Справа №461/5697/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2023 року м. Львів.

Галицький районний суд м. Львова

в складі :

головуючого судді Юрківа О.Р.,

з участю:

секретаря судових засідань Пахолко Д.О.,

представниці позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом Львівської обласної ради до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27.12.2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права обіймати керівні посади у суб`єктах господарювання, які займаються лісозаготівлею строком на 3 (три) роки без сплати штрафу. Відповідно до ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_2 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Встановлено ОСОБА_2 іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки. Стягнуто із ОСОБА_2 в користь Львівської обласної ради шкоду завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 5 224 471 (п`ять мільйонів двісті двадцять чотири тисячі чотириста сімдесят одну) гривню 19 коп.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 14.05.2021 року апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_2 адвоката Савки Ігоря Ярославовича та прокурора у кримінальному провадженні Кишки Юрія Андрійовича залишено без задоволення, а вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2018 року, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України без змін. На підставі ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_2 від призначеного покарання.

Постановою Верховного Суду від 22.12.2021 року касаційну скаргу захисника Василик Юлії Мирославівни задоволено частково. Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2018 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 14 травня 2021 року стосовно ОСОБА_2 скасовано в частині вирішення цивільного позову і призначено в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. У решті судові рішення залишено без зміни. У даній постанові було зазначено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати і довести бездіяльність компетентного органу. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що здійснення незаконних лісовідновних рубок всупереч вимогам законодавства та матеріалам лісовпорядкування, внаслідок чого фактично знищується ліс, що має місце в цьому випадку, позбавляє представницький орган (Львівську обласну раду) можливості здійснювати функції та повноваження місцевого самоврядування, які гарантовані державою і Конституцією, чим порушуються інтереси держави. Разом з тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, задовольняючи цивільний позов, поданий прокурором в інтересах держави в особі Львівської обласної ради, не взяв до уваги відсутності у відповідній позовній заяві належного обґрунтування передбачених законом підстав для захисту саме прокурором інтересів держави в суді та належним чином не мотивував свого рішення з посиланням на норми закону або обставини, які б підлягали перевірці в ході вирішення цього питання. Вказане також залишилось поза увагою суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14.02.2022 року позовну заяву прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області Кишки Юрія Андрійовича, діючого в інтересах держави в особі Львівської обласної ради, до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - залишено без руху, надано позивачу термін протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, викладених в мотивувальній частині ухвали. А саме у зв`язку з тим, що всупереч вимогам ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції станом на 12.05.2016 р.), прокурором не надано доказ попереднього до звернення до суду повідомлення ним Львівської обласної ради про звернення до суду із вказаним позовом в інтересах держави в особі Львівської обласної ради. Крім того, документального підтвердження направлення такого повідомлення прокурором та відповідно його отримання і відповіді на нього Львівською обласною радою, до позову прокурором не долучено.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11.03.2022 року позов прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області Кишки Юрія Андрійовича, діючого в інтересах держави в особі Львівської обласної ради, до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням повернуто позивачу у зв`язку з не усуненням недоліків зазначених в ухвалі суду від 14.02.2022 року.

Позивач зазначає, що з 03 листопада 2014 року ОСОБА_2 почав обіймати посаду директора Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства «Галсільліс».

З вироку Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27.12.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 , будучи, відповідно до примітки до ст. 364 КК України, службовою особою, яка наділена адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями і зобов`язана за контрактом і статутом підприємства, здійснювати поточне (оперативне) керівництво, організовувати виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність підприємства, забезпечувати виконання завдань, передбачених законодавством, організовувати дотримання вимог лісового і природоохоронного законодавства при розробці лісосік у межах лісових ділянок, що перебувають у постійному користуванні підприємства, будучи відповідно до ст. 69 Лісового кодексу України (надалі по тексту - «ЛК України») уповноваженим видавати спеціальний дозвіл (лісорубний квиток) на здійснення спеціального лісокористування, а за наявності підстав - відмовляти у видачі такого дозволу, а також відповідальним за діяльність підприємства та його працівників, неналежно лісокористування, а за наявності підстав - відмовляти у видачі такого дозволу, а також відповідальним за діяльність підприємства та його працівників, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, перебуваючи в адміністративному приміщенні Турківського ДЛГП на вул. Данила Галицького, 2 у м. Турці Львівської області, не з`ясувавши таксаційних характеристик насадження відповідних лісових ділянок, зазначених у матеріалах лісовпорядкування, а також того, що лісогосподарські заходи на цих лісових ділянках не запроектовані, будучи зобов`язаним установити такі відомості під час прийняття рішення щодо видачі лісорубного квитка та маючи можливість встановити такі дані, порушуючи вимоги Правил поліпшення якісного складу лісів, ст. 69 Лісового кодексу України, видав шляхом підписання у відповідній графі ряд лісорубних квитків та скріпив їх відтиском печатки підприємства:04 вересня 2014 року серії 02ЛКБ №400164 на проведення прохідної рубки площею 1,8 га у виділі 14 кварталу 26 та площею 2,4 га у виділі 10 кварталу 23 Лімнянського лісництва Турківського ДЛГП «Галсільліс»;06 жовтня 2014 року серії 02ЛКБ №400171 на проведення прохідної рубки площею 1,7 га у виділі 2 кварталу 20 Лімнянського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс»;17 листопада 2014 року серії 02ЛКБ №400183 на проведення суцільної рубки рідколісся площею 0,7 га у виділі 9(2) кварталу 17 та площею 0,7 га у виділі 9кварталу 17 Бітлянського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс»;02 грудня 2014 року серії 02ЛКБ №400185 на проведення прохідної рубки площею 2,3 га у виділі 10 кварталу 46 Лімнянського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс»;09 грудня 2014 року серії 02ЛКБ №400187 на проведення прохідної рубки площею 1,2 га у виділі 16 кварталу 14 Прикарпатського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс»;02 червня 2015 року серії 02ЛКБ №400210 на проведення суцільної рубки рідколісся площею 1,1 га у виділі 18 кварталу 14 Бітлянського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс»;02 червня 2015 року серії 02ЛКБ №400211 на проведення суцільної рубки рідколісся площею 2,4 га у виділі 10 кварталу 46 Надсянського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс»;27 серпня 2015 року серії 02ЛКБ №400223 на проведення суцільної рубки рідколісся площею 1,6 га у виділі 2 кварталу 15 Бітлянського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс».

На підставі даних лісорубних квитків, виданих ОСОБА_2 із порушенням лісового та природоохоронного законодавства у результаті неналежного виконання ним своїх службових обов`язків, на зазначених ділянках загалом у період з вересня 2014 року по листопад 2015 року суб`єктом підприємницької діяльності було проведено незаконну рубку 2710 дерев різних порід, чим спричинено шкоду довкіллю у формі порушення встановленого порядку раціонального використання природних ресурсів, їх охорони та відтворення в межах лісового фонду України у загальному розмірі 5224471,19 грн., що у 250 і більше разів перевищило неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є тяжкими наслідками згідно з приміткою до ст. 364 КК України.

Таким чином, вироком суду встановлено, що у результаті згаданих незаконних дій ОСОБА_2 було спричинено шкоду довкіллю у формі порушення встановленого порядку раціонального використання природних ресурсів, їх охорони та відтворення в межах лісового фонду України у загальному розмір 5224471,19 грн.

Тому, враховуючи наведене, просить позов задовольнити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19.07.2023 року відкрито загальне судове провадження у справі.

08.09.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від ОСОБА_2

06.10.2023 року представниця позивача подала до суду відповідь на відзив.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09.10.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представниця позивача позов підтримала, надала суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви та просить позов задовольнити.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.

Адвокат Фецяк В.Я. подав до суду клопотання про відкладення судового засідання, однак у даному клопотанні не навів поважних причин для відкладення судового засідання. В даному клопотанні зазначив, що у зв`язку з зміною представника відповідача необхідно відкласти розгляд справи для ознайомлення з матеріалами справи. Однак, з матеріалів справи вбачається, що 09.10.2023 року у судовому засіданні адвокатом Фецяком В.Я. вже було заявлено клопотання про оголошення перерви у зв`язку з необхідінстю ознайомлення з матеріалами справи. Також, 02.11.2023 року до суду надходило клопотання про відкладення судового засідання від адвоката Фецяка В.Я. у зв`язку з тим, що він зайнятий в іншому судовому засіданні. Таким чином, суд приходить до висновку, що з 09.10.2023 року по 04.12.2023 року у представника відповідача було достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи. Крім того, заявлення клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, не є поважною причиною для неявки в судове засідання. Тому суд приходить до висновку, що підстави для відкладення судового засідання зазначені у клопотанні адвоката Фецяка В.Я. не є поважними.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву з якого вбачається, що позовні вимоги заперечує, оскільки вважає такі необгрунтованими та безпідставними, просить відмовити в задоволенні позову. ОСОБА_2 вважає, що Львівська обласна рада не може позиватися до нього з даним позовом, оскільки шкоду від незаконної рубки було завдано постійному користувачу - обласному комунальному спеціалізованому лісогосподарському підприємству «Галсільліс», який є самостійною юридичною особою та є засновником Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства. Також, зазначає, що завдання шкоди довкіллю незаконною рубкою лісових насаджень, при чому не з корисливих мотивів, а з суто виробничих мотивів, за лісорубними квитками серії 02ЛКБ№400171 від 06.10.2014, №400187 від 09.12.2014, №400183 від 17.11.2014, №400185 від 02.12.2014, №400210 від 02.06.2015, № 400211 від 02.06.2014, №400223 від 27.08.2015 у розмірі 4 412 854,66 грн. (5 224 471,19 грн. - 811 616,53 грн.), з огляду на наявні судові рішення, відповідальні він ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Однак позивач, заявляє позовні вимоги тільки до нього та, зважаючи на суму, позбавляє його порядку регресу й штовхає за межу бідності.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення.

Заслухавши пояснення представниці позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.

Судом встановлено, що вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27.12.2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права обіймати керівні посади у суб`єктах господарювання, які займаються лісозаготівлею строком на 3 (три) роки без сплати штрафу. Відповідно до ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_2 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Встановлено ОСОБА_2 іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки. Стягнуто із ОСОБА_2 в користь Львівської обласної ради шкоду завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 5 224 471 (п`ять мільйонів двісті двадцять чотири тисячі чотириста сімдесят одну) гривню 19 коп.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 14.05.2021 року апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_2 адвоката Савки Ігоря Ярославовича та прокурора у кримінальному провадженні Кишки Юрія Андрійовича залишено без задоволення, а вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2018 року, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України без змін. На підставі ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_2 від призначеного покарання.

Постановою Верховного Суду від 22.12.2021 року касаційну скаргу захисника Василик Юлії Мирославівни задоволено частково. Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2018 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 14 травня 2021 року стосовно ОСОБА_2 скасовано в частині вирішення цивільного позову і призначено в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. У решті судові рішення залишено без зміни. У даній постанові зазначено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати і довести бездіяльність компетентного органу. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що здійснення незаконних лісовідновних рубок всупереч вимогам законодавства та матеріалам лісовпорядкування, внаслідок чого фактично знищується ліс, що має місце в цьому випадку, позбавляє представницький орган (Львівську обласну раду) можливості здійснювати функції та повноваження місцевого самоврядування, які гарантовані державою і Конституцією, чим порушуються інтереси держави. Разом з тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, задовольняючи цивільний позов, поданий прокурором в інтересах держави в особі Львівської обласної ради, не взяв до уваги відсутності у відповідній позовній заяві належного обґрунтування передбачених законом підстав для захисту саме прокурором інтересів держави в суді та належним чином не мотивував свого рішення з посиланням на норми закону або обставини, які б підлягали перевірці в ході вирішення цього питання. Вказане також залишилось поза увагою суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14.02.2022 року позовну заяву прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області Кишки Юрія Андрійовича, діючого в інтересах держави в особі Львівської обласної ради, до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - залишено без руху, надано позивачу термін протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, викладених в мотивувальній частині ухвали. А саме у зв`язку з тим, що всупереч вимогам ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції станом на 12.05.2016 р.), прокурором не надано доказ попереднього звернення до суду, повідомлення ним Львівської обласної ради про звернення до суду із вказаним позовом в інтересах держави в особі Львівської обласної ради. Крім того, документального підтвердження направлення такого повідомлення прокурором та відповідно його отримання і відповіді на нього Львівською обласною радою, до позову прокурором не долучено.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11.03.2022 року позов прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області Кишки Юрія Андрійовича, діючого в інтересах держави в особі Львівської обласної ради, до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням повернуто позивачу у зв`язку з не усуненням недоліків зазначених в ухвалі суду від 14.02.2022 року.

Позивач зазначає, що з 03 листопада 2014 року ОСОБА_2 почав обіймати посаду директора Турківського дочірнього лісогосподарського підприємства «Галсільліс».

З вироку Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27.12.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 , будучи, відповідно до примітки до ст. 364 КК України, службовою особою, яка наділена адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями і зобов`язана за контрактом і статутом підприємства, здійснювати поточне (оперативне) керівництво, організовувати виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність підприємства, забезпечувати виконання завдань, передбачених законодавством, організовувати дотримання вимог лісового і природоохоронного законодавства при розробці лісосік у межах лісових ділянок, що перебувають у постійному користуванні підприємства, будучи відповідно до ст. 69 Лісового кодексу України (надалі по тексту - «ЛК України») уповноваженим видавати спеціальний дозвіл (лісорубний квиток) на здійснення спеціального лісокористування, а за наявності підстав - відмовляти у видачі такого дозволу, а також відповідальним за діяльність підприємства та його працівників, неналежно лісокористування, а за наявності підстав - відмовляти у видачі такого дозволу, а також відповідальним за діяльність підприємства та його працівників, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, перебуваючи в адміністративному приміщенні Турківського ДЛГП на вул. Данила Галицького, 2 у м. Турці Львівської області, не з`ясувавши таксаційних характеристик насадження відповідних лісових ділянок, зазначених у матеріалах лісовпорядкування, а також того, що лісогосподарські заходи на цих лісових ділянках не запроектовані, будучи зобов`язаним установити такі відомості під час прийняття рішення щодо видачі лісорубного квитка та маючи можливість встановити такі дані, порушуючи вимоги Правил поліпшення якісного складу лісів, ст. 69 Лісового кодексу України, видав шляхом підписання у відповідній графі ряд лісорубних квитків та скріпив їх відтиском печатки підприємства:04 вересня 2014 року серії 02ЛКБ №400164 на проведення прохідної рубки площею 1,8 га у виділі 14 кварталу 26 та площею 2,4 га у виділі 10 кварталу 23 Лімнянського лісництва Турківського ДЛГП «Галсільліс»;06 жовтня 2014 року серії 02ЛКБ №400171 на проведення прохідної рубки площею 1,7 га у виділі 2 кварталу 20 Лімнянського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс»;17 листопада 2014 року серії 02ЛКБ №400183 на проведення суцільної рубки рідколісся площею 0,7 га у виділі 9(2) кварталу 17 та площею 0,7 га у виділі 9кварталу 17 Бітлянського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс»;02 грудня 2014 року серії 02ЛКБ №400185 на проведення прохідної рубки площею 2,3 га у виділі 10 кварталу 46 Лімнянського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс»;09 грудня 2014 року серії 02ЛКБ №400187 на проведення прохідної рубки площею 1,2 га у виділі 16 кварталу 14 Прикарпатського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс»;02 червня 2015 року серії 02ЛКБ №400210 на проведення суцільної рубки рідколісся площею 1,1 га у виділі 18 кварталу 14 Бітлянського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс»;02 червня 2015 року серії 02ЛКБ №400211 на проведення суцільної рубки рідколісся площею 2,4 га у виділі 10 кварталу 46 Надсянського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс»;27 серпня 2015 року серії 02ЛКБ №400223 на проведення суцільної рубки рідколісся площею 1,6 га у виділі 2 кварталу 15 Бітлянського лісництва Турківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс».

На підставі даних лісорубних квитків, виданих ОСОБА_2 із порушенням лісового та природоохоронного законодавства у результаті неналежного виконання ним своїх службових обов`язків, на зазначених ділянках загалом у період з вересня 2014 року по листопад 2015 року суб`єктом підприємницької діяльності було проведено незаконну рубку 2710 дерев різних порід, чим спричинено шкоду довкіллю у формі порушення встановленого порядку раціонального використання природних ресурсів, їх охорони та відтворення в межах лісового фонду України у загальному розмірі 5224471,19 грн., що у 250 і більше разів перевищило неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є тяжкими наслідками згідно з приміткою до ст. 364 КК України.

Таким чином, вироком суду встановлено, що у результаті згаданих незаконних дій ОСОБА_2 було спричинено шкоду довкіллю у формі порушення встановленого порядку раціонального використання природних ресурсів, їх охорони та відтворення в межах лісового фонду України у загальному розмір 5224471,19 грн.

Згідно з висновком судової інженерно екологічної експертизи №1355 від 25.04.2016, з якого вбачається, що розрахунки фактичного розміру шкоди заподіяної порушенням лісового законодавства шляхом незаконної рубки дерев в період 2014 2015 років у Турківському ДЛГП «Галсільліс» проведені Держекоінспекцією у Львівській області згідно вимог ПКМУ №665 від 23.07.2008, відповідають дійсності.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до п. 2.5 Роз`яснень Вищого арбітражного суду України від 27.06.2001 № 02-5/74-4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища» право звернення до суду спеціально уповноважених органів державного управління в галузі охорони навколишнього природного середовища та громадських об`єднань, яке передбачено Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», не виключає можливості подання позовів про стягнення шкоди, завданої довкіллю, органами місцевого самоврядування, які мають власні самоврядні повноваження.

Таке право органів місцевого самоврядування щодо подання позовів про стягнення завданої довкіллю шкоди ґрунтується на приписах статей 13, 142, 145 Конституції України, пункту "б" статті 47, статей 15, 19 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», частини першої статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Турківське ДЛГП ЛГП «Галсільліс» створене Обласним комунальним спеціалізованим лісогосподарським підприємством «Галсільліс» (надалі ОКС ЛГП «Галсільліс») згідно з наказом № 2 від 02.10.2000, відповідно до чинного законодавства України та Статуту ОКС ЛГП «Галсільліс». Засновником останнього підприємства є Управління майном спільної власності Львівської обласної ради, що діє від імені власника - Львівської обласної ради.

Статтею 7 Лісового кодексу України встановлено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності.

Право комунальної власності на ліси реалізується територіальними громадами безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування (ст. 9 цього Кодексу).

Таким чином, Львівська обласна рада, в силу Закону, уповноважена представляти спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст Львівської області та здійснювати від їх імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування щодо забезпечення належного здійснюється лісогосподарської діяльності в комунальних лісах, збереження та відтворення цих лісів.

Здійснення незаконних лісовідновних рубок всупереч вимог законодавства та матеріалів лісовпорядкування внаслідок чого фактично знищується ліс, що має місце в даному випадку, позбавляє представницький орган (Львівську обласну раду) можливості здійснювати функції та повноваження місцевого самоврядування, які гарантовані державою та Конституцією, чим порушуються інтереси держави.

Держава може делегувати свої публічні повноваження самоврядним (саморегулівним) структурам та уповноваженим суб`єктам, які частково виконуватимуть ці функції за вказівкою держави, такими суб`єктами можуть бути, зокрема й комунальні підприємства та заклади.

Органи місцевого самоврядування, основною функцією яких є публічне управління, як правило, безпосередньо не вступають у господарські відносини з метою реалізації певних повноважень у відповідних сферах, а делегують владні повноваження з розпорядження і користування бюджетними коштами комунальним підприємствам, установам, закладам, уповноважуючи їх на цільове та ефективне використання коштів. Зазначені суб`єкти нарівні з органами місцевого самоврядування є учасниками бюджетного процесу, а саме розпорядниками бюджетних коштів за відповідними бюджетними призначеннями та асигнуваннями, що свідчить про виконання комунальними підприємствами публічно-владних управлінських функцій, у тому числі на виконання делегованих повноважень як суб`єкта владних повноважень.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 22.12.2022 у справі № 904/123/22, органам місцевого самоврядування надано широкі права для здійснення економічного і соціального розвитку на своїй території. Так, частинами першою та другою статті 143 Конституції України передбачено, зокрема, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Обласні та районні ради затверджують програми соціально- економічного та культурного розвитку відповідних областей і районів та контролюють їх виконання; затверджують районні і обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних і культурних програм, та контролюють їх виконання; вирішують інші питання, віднесені законом до їхньої компетенції.

Згідно з статтею 172 ЦК України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб - мешканців області. Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, може порушувати економічні інтереси територіальної громади області.

Отже, оскільки засновником обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» та власником його майна є територіальна громада Львівської області в особі обласної ради, яка фінансує і контролює діяльність цього комунального підприємства, а також зобов`язана контролювати виконання обласного бюджету, зокрема законність та ефективність використання коштів, відтак Львівська обласна рада є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із поверненням коштів обласного бюджету, а тому є належним позивачем у цій справі.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 905/1907/21.

Таким чином, твердження відповідача про те, що Львівська обласна рада не має права на звернення до суду з даним позом, суд не приймає до уваги.

Окрім цього, загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначені ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України, за змістом котрої майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної абр юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у: незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників;

Згідно ч. 1 ст. 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, вироком суду встановлено, що у результаті згаданих незаконних дій ОСОБА_2 було спричинено шкоду довкіллю у формі порушення встановленого порядку раціонального використання природних ресурсів, їх охорони та відтворення в межах лісового фонду України у загальному розмір 5224471,19 грн.

Згідно з висновком судової інженерно екологічної експертизи №1355 від 25.04.2016, з якого вбачається, що розрахунки фактичного розміру шкоди заподіяної порушенням лісового законодавства шляхом незаконної рубки дерев в період 2014 2015 років у Турківському ДЛГП «Галсільліс» проведені Держекоінспекцією у Львівській області згідно вимог ПКМУ №665 від 23.07.2008, відповідають дійсності.

Твердження відповідача про те, що позивачем неправомірно пред`явлено вимоги про відшкодування шкоди тільки до нього, оскільки була ще одна особа, визнана винною у незаконній рубці лісу вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, суд не приймає до уваги, адже вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27.12.2018 року встановлено, що саме незаконними діями ОСОБА_2 завдано шкоду довкіллю у формі порушення встановленого порядку раціонального використання природних ресурсів, їх охорони та відтворення в межах лісового фонду України у загальному розмірі 5224471,19 грн. Інші особи в даному вироку суду не були визнані винними.

Отже, враховуючи фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, зміст спірних правовідносин, а також досліджені докази і зокрема вирок суду, який набрав законної сили, суд приходить до висновку, що між неправомірними діями відповідача та шкодою завданою Львівській обласній раді, яка на даний час є невідшкодованою, є безпосередній причинний зв`язок, а тому вважає, що даний позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 13420 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст.5, 12, 19, 81,82, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 1166 ЦК України, ст. ст. 7, 105, 107 ЛК України, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», Законом України «Про місцеве самоврядування», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Львівської обласної ради ( адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. В. Винниченка, 18, ) 5 224 471,19 грн. шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь держави 13420, 00 грн. судового збору.

Повний текст рішення проголошено 11.12.2023 року о 16 год. 30 хв.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Р.Юрків.