621/2399/23
2/621/715/23

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України
30 листопада 2023 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі:
судді - Бібіка О.В.
за участю секретаря судового засідання - Сосницької К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Зміїв цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення режиму спільної часткової власності та виділення в натурі частини земельної ділянки,
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що у період з 25.12.2001 по 17.02.2005 позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. У період шлюбу було придбано дві земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Договори купівлі - продажу були посвідчені державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори та зареєстровані в реєстрі нотаріальних дій. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 12.12.2008 визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1 , придбаної за договором купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Головіною Л.А. 29 жовтня 2003 року, зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій за № 2-1069, загальною площею 0.100 га вартістю 690,00 грн. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1 , придбаної за договором купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Головіною Л. А. 29 жовтня 2003 року зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за № 2-1066, загальною площею - 0,114 га вартістю 720,00 грн. Залишено у власності ОСОБА_1 1/2 частку земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1 , придбаної за договором купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Головіною Л.А. 29 жовтня 2003 року, зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій за № 2-1069, загальною площею 0.100 га вартістю 690,00 грн. та 1/2 частку земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1 , придбаної за договором купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Головіною Л. А. 29 жовтня 2003 року зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за № 2-1066, загальною площею - 0,114 га вартістю 720,00 грн. На даний час не досягнуто домовленості щодо виділення в натурі земельної ділянки з припиненням режиму спільної часткової власності. У зв`язку з чим змушений звернутись до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення виділу земельної ділянки в натурі, відповідно до частки кожного у спільній частковій власності, з метою припинення права спільної часткової власності на це майно.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 12.07.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 08.09.2023 закрито підготовче провадження.
Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Враховуючи викладене, тривалість перебування справи в провадженні суду, достатність часу для реалізації права на подачу доказів у справі, не наведення законодавчо визначених підстав для зняття з розгляду або зупинення провадження у справі, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, відповідно до частини третьої названої статті Кодексу якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов наступного висновку.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 25.12.2001 по 17.02.2005, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 та копією свідоцтва про розірвання шлюбу № НОМЕР_2 (а.с. 8, 9)
17.02.2005 укладено договір про розподіл спільного майна подружжя, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за № 553 (а.с. 14-15)
29.10.2003 укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 0,100 га по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,114 га по АДРЕСА_1 (а.с. 16-25)
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 12.12.2008 визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1 , придбаної за договором купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Головіною Л.А. 29 жовтня 2003 року, зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій за № 2-1069, загальною площею 0.100 га вартістю 690,00 грн. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1 , придбаної за договором купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Головіною Л. А. 29 жовтня 2003 року зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за № 2-1066, загальною площею - 0,114 га вартістю 720,00 грн. Залишено у власності ОСОБА_1 1/2 частку земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1 , придбаної за договором купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Головіною Л.А. 29 жовтня 2003 року, зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій за № 2-1069, загальною площею 0.100 га вартістю 690,00 грн. та 1/2 частку земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1 , придбаної за договором купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Головіною Л. А. 29 жовтня 2003 року зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за № 2-1066, загальною площею - 0,114 га вартістю 720,00 грн (а.с. 26-28)

З відповіді сертифікованого інженера - землевпорядника ОСОБА_3 на адвокатський запит вбачається, що земельна ділянка для індивідуального дачного будівництва загальною площею 0,100 га за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підстаі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 131863 від 30.11.2006, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за № 09, кадастровий номер :00:003:0035. Земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,1140 га за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 131862 від 30.11.2006, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за № 10, кадастровий номер :00:003:0036. Згідно з рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 12.12.2008 по справі № 2-1183/2008 визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину кожної вищезазначеної земельної ділянки, залишено у власності ОСОБА_1 1/2 частину кожної вказаної земельної ділянки. Для реалізації рішення суду необхідно здійснити поділ двох земельних ділянок шляхом розробки Технічних документацій із землеустрою щодо поділу земельних ділянок відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України. Згідно зі ст. 56 ЗУ "Про земелустрій" технічна документація із землеустрою розробялється за рішенням власників земельних ділянок. Відповідно до відомостей Державного земельного кадастру власником двох земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровими номерами :00:003:0035, :00:003:0036 є ОСОБА_1 . Земельні ділянки внесені до бази ДЗК у відповідності з виданими Державними актами, без коригування лінійних промірів. Провівши аналіз вихідних даних та попередні розрахунки за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення зроблено висновок, що за умови прийняття ОСОБА_1 рішення щодо здійснення поділу двох земельних ділянок та фіксації прийнятого рішення відповідно до умов чинного законодавства, здійснення поділу земельних ділянок на рівні частки є технічно можливим. Кадастрові плани, розроблені ТОВ "Всеукраїнське підприємство - БТІ, архітектури та землевпорядкування", з метою визначення площ та лінійних промірів земельних ділянок після здійснення поділу, є актуальними. Виконати поділ двох земельних ділянок у відповідності з кадастровими планами можливо (а.с. 80)

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша-друга статті 319 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння і користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння і користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці в праві спільної часткової власності. В разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності, що передбачено статтею 361 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 364 цього ж Кодексу співвласник має право на виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Частина 3 ст. 364 ЦПК України передбачає, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 (провадження N 61-22087св19) зроблено висновок, що «відповідно достатті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються.

При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правилає ситуація, коли майно належить направі спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється».

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак, у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України).

Відповідно до п. 1.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 №55, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.

Що стосується вимог позивача про залишення у власності відповідачки після поділу частини земельних ділянок, то, по-перше, відповідно до положень ст. 392 ЦК України саме власник майна може пред`явити позов про визнання свого права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а по-друге, позов про визнання права власності заявлено позивачем в інтересах іншої особи, яка є відповідачем у справі, що суперечить нормам законодавства.

Враховуючи, що зроблений сертифікованим інженером - землевпорядником ТОВ "Всеукраїнське підприємство - БТІ, архітектури та землевпорядкування" ОСОБА_3 висновок вказує на технічну можливість здійснення поділу між співвласниками земельних ділянок на рівні частки, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 223, 247, 263-265, 272, 273, 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) про припиненння режиму спільної часткової власності та виділення в натурі частини земельної ділянки - задовольнити частково.

Виділити в натурі ОСОБА_1 1/2 частку земельної ділянки розміром 0,0500 га, відповідно до кадастрового плану, розробленого товариством з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнське підприємство - БТІ, архітектури та землевпорядкування" 2023 року, цільове призначення якої для індивідуального дачного будівництва загальною площею 0,100 га, з кадастровим номером :00:003:0035, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , придбаної за договором купівлі - продажу, посвідченим державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Головіною Л. А. 29 жовтня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 2-1069, припинивши право спільної часткової власності.

Виділити в натурі ОСОБА_1 1/2 частку земельної ділянки розміром 0,0570 га, відповідно до кадастрового плану, розробленого товариством з обмеженою відповідальністю "Всеукраїнське підприємство - БТІ, архітектури та землевпорядкування" 2023 року, цільове призначення якої для особистого селянського господарства, загальною площею 0,114 га, з кадастровим номером :00:003:0036, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , придбаної за договором купівлі - продажу, посвідченим державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Головіною Л. А. 29 жовтня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 2-1066, припинивши право спільної часткової власності.

В іншій частині відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Позивач має право оскаржити заочне рішення повністю або частково безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 11.12.2023.

Суддя: