоєно кадастровий номер :01:020:0171 (арк. спр. 72-73).

Встановлено й те, що позивач зареєстрував право власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:020:0171 (арк. спр. 74).

Таким чином встановлено, що позивач звернувся до відповідача з метою виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в АДРЕСА_1 . Технічна документація на земельну ділянку відповідачем була виготовлена, оригінал передано в Жовківський районний відділ Держгеокадастру, на підставі такої позивачем було отримано кадастровий номер та зареєстровано право власності на земельну ділянку. Копія технічної документації відповідачем була надана позивачеві, проте, бажаючи мати технічну документацію в оригіналі, позивач надану йому копію повернув відповідачеві. Вказані обставини визнаються сторонами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з такого.

Пунктами 1-3 Положення про Державний фонд документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від від 17 листопада 2004 р. № 1553 «Про затвердження Положення про Державний фонд документації із землеустрою та оцінки земель» передбачено наступне.

1. Це Положення визначає порядок надходження, обліку, зберігання матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель (далі - Державний фонд), а також порядок передачі документації із землеустрою та оцінки земель розробниками такої документації до Державного фонду.

Державний фонд формується на основі збирання, обробки, обліку матеріалів в електронній формі, отриманих у результаті проведення землеустрою та оцінки земель незалежно від місця розташування земельних ділянок та форми власності на них, для використання їх органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також підприємствами, установами, організаціями і громадянами. Пункт 1 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 1141 від 04 грудня 2019 року ; в редакції Постанови КМ № 393 від 21 квітня 2021 року\

2. Документація із землеустрою та оцінки земель, включена до Державного фонду, є державною власністю і не може передаватись у приватну власність.

3. Державний фонд складається з: Головного фонду документації із землеустрою та оцінки земель (далі - Головний фонд); регіональних фондів документації із землеустрою та оцінки земель (далі - регіональні фонди) - Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя; місцевих фондів документації із землеустрою та оцінки земель (далі - місцеві фонди) - адміністративних районів та міст обласного значення.

У відповідності до статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, одним з основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019р. у справі № 902/761/18, від 20.08.2020р. у справі № 914/1680/18).

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20) у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини. У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає відповідач, зокрема, якщо відповідач нехтує своїми процесуальними обов`язками.

Надані позивачем пояснення під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції та аналіз матеріалів справи в цілому свідчить про правильність висновків суду першої інстанції та про те, що останнім не доведено суду, яке саме його право порушено діями відповідача.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в АДРЕСА_1 є правовстановлюючим документом, відтак повинна знаходитись в нього, не є юридично спроможним, оскільки поняття правовстанмовлювальний документ регламентує, що таким є документ, який посвідчує правовий зв`язок конкретного майна з особою його власника та складений у порядку, передбаченому законодавством. В свою чергу, згідно статті 1 Закону України «Про землеустрій», технічна документація із землеустрою це сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування. Така відповідачем була виготовлена на замовлення позивача, передана уповноваженому органу, стала однією із підстав для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера та оформлення позивачем права власності на земельну ділянку та отримання правовстановлюючого документу.

Колегія суддів звертає увагу й на те, що позивач не позбавлений права звернутися в Жовківський районний відділ Держгеокадастру із вимогою про видачу йому технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в АДРЕСА_1 .

Отже, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

В контексті зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Враховуючи викладене, оскаржуване рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстав вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 13 березня 2023 року, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 червня 2023 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткеви