БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/28/23
Справа № 356/432/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2023 Березанський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Капшученко І. О.

за участю секретаря Хоменко Т. А.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя

В С Т А Н О В И В:

До Березанського міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_3 , просив визнати за ним право власності на частину спільного майна подружжя, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташованими по АДРЕСА_1 . Позову обґрунтовано тим, що між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, та під час шлюбу за спільні кошти сторін був придбаний та зареєстрований за ОСОБА_5 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 . Оскільки спірний будинок придбаний під час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя, частки співвласників є рівними, то вказане майно підлягає поділу шляхом визнання права власності на за позивачем.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2022 вказана судова справа була розподілена судді Лялику Р. М.

Ухвалою судді Березанського міського суду Київської області Лялика Р. М. від 30.11.2022 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Розпорядженням керівника апарату Березанського міського суду Київської області від 15.02.2023 № 1 у зв`язку із задоволенням заяви судді Лялик Р. М. про самовідвід призначено повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2023 головуючим суддею по вказаній судовій справа визначено суддю Капшученко І. О.

Ухвалою Березанського суду Київської області від 27.02.2023 прийнято до розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 28.03.2023 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 27.11.2023 зустрічну позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання житлового будинку особистим майном в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя повернуто.

16.03.2023 через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач просила у позові відмовити у задоволенні позову повністю, вказала, що придбала спірний будинок за власні кошти, придбаний не для потреб сім`ї, витрати на утримання будинку та його ремонт несла виключно відповідач. Позивач зловживає алкогольними напоями та веде аморальний спосіб життя (Т.2а.с.107-108).

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, 10.05.2023 та 11.10.2023 представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його та позивача відсутності; в клопотанні наголосив на презумпції спільного сумісного майна подружжя, встановлену ст. 60 СК України, що не була спростована відповідачем, а платіжні квитанції про сплату комунальних послуг не доводять набуття майна у особисту приватну власність; позивач причини неявки суду не повідомив, з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертався (Т.1 а.с.196, Т.2.а.с.20 ).

Враховуючи вказане, керуючись ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності вказаних учасників процесу.У судове засідання позивач та його представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечили, просили відмовити. Відповідач вказувала, що спірний будинок придбаний за кошти власні та кошти її матері, яка надала 5000 доларів США на придбання будинку по АДРЕСА_1 . У матері відповідача ОСОБА_7 , земельні ділянки, які вона здає в оренду та має грошові кошти, окрім того вона позичала грошові кошти для придбання будинку, про що є розписки. Під час шлюбу ОСОБА_3 обіжав свою дружину, не працював, зловживав алкогольними напоями, та грошові кошти надані йому позивачем на оплату газу, використовував на власні потреби, не інтересах сімї, наслідок чого, утворився борг за користування газом, який було відключено уповноваженими працівниками. Витрати на утримання спірного майна несла відповідач сама, сплачуючи за комунальні послуги та ремонт. Представник відповідача окремо звернув увагу, що згоди відповідачу на придбання спірного будинку позивач не надавав.

Дослідивши матеріали, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні докази у справі, судом було встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 18.02.2017 було укладено шлюб зареєстрований у Баришівському районному відділі держаної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №12, згідно свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 . Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 20.07.2022, вказаний шлюб розірвано (Т.1а.с.54,93).

У період шлюбу 01.06.2017 ОСОБА_5 було придбано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі - продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Березанського міського нотаріального округу, Лялик О.В., зареєстрованого у реєстрі №303 (Т.а.с.53).

Позивач ОСОБА_3 надав засвідчену нотаріусом Березанського міського нотаріального округу Лялик О.В., зареєстровану у реєстрі №160 письмову заяву на згоду ОСОБА_5 на оформлення в інтересах сім`ї та на умовах, які вони попередньо обговорили і вважають вигідними для себе, відповідає їхньому спільному волевиявленню, договору купівлі- продажу та купівлю будинку АДРЕСА_1 (Т.1а.с.55).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Згідно частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України).

Способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначено статтею 71 СК України.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року N 6-843цс17 та узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року у справі N 372/504/17 (провадження N 14-325цс18).

Як роз`яснено в п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Під час розгляду справи відповідач вказувала, що спірний будинок з господарськими будівлями та спорудами був придбаний за кошти її матері, та кошти були передані ОСОБА_4 , разом із тим, з урахуванням положень ст.76, ч.3 ст.12 , ч.1ст.81 статті 81 ЦПК України, матеріали справи таких доказів у тому числі передання коштів, не містять.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 ) не було спростовано презумпцію спільності майна подружжя, а тому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташованими по АДРЕСА_1 є спільним майном подружжя.

Згідно із ч.2 та ч.3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Така правова позиція є сталою, та висловлена Верховним Судом, зокрема, у Постанові від 30 січня 2020 року у справі № 686/15607/15-ц та Постанові від 17 січня 2020 року у справі № 523/9268/15-ц.

Доводи відповідача щодо проведення поточного ремонту та оплати комунальних послуг також жодним чином не доводить обставину придбання будинку за її особисті кошти (квитанції ТЦ «Епіцентр», ТОВ «НоваПей», «магазину «Все для дому», «М2», « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП ОСОБА_9 , № 0.0..1 від 21.09.2020, № 0.0..1 від 30.12.2020, № 0.0..1 від 05.04.2021, № 0.0..1 від 05.07.2021, № 0.0..1 від 12.02.2021, № 0.0..1 від 16.03.2022, № 0.0..1 від 22.11.2022, отримувачем за якими є КП «Березанський міськводоканал» (Т.1,а.с.122-128, 161,163-167)

Водночас, надані відповідачем копії квитанцій № 0.0..1 від 21.09.2020, № 0.0..1 від 30.11.2020, № 77780139 від 11.02.2021, № 83978494 від 03.04.2021, № 0.0..1 від 19.05.2021, № 0.0..1 від 20.05.2021, № 0.0..1 від 04.08.2021, № 105715357 від 18.09.2021, № 114763542 від 19.11.2021, отримувачем за якими є ТОВ «Київська обласна ЕК», копії квитанцій № 0.0..1 від 05.10.2020, № 0.0..1 від 09.11.2020, отримувачем за якими є ФОП ОСОБА_10 , копії квитанцій № 0.0..1 від 05.01.2021, № 0.0..1 від 05.02.2021, № 0.0..1 від 04.04.2021, № 0.0..1 від 06.05.2021, № 0.0..1 від 06.06.2021, № 0.0..1 від 06.07.2021, № 0.0..1 від 05.08.2021, № 0.0..1 від 07.09.2021, № 0.0..1 від 06.10.2021, № 0.0..1 від 06.11.2021, отримувачем за якими є ТОВ «Кристал Телеком», копії квитанцій № 0.0..1 від 04.01.2022, № 0.0..1 від 06.02.2022, № 0.0..1 від 07.05.2022, № 0.0..1 від 05.04.2022, № 0.0..1 від 07.06.2022, № 0.0..1 від 06.07.2022, № 0.0..1 від 06.08.2022, отримувачем за якими є ТОВ «УКР ЕНЕРДЖІ», копії квитанцій № 0.0..1 від 04.01.2022, № 0.0..1 від 07.02.2022, № 0.0..1 від 04.01.2022, № Р24АС1899 від 19.01.2022, № 0.0..1 від 21.02.2022, № 0.0..1 від 28.04.2022, № 0.0..1 від 09.05.2022, № 0.0..1 від 29.11.2021, № 0.0..1 від 08.12.2021, № 0.0..1 від 16.12.2021, № 0.0..1 від 22.01.2021, № 9246-4358-4036-4046 від 30.09.2021, отримувачем за якими є Переяслав-Хм. діл. Баришівка (газопостачання), копії квитанцій № 0.0..1 від 08.11.2021, № 9246-4355-9971-9007 від 01.10.2021, отримувач АТ «Київоблгаз», суд відхиляє як неналежні докази, оскільки вони не містять будь-яких вказівок щодо об`єкту нерухомого майна, щодо утримання якого проводилась оплата послуг (Т.1,а.с.111-121,129-144,146-159,169).

Копії чеку № 381657 від 19.03.2020, а також фіскальних чеків АТ «Укрпошта» взагалі не містять даних ні про платника, ні про отримувача коштів, а також призначення платежу, тому також не враховуються судом (Т.1,а.с.145,160,162,168).

Копії квитанцій № 0.0..1 від 21.09.2020, № 0.0..1 від 30.12.2020, № 0.0..1 від 05.04.2021, № 0.0..1 від 05.07.2021, № 0.0..1 від 12.02.2021, № 0.0..1 від 16.03.2022, № 0.0..1 від 22.11.2022, отримувачем за якими є КП «Березанський міськводоканал» (Т.1,а.с.122-128)

Таким чином, оскільки спірне майно було набуте в період перебування сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, воно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя в розумінні ст. 60 СК України та підлягає поділу і частини майна є рівними.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим, підставним, підлягає задоволенню .

Відповідно до ч.ч.1,6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач є громадянкою, яка, віднесена до 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.231).

У постанові ВСУ від 01.03.2017 року у справі №6-152цс17 зроблено наступний висновок, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга цієї статті). Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Отже, витрати зі сплати судового збору понесені позивачем мають бути компенсовані за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4-5, 12-13, 76-83, 89, 141, 211, 223, 258-259, 263-266, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючим за адресою: АДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованою та проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення суду складене 29.11.2023.

Суддя І. О. Капшученко