Справа № 278/3732/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулось до суду з вище вказаною позовною заявою.

В обґрунтування позову зазначено, що 11.10.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4905170 про надання споживчого кредиту.

На підставі договору факторингу № 18.04./23-Ф від 18.04.2023 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», до останньої перейшло право грошової вимоги до позичальників, в тому числі і за договором про споживчий кредит № 4905170 від 11.10.2021 року.

У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості становить 43296,00 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 4905170 від 11.10.2021 року в сумі 43296,00 грн, інфляційні втрати у сумі 11733,22 грн та 3% річних в сумі 1910,95 грн;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» понесені судові витрати, які складаються з: судового збору в сумі 2147,20 грн та витрат на правову допомогу в сумі 10000,00 грн.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 82).

Позивачем надіслано відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів засобами поштового зв`язку 31.07.2023 року; поштове відправлення № 138 (а.с. 13-15).

У визначений ухвалою суду про відкриття провадження строк для подання відзиву, відповідач відзив на позовну заяву на адресу суду не надала; вказану ухвалу не отримала; поштове відправлення повернулось на адресу суду не врученим адресату з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 85-86).

Відповідно до трекінгу АТ «Укрпошта» поштове відправлення № 138, яким позивачем скеровано відповідачу копію позову з доданими до нього документами, вручено особисто адресату 17.08.2023 року (а.с. 87).

Заяв, клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд вважає за розглянути справу без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим Законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В силу положень ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно договору № 4905170 про надання споживчого кредиту від 11.10.2021 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , товариство надало споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с. 70-74).

Цей договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано 11.10.2021 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором С365342. Такі дії сторін повністю узгоджуються з вимогами ст. ст. 6, 627 ЦК України та ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Сума кредиту (загальний розмір) складає 13200,00 грн (п. 1.3. кредитного договору); Строк кредиту 30 днів (п. 1.4. кредитного договору). Дата повернення кредиту (10.11.2021 року) вказується в графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього Договору. (п. 1.4. Кредитного договору), стандартна процентна ставка становить 1,90% в день (п. 1.5.1. кредитного договору);

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктом 2.1 вище зазначеного договору передбачено, що кошти кредиту надається товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.

Як вбачається з довідки, наданої позивачем, «ТОВ «ФК «Контрактовий дім», згідно із договором з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» здійснив видачу кредитних коштів за договором № 4905170 про надання споживчого кредиту від 11.10.2021 року шляхом перерахування кредитних коштів за на картковий рахунок відповідача у сумі 13200,00 грн. (а.с. 19-20).

Пунктом 4.3.1. Договору сторони обумовили пролонгацію договору на 90 днів у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість. Тобто у цих правовідносинах сторони продовжили строк дії кредитного договору до 120 днів.

Відповідач свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту не виконала та як слідує з картки обліку договору № 4905170 від 11.10.2021 року, складеної ТОВ «Авентус Україна», кредитної заборгованості взагалі не погашала та за період з 11.10.2021 року по 08.02.2022 року (30 днів - строк кредиту та ще пролонговані 90 днів) має заборгованість в сумі 43296,00 грн, яка складається: з 13200,00 грн - основного боргу (тіла кредиту), 30096,00 грн - процентів за стандартною ставкою (а.с. 54-68).

18.04.2023 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на підставі договору факторингу №18-04/2023 за плату відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги на суму 120955292,09 грн. (а.с. 45-49).

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №18-04/2023 від 18.04.2023 року, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором від № 4905170 (а.с. 53).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми.

Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як встановлено судом, відповідач не належним чином виконувала свої зобов`язання за договором кредиту, допустивши заборгованість. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит, і суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 43296,00 грн, яка складається з: 13200,00 грн заборгованість за основним боргом (тілом кредиту) та 30096,00 грн заборгованість по процентам за стандартною ставкою.

Щодо стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних суд зазначає таке.

Згідно з розрахунками, наданими стороною позивача, інфляційні втрати за період з лютого 2022 року по червень 2023 року складають 11733,22 грн, а також 3% річних за період з 09.02.2022 року по 31.07.2023 року 1910,95 грн (а.с. 7-8).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

Відповідно до вимог п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

За умовами договору про надання споживчого кредиту від 11.10.2021 року, останнім днем строку погашення кредиту для відповідача було 07.02.2022 року.

Отже, прострочення виконання грошового зобов`язання виникло з 08.02.2022 року, тому при розрахунку 3% та інфляційних втрат необхідно враховувати індекси інфляції за період з 08.02.2022 по 23.02.2022 року, а саме проміжок часу, який неохоплений воєнним станом.

З огляду на викладене, суд здійснює розрахунок інфляційних втрат за період з лютого 2022 року по 23.02.2022 року; 3% річних за період з 08.02.2022 року по 23.02.2022 року. Так, суд задовольняє інфляційні втрати в сумі 692,74 грн та 3% річних у сумі 56,94 грн.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у сумі 43296,00 грн, інфляційні втрати 692,74 грн та 3 % річних 56,94 грн.

Відповідачем усупереч положенням ст. ст. 12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання ним своїх кредитних зобов`язань та спростування позовних вимог, а можлива відсутність у нього коштів не може бути підставою для звільнення його від погашення кредитної заборгованості.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 1660,95 грн.

Окрім цього, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в загальній сумі 10000,00 грн.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Представником позивача в обґрунтування вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн було надано копію договору про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10.07.2023 року (а.с. 22-23), копію звіту про надання правової допомоги згідно договору № 10/07-2023 від 10.07.2023 року (а.с. 24), копію рахунку на оплату по замовленню № 683/2807 від 28.07.2023 року (а.с.18) та копію платіжної інструкції № 914 від 28.07.2023 року на оплату послуг у сумі 10000,00 грн (а.с. 17).

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, тому заявлена сума у 10000,00 грн є завищеною.

Крім того, у відповідності до положень статей 137, 141 ЦПК України, подання позовної заяви в інтересах клієнта не входить до виду витрат на правничу допомогу.

Отже, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також враховуючи часткове задоволення позовних вимог, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 4000,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 6, 207, 526, 625, 626, 628, 627, 629, 633, 638, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 133, 137, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», місцезнаходження: м. Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2; , заборгованість за договором № 4905170 від 11.10.2021 року про надання споживчого кредиту в розмірі 43296,00 грн, яка складається з 13200,00 грн заборгованість за основним боргом (тілом кредиту) та 30096,00 грн заборгованість по процентам за стандартною ставкою, інфляційні втрати 692,74 грн та 3 % річних 56,94 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», місцезнаходження: м. Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2; , витрати по сплаті судового збору в сумі 1660,95 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», місцезнаходження: м. Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2; витрати на правову допомогу в сумі 4000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в разі пропуску строку з поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в разі пропуску строку з поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Дубовік