Справа № 632/651/23
провадження № 2-о/632/28/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2023 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Библіва С.В., за участю секретаря Кузьменко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Первомайському Лозівського району Харківської області справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області про встановлення факту постійного проживання на території України, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник просить задовольнити заявлені вимоги посилаючись на таке: з народження, а саме з лютого 1969 року і до теперішнього часу заявник мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , однак зареєстрований за вищевказаною адресою заявник був лише до 29 вересня 1992 року. З жовтня 1992 року і по грудень 1992 року заявник проживав на території РФ, а повернувшись додому так і не зареєструвався у батьківському будинку. Єдиним документом, що підтверджує особу заявника є паспорт громадянина СРСР, серії НОМЕР_1 , виданий 20 березня 1985 року Відділом внутрішніх справ Первомайського райвиконкому Харківської області, тобто заявник є особою без громадянства. Батьки заявника були громадянами України, народилися і завжди проживали на території України, та були зареєстровані до дня їх смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки заявник своєчасно не оформив паспорт громадянина України, відповідно не може підтвердити факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року для його отримання, у зв`язку з чим і звернувся до суду з даною заявою.

Ухвалою суду від 17 травня 2023 року заяву прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у справі.

Заявник до суду не прибув, проте від нього до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, на задоволенні заяви наполягає. Представник заінтересованої особи: Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області до суду не прибув, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи, проте його неявка не є перешкодою у розгляді заяви про встановлення юридичного факту.

Враховуючи неявку в судове засідання сторін, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ст. 247 ЦПК України.

Суд, вивчивши заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: 27 червня 1968 року у смт. Первомайський Первомайського району (нова назва Лозівський район), народився заявник, ОСОБА_1 (а.с.8). Батьками заявника є громадяни України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.22-25), які за життя і до дня смерті були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією поквартирної картки та копією домової книги (а.с.18-19). З копії паспорту громадянина СРСР, серії НОМЕР_1 , виданого 20 березня 1985 року Відділом внутрішніх справ Первомайського райвиконкому Харківської області вбачається, що заявник був зареєстрований за вищевказаною адресою разом з батьками до 29 вересня 1992 року (а.с.7). З жовтня 1992 року по грудень 1992 року заявник проживав на території Іркутської області у місті Братськ РФ та працював у Братському радгоспному робочому кооперативі вантажником, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.20,21), повернувшись додому він так і не зареєструвався у будинку його батьків, однак мешкав у ньому без реєстрації. Інші письмові докази які могли б підтвердити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року у заявника відсутні, тому заявник зазначає, що факт його постійного проживання на території України без реєстрації можуть підтвердити свідки, ОСОБА_4 , рідна сестра заявника та ОСОБА_5 .

Тому, суд беручи до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі Краска проти Швейцарії» від 19.04.1993 року яким визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом.

Суд прийняв до уваги пояснення свідків, попереджених про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, які також підтвердили у своїх письмових поясненнях, що ОСОБА_1 з народження і до 29 вересня 1992 року був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , потім з жовтня 1992 року і до грудня 1992 року заявник мешкав у місті Братськ Іркутської області РФ, після повернення і до тепер заявник постійно без реєстрації проживає у будинку його батьків (а.с.32-35).

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.

У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З вказаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1,2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Відповідно до пункту 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, (далі Порядок № 215), для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

У пункті 44 Порядку № 215 встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Порядок № 215 відповідно до Закону України «Про громадянство України» визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Абзацом першим пункту 1 Порядку № 215 передбачено, що для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Згідно з абзацом другим пункту 4 Порядку № 215 заяви та інші документи з питань громадянства подаються особою, яка проживає в Україні на законних підставах, - до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи в Україні. Підпунктом «а» пункту 7 Порядку № 215 передбачено, що встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України;

Згідно з пунктом 8 Порядку № 215 для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 1 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Враховуючи вищенаведене, суд не може ставити під сумнів факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який народився у смт. Первомайський Первомайського району Харківської області, станом на 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 76-77, 81, 247, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який народився у смт. Первомайський Первомайського району Харківської області, станом на 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , і/н: не має.

Заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, місцезнаходження: 61057, м. Харків, вул. Римарська, б. 24, .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення його повного тексту.

Повний текст рішення виготовлено 12 червня 2023 року.

Суддя:С. В. Библів