Справа № 201/7282/22
Провадження № 2/202/2066/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Марченко Н.Ю., ознайомившись із позовною заявою Національного агентства з питань запобігання корупції до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутого майна, -

В С Т А Н О В И В:

22 вересня 2022 року Національне агентство з питань запобігання корупції звернулося до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь безпідставно отримані грошові кошти в сумі 41 252 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 29 березня 2023 року зазначена цивільна справа була передана за підсудністю до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі, суд виходить з наступного:

Згідно зі статтею 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (пункт 24 рішення ЄСПЛ від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України»).

Згідно з частиною 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинстві справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших справ є наявність у них, насамперед, спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства).

В свою чергу, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Як вбачається з позовної заяви, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25.11.2020 року у справі № 200/7446/20-а, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22.03.2021, було частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення з Національного агентства з питань запобігання корупції на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду Національним агентством з питань запобігання корупції ОСОБА_1 був нарахований до виплати середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 41 252 грн.

У подальшому Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду своєю постановою від 21.12.2021 скасував рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.11.2020 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22.03.2021 року та відмовив у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Частиною 1 статті 380 КАС України передбачено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони (частина 4 статті 380 КАС України).

Відповідно до частини 7 статті 380 КАС України якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з частиною 8 статті 380 КАС України заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи за результатами перегляду рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

При цьому статтею 381 КАС України визначено осо бливості повороту виконання в окремих категоріях адміністративних справ.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року №3-рп/2011 поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав.

Отже, з наведеного можна зробити висновок, що вимога про повернення грошових коштів, які були отримані на підставі судового рішення в адміністративній справі і яке в подальшому було скасовано, має вирішуватися в порядку адміністративного судочинства за правилами, визначеними статтями 380-381 КАС України.

Зазначене узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 569/15646/16-ц (провадження № 14-375цс19).

Пунктом 1 частини 1 статті 186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що грошові кошти, які Національне агентство з питань запобігання корупції просить стягнути з відповідача на свою користь, були отримані на виконання судового рішення в адміністративній справі, яке у подальшому було скасовано, суд вважає, що подана позовна заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим у відкритті провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись ст. 186 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті провадження у цивільній справі за позовом Національного агентства з питань запобігання корупції до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутого майна відмовити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд його вимог віднесено до юрисдикції Донецького окружного адміністративного суду, який розглядав адміністративну справу № 200/7446/20-а як суд першої інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталія Марченко