Справа № 641/4562/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2023 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Губської Я.В.,
при секретарі Мордухович К.Г.,
за участі представника позивача - ОСОБА_1 ,
відповідача - ОСОБА_2 ,
07.09.2021 до Київського районного суду м.Харкова з Орджонікідзевського районного суду м.Харкова надійшла цивільна справа за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов мотивовано тим, що згідно з повідомленням СП ВП №2 ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області до чергової частини ВП №2 надійшло повідомлення про те, що 06.03.2021 ОСОБА_2 знаходилась в стані алкогольного сп`яніння, не могла потрапити до квартири, де мала знаходитись її донька. Дитини вдома не було. Після розшуку, малолітню ОСОБА_4 доставили додому, як пояснила дівчинка, мати її постійно сварить, б`є, проявляє різні види насильства. Працівниками поліції було встановлено, що стан квартири антисанітарний, в квартирі сморід, бруд, повний безлад, приміщення засмічене, що є недопустимим для ведення нормальної життєдіяльності малолітньої дитини, в холодильнику відсутня їжа. Сусіди повідомили, що мати постійно залишає доньку саму в квартирі. Згідно з актом ОВС України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 06.03.2021 ,малолітнє ОСОБА_4 госпіталізовано до КНП «МДКЛ №24», де вона перебувала до 19.03.2021. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП. Мати дитини, ОСОБА_2 зобов`язалась навести лад в квартирі, створити належні умови для проживання малолітньої доньки та звернутись до ССД по Слобідському району з питання повернення дитини. Також була письмово попереджена про те, що у разі не звернення до 11.03.2021 ССД по Слобідському району звернеться до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Станом на 11.06.2021 мати до ССД по Слобідському району з питань повернення доньки або будь-яких питань щодо дитини не зверталась. Дитину, 19.03.2021 переведено до КНП «Обласний дитячий психоневрологічний санаторій №2», в якому вона і перебуває. Згідно з інформацією КНП «Обласний дитячий психоневрологічний санаторій №2», мати дитину не відвідує, долею не цікавиться. Згідно з довідкою КНП «Обласний наркологічний диспансер» ОСОБА_2 знаходилась на стаціонарному обстеженні в наркологічному відділенні №3 з 12.04.2021 по 16.04.2021. Встановлено діагноз: вживання алкоголю зі шкідливими наслідками. Посилались на те, що дана родина потрапляла в поле зору працівників поліції в 2019 році, у зв`язку з тим, що мати залишила доньку одну в квартирі, дитина плакала та стукала в двері. Працівниками поліції було опитано сусідів, які повідомили, що ОСОБА_2 вживає алкогольні напої, приводить додому незнайомих людей, вночі влаштовує гулянки, вихованням доньки не займається ,дитину залишає незнайомим чоловікам, сусіди годують та одягають малолітню дитину. Враховуючи викладене, звернулись до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав.
Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 09 вересня 2021 року відкрито загальне позовне провадження.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 09.11.2023 року закрито підготовче провадження у справі.
Ухвалою суду від 02.12.2022 за клопотанням відповідача справу направлено на розгляд до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 17.08.2023 справу повернуто до Київського районного суду м.Харкова.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 15.09.2023 справу прийнято до розгляду суддею Губською Я.В.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не оспорювала фактичні обставини справи ,проте заперечувала проти позбавлення її батьківських прав. Надала пояснення, зазначивши, що лікувалась 11 місяців, в травні 2023 звільнилась з центру реабілітації. Вказала, що мешкає в кімнаті на АДРЕСА_2 , її брат є власником. Знала, що дитина в м.Дрогобич, проте дитиною не цікавилась.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходить з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, відповідно до преамбули якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст.9 Конвенції, держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21.06.2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.
Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблений актовий запис №823, її батьками зазначені- ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ).
Згідно з повідомленням СП ВП №2 ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області до чергової частини ВП №2 надійшло повідомлення про те, що 06.03.2021 ОСОБА_2 знаходилась в стані алкогольного сп`яніння, не могла потрапити до квартири, де мала знаходитись її донька. Дитини вдома не було.
Після розшуку, малолітню ОСОБА_6 доставили додому, як пояснила дівчинка, мати її постійно сварить, б`є, проявляє різні види насильства. Працівниками поліції було встановлено, що стан квартири антисанітарний, в квартирі сморід, бруд, повний безлад, приміщення засмічене, що є недопустимим для ведення нормальної життєдіяльності малолітньої дитини, в холодильнику відсутня їжа. Сусіди повідомили, що мати постійно залишає доньку саму в квартирі.
Згідно з актом ОВС України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 06.03.2021 ,малолітнє ОСОБА_4 госпіталізовано до КНП «МДКЛ №24», де вона перебувала до 19.03.2021.
ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП.
Мати дитини, ОСОБА_2 зобов`язалась навести лад в квартирі, створити належні умови для проживання малолітньої доньки та звернутись до ССД по Слобідському району з питання повернення дитини. Також була письмово попереджена про те, що у разі не звернення до 11.03.2021 ССД по Слобідському району звернеться до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.
Станом на 11.06.2021 мати до ССД по Слобідському району з питань повернення доньки або будь-яких питань щодо дитини не зверталась.
Дитину, 19.03.2021 переведено до КНП «Обласний дитячий психоневрологічний санаторій №2», в якому вона і перебуває.
Згідно з інформацією КНП «Обласний дитячий психоневрологічний санаторій №2», мати дитину не відвідує, долею не цікавиться.
Згідно з довідкою КНП «Обласний наркологічний диспансер» ОСОБА_2 знаходилась на стаціонарному обстеженні в наркологічному відділенні №3 з 12.04.2021 по 16.04.2021. Встановлено діагноз: вживання алкоголю зі шкідливими наслідками.
Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету ХМР №364 від 14.06.2021, щодо доцільності позбавлення батьківських прав, з метою захисту прав та інтересів дитини, Департамент служб у справах дітей, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Таким чином, судом вбачається та не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не докладає ніяких зусиль щоб дитина отримала необхідні умови для проживання та розвитку, не виконує своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини. В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 фактично визнала, що не виконувала свої батьківські обов`язки щодо своєї доньки.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.3,10 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України).
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши дитину без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно його доньки є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.
Суд критично відноситься до заперечення відповідачки щодо позбавлення її батьківських прав, оскільки відповідачка не була позбавлена ані права, ані можливості відвідати місце знаходження (проживання) дитини за власною ініціативною. Крім того, Служба у справах дітей неодноразово попереджувала відповідача щодо зміни її поведінки по відношенню до дитини та способу життя, проте відповідач належних висновків для себе зробила та усунулась від виконання батьківських обов`язків.
За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав.
Суд звертає увагу відповідачки на те, що згідно п.1 ч.1 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо його виховання.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст.169 Сімейного кодексу України).
З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263-265 Цивільно -процесуального кодексу України, суд, -
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя :