Справа № 455/694/23
Провадження № 2/455/300/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

06 грудня 2023 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кушніра А.В.,

секретар судового засідання Борковська Н.М.,

з участю: позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Косик Л.А.,

представників відповідача Токар І.О., Кошеварової О.Ю., Яськів Ж.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського обласного центру зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

05.04.2023 до Старосамбірського районного суду Львівської області від представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Косик Л.А. надійшла вищевказана позовна заява ОСОБА_1 до Львівського обласного центру зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов мотивований тим, що позивачка ОСОБА_1 працювала у Львівському обласному центрі зайнятості (далі - ЛОЦЗ) з 21.08.2001 по 01.03.2023 (робоче місце у м.Старий Самбір Львівської області). 01.03.2023 згідно з наказом ЛОЦЗ №132-к позивачку звільнено з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Старосамбірської ЛОЦЗ у зв`язку із змінами в організації праці, п.1 ст.40 КЗпП України. Позивачка вважає своє звільнення незаконним, таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства з наступних підстав.

Зазначає, що наказом ЛОЦЗ від 20.12.2022 №1947 введено в дію організаційну структуру та штатні розписи Львівської, Дрогобицької, Самбірської, Стрийської, Золочівської, Червоноградської, Яворівської філій ЛОЦЗ з 30.12.2022. Згідно якого штатні посади Старосамбірської районної філії ЛОЦЗ було скорочено у кількості 16,5 штатних одиниць, на яких працювали 17 працівників, а саме: ОСОБА_2 , директор; ОСОБА_3 , заступник директора-начальник відділу надання соціальних послуг; ОСОБА_4 , провідний інженер з комп`ютерних систем; ОСОБА_5 , водій легкового автомобіля; відділ надання соціальних послуг; ОСОБА_6 , заступник начальника; ОСОБА_7 , провідний фахівець з питань зайнятості; ОСОБА_8 , провідний фахівець з питань зайнятості; ОСОБА_9 , провідний фахівець з питань зайнятості; ОСОБА_10 , провідний фахівець з питань зайнятості; ОСОБА_11 , провідний фахівець з питань зайнятості; ОСОБА_1 , провідний фахівець з питань зайнятості; ОСОБА_12 , провідний фахівець з питань зайнятості; ОСОБА_13 , завідувач сектору профорієнтації; Кубай Л.І., провідний фахівець з профорієнтації. Відділ взаємодії з роботодавцями та рекрутингу: ОСОБА_14 , начальник відділу; Подан І.І., провідний фахівець з питань зайнятості; ОСОБА_15 , провідний фахівець з питань зайнятості.

Стверджує, що 21.12.2022 позивачку ознайомлено з новою структурою та штатним розписом Самбірської філії ЛОЦЗ, а 29.12.2022 попереджено про вивільнення з 01 березня 2023 року. У новій структурі і штатному розписі відсутня Старосамбірська районна філія ЛОЦЗ, натомість у структурі і штатному розписі Самбірської філії ЛОЦЗ наявне Старосамбірське управління. Кількість посад Старосамбірського управління Самбірської філії ЛОЦЗ складала 9 штатних одиниць, створено два відділи: відділ кар`єрного консультування - 5 штатних одиниць, відділ взаємодії з роботодавцями - 3 штатні одиниці, начальник управління - 1 штатна одиниця. В новому штатному розписі створено новий відділ кар`єрного консультування, в якому наявна посада кар`єрного радника, аналогічна посада за змістом та обсягом посадових обов`язків і функціонального навантаження тій, з якої звільнено Позивачку. Також створено новий відділ взаємодії з роботодавцями. Проте Позивачці не було запропоновано посаду в новому відділі та не запропоновано жодної іншої посади. Нові посади згідно штатного розпису Старосамбірського управління Самбірської філії ЛОЦЗ зайняли такі працівники: начальник управління Яськів Ж.С.; відділ кар`єрного консультування: заступник начальника управління - начальник відділу Пашко О.І.; заступник начальника відділу - ОСОБА_6 ; кар`єрний радник - ОСОБА_12 ; кар`єрний радник - ОСОБА_8 ; кар`єрний радник - ОСОБА_7 ; відділ взаємодії з роботодавцями: начальник відділу - ОСОБА_14 ; консультант роботодавця - ОСОБА_16 ; консультант роботодавця - ОСОБА_15 .

Вказує, що відповідачем порушено положення статті 42 КЗпП України, свої обов`язки відповідач виконав формально, не провів порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які звільнено, чим порушив переважне право Позивачки на залишення на роботі у порівнянні із працівниками, що залишились. Відповідачем взагалі не враховано високий рівень кваліфікації Позивачки, її безперервний стаж роботи понад 21 рік у ЛОЦЗ, швидкість та ефективність у виконанні роботи, дотримання Правил внутрішнього трудового розпорядку, відсутність дисциплінарних стягнень та будь-яких інших зауважень до виконання посадових обов`язків. Позивачка вчасно та успішно проходила підвищення кваліфікації, а саме в Інституті підготовки кадрів державної служби зайнятості України у 2011p., отримала Свідоцтво про підвищення кваліфікації від 24.06.2011 №783 та у 2018 p., отримала Свідоцтво про підвищення кваліфікації №16305291/000769-18. Позивачка у 1999р. закінчила Державний університет «Львівська політехніка», отримала вищу освіту за спеціальністю менеджмент організацій та кваліфікацію спеціаліста менеджера економіста та у 1986 р. закінчила Самбірський технікум механізації обліку, отримала середню спеціальну освіту за спеціальністю статистика та кваліфікацію статистик, що дозволяє Позивачці виконувати роботу не лише за посадою аналогічною, яку вона займала у Старосамбірській районній філії ЛОЦЗ, а також і у новостворених відділах Старосамбірського управління Самбірської філії ЛОЦЗ. Відповідач також обізнаний, що Позивачка є особою з інвалідністю II групи довічно та Позивачці залишилося менше п`яти років до виходу на пенсію за віком. Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації від 15.04.2022 № 518 Позивачці протипоказана важка фізична праця, за станом здоров`я може виконувати роботу за професією та спеціальністю менеджер та потребує трудової реабілітації у відповідно створених умовах, які виключають ризики для її здоров`я. У Відповідача були наявні такі нові посади в тому числі у Старосамбірському управлінні Самбірської філії ЛОЦЗ (кар`єрний радник, консультант роботодавця), на яких могла працювати Позивачка, проте Позивачку не рекомендовано на зайняття жодної з нових посад у ЛОЦЗ введених і дію з 30.12.2022, натомість нові посади такі як кар`єрний радник та консультант роботодавця запропоновані працівникам, а саме ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , які не мають вищої кваліфікації та продуктивності праці у порівнянні Позивачкою.

Також зазначає, що при винесенні рішення про поновлення на роботі, на користь Позивачки підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, згідно з частиною другою статті 235 КЗпП України.

З огляду на наведене, просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Львівського обласного центру зайнятості від 23.02.2023 №132-к «З особового складу», поновити ОСОБА_1 на посаді провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Старосамбірської районної філії Львівського обласного центру зайнятості, стягнути з Львівського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.03.2023 по момент винесення рішення судом та стягнути з Львівського обласного центру зайнятості на користь позивачки судові витрати.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2023 року справа визначена для розгляду судді Кушніру А.В.

Ухвалою судді від 10.04.2023 провадження у справі відкрито, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, справу призначено до розгляду по суті.

09.05.2023 від представника відповідача - директора Львівського обласного центру зайнятості Барилюка В. до суду надійшов відзив на позовну заяву (т.1 а.с.54-62), в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування своїх заперечень покликається, зокрема, на те, що наказом Львівського обласного центру зайнятості від 20.12.2022 №1947 «Про штатний розпис» введено з 30.12.2022 в дію нову організаційну структуру та штатні розписи Львівської, Дрогобицької, Самбірської, Стрийської, Золочівської, Червоноградської, Яворівської філії Львівської обласної служби зайнятості та визнано таким, що втратив чинність з 30.12.2022 наказ Львівського обласного центру зайнятості від 09.12.2022 № 1931 «Про штатний розпис». Таким чином, з 30 грудня 2022 року втратила чинність організаційна структура та штатні розписи Львівського міського, Дрогобицького, Самбірського, Стрийського міськрайонних центрів зайнятості та міських, районних філій Львівського обласного центру зайнятості та введено в дію нова організаційна структура та штатні розписи Львівської, Дрогобицької, Самбірської, Стрийської, Золочівської, Червоноградської, Яворівської філій Львівського обласного центру зайнятості. Наказом Львівського обласного центру зайнятості від 16.12.2022 №1941 «Про створення Дрогобицької, Золочівської, Львівської, Самбірської, Стрийської, Червоноградської, Яворівської філій Львівського обласного центру зайнятості» створено Дрогобицьку, Золочівську, Львівську, Самбірську, Червоноградську та Яворівську філії Львівського обласного центру зайнятості. Наказом Львівського обласного центру зайнятості від 21.12.2022 № 258-к «Про ознайомлення працівників Львівського міського, Дрогобицького, Самбірського, Стрийського міськрайонних центрів зайнятості та філій Львівського обласного центру зайнятості із новою структурою та штатним розписом» зобов`язано директора Старосамбірської районної філії ЛОЦЗ ознайомити працівників з новою структурою та штатним розписом, що затверджені 16.12.2022 та вводяться в дію 30.12.2022; попередити працівників про їх можливе звільнення з займаних посад 01.03.2023 під їх особистий підпис; подати пропозиції щодо переведення працівників філії на нові посади згідно з штатним розписом, який затверджений 16.12.2022 та кандидатури працівників, що підпадають під скорочення (з урахуванням пільг та переваг, передбачених чинним законодавством України, а саме: щодо яких встановлено обмеження на звільнення та тих, що мають право на залишення на роботі). 21.12.2022 працівники Старосамбірського районної філії ЛОЦЗ, в т.ч. і Позивачка, були ознайомлені із новою структурою та штатним розписом Львівської, Дрогобицької, Самбірської, Стрийської, Золочівської,Червоноградської, Яворівської філій Львівського обласного центру зайнятості, що підтверджується додатком 2 до наказу Львівського обласного центру зайнятості від 21.12.2022 № 258-к «Про ознайомлення працівників Львівського міського, Дрогобицького, Самбірського, Стрийського міськрайонних центрів зайнятості та філій Львівського обласного центру зайнятості із новою структурою та штатним розписом». Директором Старосамбірської районної ЛОЦЗ листом від 22.12.2022 № 01-409/22 було подано пропозиції кандидатур працівників, що підлягають під скорочення та пропозиції щодо переведення працівників Старосамбірської районної філії на нові посади в Старосамбірське управління Самбірської філії Львівського обласного центру зайнятості. Відповідно до поданих пропозицій претендентами на скорочення були 8 працівників Старосамбірської районної філії ЛОЦЗ, в.т.ч. Позивачка.

Зазначає, що для забезпечення дотримання визначених законодавством України прав осіб, котрі мають переважне право на залишення на роботі або щодо котрих встановлено обмеження на звільнення, а також розгляду пропозицій керівників Львівського міського, Дрогобицького, Самбірського, Стрийського міськрайонних центрів зайнятості та міських, районних філій Львівського обласного центру зайнятості щодо кандидатур працівників, що підпадають під скорочення, та кандидатур працівників щодо переведення на нові посади в утворені структурні підрозділи Львівського обласного центру зайнятості наказом Львівського обласного центру зайнятості від 20.12.2022 № 77-ка «Про створення тимчасової комісії» було утворено тимчасову комісію з визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі або щодо яких встановлено обмеження на звільнення, а також розгляду пропозицій керівників центрів зайнятості/філій Львівського обласного центру зайнятості щодо кандидатур працівників, що підпадають під скорочення та кандидатур працівників, котрим в порядку працевлаштування будуть пропонуватися посади в утворених структурних підрозділах Львівського обласного центру зайнятості (надалі - Комісія). 23.12.2022 на засіданні Комісії було розглянуто лист директора Старосамбірської районної філії ЛОЦЗ від 22.12.2022 № 01-409/22 ЛОЦЗ щодо кандидатур працівників Старосамбірської районної філії ЛОЦЗ, котрі підпадають під скорочення та пропозиції щодо переведення працівників Старосамбірської районної філії ЛОЦЗ на посади у новоутворений структурний підрозділ Львівського обласного центру зайнятості та вирішено з урахуванням пільг та переваг, передбачених чинним законодавством України погодити пропозиції надані директором Старосамбірської районної філії ЛОЦЗ щодо кандидатур працівників Старосамбірської районної філії ЛОЦЗ, котрі підпадають під скорочення та пропозиції щодо переведення працівників Старосамбірської районної філії ЛОЦЗ на нові посади у новостворений структурний підрозділ Львівського обласного центру зайнятості. Наказом Львівського обласного центру зайнятості від 29.12.2022 №264-к «З особового складу» працівники Старосамбірської районної філії ЛОЦЗ переведені на вакантні посади у новостворений структурний підрозділ Самбірської філії Львівського обласного центру зайнятості з 30.12.2022. У зв`язку із вищенаведеним, Позивача 29.12.2022 ознайомлено з наказом Львівського обласного центру зайнятості від 28.12.2022 №262-к «Про попередження про звільнення із займаних посад у зв`язку зі змінами в організації праці», та письмовим попередженням про наступне вивільнення із займаної посади на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України з 01.03.2023.

Також зазначає, що частиною 2 ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу законів про працю України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів. Оскільки Позивачка не обиралася до профспілкових органів, то відповідно до ст.5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» згода первинної профспілкової організації на розірвання трудового договору не надавалася.

Вважає, що Львівським обласним центром зайнятості було проведено звільнення Позивачки з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Старосамбірської районної філії Львівського обласного центру зайнятості 1 березня 2023 року у зв`язку із змінами в організації праці за п.1 ст.40 КЗпП України з дотриманням вимог чинного законодавства, так як в Львівській обласній службі зайнятості відбулися зміни в організації праці, зокрема скорочення чисельності та штату працівників, Позивачка своєчасно за два місяці була повідомлена про наступне вивільнення, а тому відсутні правові підстави для визнання неправомірним та скасування наказу Львівського обласного центру зайнятості від 23.02.2023 № 132-к «З особового складу» про звільнення ОСОБА_1 з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Старосамбірської районної філії Львівського обласного центру зайнятості. Щодо пропозиції роботи Позивачці то за період з 29.12.2022 по 01.03.2023 у філіях Львівського обласного центру зайнятості була вакантна лише одна посада - провідного інженера з комп`ютерних систем відділу інформаційних систем Львівської філії Львівського обласного центру зайнятості (вакантна з 26.01.2023 по 28.01.2023). Дана посада Позивачці не пропонувалася, оскільки зона не відповідала кваліфікаційним вимогам до посад, що стосуються даного напрямку роботи. Щодо кваліфікації та продуктивності праці Позивачки то на виконання листа Львівського обласного центру зайнятості від 16.12.2022 року №10-4022/22 Старосамбірською районною філією Львівського ОЦЗ було подано на розгляд тимчасової комісії ЛОЦЗ інформацію щодо переведення працівників на нові посади за результатами проведеного аналізу показників ефективності роботи в розрізі працівників з урахуванням пільг та переваг, передбачених чинним законодавством України. На підставі проведеного аналізу ефективності роботи кожного фахівця, керівництвом філії 22.12.2022, було подано до ЛОЦЗ пропозиції щодо переведення працівників філії на нові посади згідно з штатним розписом, який затверджений наказом ЛОЦЗ від 16.12.2022 № 1944 "Про штатний розпис", та вводився в дію наказом ЛОЦЗ від 20.12.2022 №1947 з 30.12.2022, а також пропозиції щодо кандидатур працівників, які підпадають під скорочення. Першочергово розглядалося питання щодо залишення на роботі працівників, котрі мають більш високу продуктивність праці та кваліфікацію.

Також, звертає увагу на те, що аналіз положень статті 42 КЗпП України дає підстави для висновку, що визначення переважного права на залишення на роботі можливе лише між працівниками, які обіймають тотожні посади, тобто посади з однаковими назвами, при цьому працівники мають однакові спеціальні трудові права та обов`язки. Аналіз положень статті 40 КЗпП України дає підстави для висновку, що в процесі працевлаштування осіб, які підлягають звільненню у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, на вакантні посади і робочі місця, не діють правила про перевагу на залишення на роботі, встановлені ст. 42 КЗпП, оскільки ніяких переваг на працевлаштування, на переведення на іншу роботу (на посаду в новостворений відділ) в разі звільнення за п.1 ст.40 КЗпП у випадку Позивача не встановлено, тобто переважне право на залишення на роботі не тотожне переважному праву на працевлаштування на нову посаду. В даному випадку, як зазначалося вище, на підставі наказу Державного центру зайнятості від 08.12.2022 № 129 «Про примірну організаційну структуру» наказом Львівського обласного центру зайнятості від 16.12.2022 №1944 «Про штатний розпис» затверджено нову організаційну структуру та штатні розписи Львівської, Дрогобицької, Самбірської, Стрийської, Золочівської, Червоноградської, Яворівської філій Львівського обласного центру зайнятості. Наказом Львівського обласного центру зайнятості від 20.12.2022 №1947 «Про штатний розпис» введено з 30.12.2022 в дію нову організаційну структуру та штатні розписи Львівської, Дрогобицької, Самбірської, Стрийської, Золочівської, Червоноградської, Яворівської філії Львівської обласної служби зайнятості та визнано таким, що втратив чинність з 30.12.2022 наказ Львівського обласного центру зайнятості від 09.12.2022 № 1931 «Про штатний розпис». З 30 грудня 2022 року втратила чинність організаційна структура та штатні розписи Львівського міського, Дрогобицького, Самбірського, Стрийського міськрайонних центрів зайнятості та міських, районних філій Львівського обласного центру зайнятості та введено в дію нова організаційна структура та штатні розписи Львівської, Дрогобицької, Самбірської, Стрийської, Золочівської, Червоноградської, Яворівської філій Львівського обласного центру. Таким чином, має місце не залишення на посадах працівників, а переведення працівників на нові посади в новостворені структурні підрозділи Львівського обласного центру зайнятості. Тому, твердження Позивачки про те, що вона має переважне право на залишення на роботі та не врахування її кваліфікації та результативності роботи, є безпідставним.

17.05.2023 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Косик Л.А. подала до суду відповідь на відзив (т.1 а.с.124-126), в якому не погоджується з обставинами викладеними у відзиві та правовою оцінкою обставин викладених в ньому. Зокрема вказує, що відповідачем у відзиві проаналізовано зокрема показники ефективності: щодо чисельності працевлаштованих безробітних, щодо частки працевлаштованих безробітних у загальній кількості персональних справ, які обслуговувала позивачка, по чисельності скерованих безробітних після проходження профнавчання. При цьому відповідач не надав інформації щодо даних показників відносно усіх працівників (усіх філій) Львівського обласного центру занятості. Зокрема взято до уваги показник щодо кількості персональних карток безробітних яким надавалися послуги. Позивачка у 2022 році обслуговувала 296 безробітних і громадян, що становить третю позицію по показниках ефективності. Зазначає, що обов`язок по рівномірному розподіленню кількості обслуговування безробітних був покладений на ОСОБА_3 . Те, що позивачці було скеровано меншу кількість безробітних громадян у порівнянні з іншими працівниками відділу у 2022 році, ніяк не оцінює і не характеризує її продуктивність праці, адже дана обставина не залежала безпосередньо від позивачки. Окрім того, відповідач посилається на дані лише 2022 року та не надає жодної оцінки продуктивності праці за попередні роки. Враховуючи тривалий (з 21.08.2001) безперервний стаж роботи позивачки, очевидно безпідставним видається не врахування продуктивність її праці за увесь період роботи в установі. Однак, відповідачем при аналізі кваліфікації та продуктивності праці не взято до уваги такий показник, як кількість виданих скерувань на працевлаштування кожного безробітного, який був в обслуговуванні працівників, який являвся одним з основних функціональних обов`язків на посаді провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг. Також не проаналізовано швидкість виконання завдань, якість роботи і вміння надавати професійну допомогу по підборі роботи безробітним громадянам. При оцінці кваліфікації позивачки, відповідач обмежився лише твердженням, що упродовж періоду роботи у службі зайнятості ОСОБА_18 не мала додаткових навантажень, не обіймала посади, які б потребували більших знань та навичок, тобто в ОСОБА_19 також відсутня більш висока кваліфікація. З таким твердженням позивачка не згідна та вважає, що відповідач не надав оцінку та жодним чином не обґрунтував неврахування тих обставин, що позивачка вчасно та успішно проходила підвищення кваліфікації, а саме в Інституті підготовки кадрів державної служби зайнятості України у 2011 p., отримала Свідоцтво про підвищення кваліфікації від 24.06.2011 №783 та у 2018 p., отримала Свідоцтво про підвищення кваліфікації №16305291/000769-18. Позивачка у 1999р. закінчила Державний університет «Львівська політехніка», отримала вищу освіту за спеціальністю менеджмент організацій та кваліфікацію спеціаліста менеджера економіста та у 1986 р. закінчила Самбірський технікум механізації обліку, отримала середню спеціальну освіту за спеціальністю статистика та кваліфікацію статистик. Фактично відповідач не надав жодних доказів здійснення порівняльного аналізу саме кваліфікації працівників, що вивільняються. Крім того, вказує, що всебічний порівняльний аналіз продуктивності та кваліфікації працівників не був предметом дослідження та оцінки тимчасової комісії (надалі Комісія) з визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі або щодо яких встановлено обмеження на звільнення, що підтверджується наданим відповідачем витягом з протоколу №1. Зі змісту даного витягу вбачається, що Комісія фактично обмежилась (без жодного обговорення та зауважень) одноголосним погодженням пропозицій, надані ОСОБА_20 щодо кандидатур працівників Старосамбірської районної філії Львівського обласного Центру зайнятості, котрі підлягають переведенню на нові посади у Старосамбірське управління Самбірської філії Львівського обласного центру зайнятості та котрі підлягають можливому звільненню за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вказує, що у Відповідача були наявні такі нові посади в тому числі у Старосамбірському управлінні Самбірської філії ЛОЦЗ (кар`єрний радник, консультант роботодавця), на яких могла працювати позивачка, проте позивачку не рекомендовано на зайняття жодної з нових посад у ЛОЦЗ введених і дію з 30.12.2022 у Старосамбірському управлінні Самбірської філії ЛОЦЗ, інших філіях ЛОЦЗ та ЛОЦЗ.

25.05.2023 від представника відповідача - директора Львівського обласного центру зайнятості Барилюка В. до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив (т.1 а.с.114-120), в якому зазначає, зокрема наступне. Вказує, що надання інформації щодо показників ефективності по усіх працівниках усіх філії Львівського обласного центру зайнятості є не доцільним, тому, що порівняння Позивачки з усіма працівниками філій Львівського обласного центру зайнятості, є не можливим (оскільки ситуація на ринку праці міст і районів відрізняється в залежності від впливу Фінансово економічних та соціальних чинників, й відповідно змінюється наявність попиту і пропозиції робочої сили), так як згідно положень статті 42 КЗпП України визначення переважного права на залишення на роботі можливе лише між працівниками, які обіймають тотожні посади, тобто посади з однаковими назвами, при цьому працівники мають однакові спеціальні трудові права та обов`язки. Окрім цього, показники роботи в кожній філії Львівського обласного центру зайнятості враховуються індивідуально з урахуванням специфіки та навантаження на працівника та кількості осіб, що зверталися для отримання соціальних послуг по кожній філії Львівського обласного центру зайнятості окремо. Водночас, аналіз положень статті 40 КЗпП України дає підстави для висновку, що в процесі працевлаштування осіб, які підтягають звільненню у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, на вакантні посади і робочі місця, не діють правила про перевагу на залишення на роботі, встановлені ст.42 КЗпП, оскільки ніяких переваг на працевлаштування, на переведення на іншу роботу (на посаду в новостворений відділ) в разі звільнення за п.1 ст.40 КЗпП у випадку Позивача не встановлено, тобто переважне право на залишення на роботі не тотожне переважному праву на працевлаштування на нову посаду.

20.07.2023 від представника відповідача - директора Львівського обласного центру зайнятості Барилюка В. до суду надійшли додаткові пояснення (т.1 а.с.287-293), в яких зазначає, що за змістом ч. 2 ст. 49-2 КЗпП України, при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Порядок та умови застосування переважного права на залишення працівників на роботі за таких обставин врегульовано ст. 42 КЗпП України. Частиною 1 статті 42 КЗпП України встановлено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на робочі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Зазначає, що переважне право на залишення на роботі нетотожне переважному праву його працевлаштування на нову посаду. Виходячи зі встановлених обставин, з урахуванням вищенаведених норм права, Позивачку було звільнено з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Старосамбірської районної філії Львівського обласного центру зайнятості, що діяла до 29.12.2022 (наказом Львівського обласного центру зайнятості від 20.12.2022 №1947 «Про штатний розпис» введено з 30.12.2022 в дію нову організаційну структуру та штатні розписи Львівської, Дрогобицької, Самбірської, Стрийської, Золочівської, Червоноградської, Яворівської філії Львівської обласної служби зайнятості, Старосамбірська районна філія Львівського обласного центру зайнятості ліквідована 21.03.2023 (виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань додається), і відсутня в новій організаційній структурі та штатному розписі філій Львівського обласного центру зайнятості з 30.12.2022, фактично за даних обставин мова йде про право па працевлаштування на нові посади, а відтак правила про перевагу па залишення на роботі, встановлені ст. 42 КЗпП України в даному випадку не застосовуються.

07.09.2023 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Косик Л.А. подала до суду письмові додаткові пояснення (т.2 а.с.4-8), в яких, зокрема вказує наступне. Зазначає, що застосування положень ст.42 КЗпП України можливе серед всіх працівників, які обіймають ідентичні (тотожні, однакові) посади. Відповідачем не дотримано всебічності та об`єктивності щодо оцінки та порівняння продуктивності і кваліфікації праці усіх працівників, котрі обіймали ідентичні (тотожні, однакові) посади - провідного фахівця з питань зайнятості. Так, згідно витягу з наказу Львівського обласного центру зайнятості від 28.10.2020 №198-к ОСОБА_8 було переведено на посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Старосамбірської районної філії Львівського обласного центру зайнятості (посада аналогічна, яку обіймала позивачка), однак ОСОБА_8 була залишена на роботі без порівняльного аналізу кваліфікації та продуктивності праці з іншими працівника, зокрема із ОСОБА_1 . Інформації щодо кваліфікації та продуктивності праці ОСОБА_8 відповідач на виконання ухвали суду відповідач не надав. Водночас як вбачається із аналізу основних показників діяльності провідних фахівців з питань зайнятості за ОСОБА_7 було закріплено 264 безробітних осіб, у свою чергу у ОСОБА_1 - 296 особи, з яких чисельність працевлаштованих безробітних у ОСОБА_7 -71, в той час як у ОСОБА_1 - 82. Відповідач стверджує, що попит і пропозиція робочої сили на ринку праці суттєво відрізняється у територіальному розділі. Однак, з наданої інформації в частині кількості закріплених безробітних у звітному періоді за кожним із провідних фахівців з питань зайнятості вбачається, що в цілому даний показник суттєво не відрізняється в залежності від району. Слід зазначити, що порівняльний аналіз здійснюється серед працівників в межах однієї області, а не цілого регіону, що могло б суттєво вплинути на попит та пропозицію робочої сили на ринку праці. По показнику щодо середнього терміну виплати допомоги по безробіттю відповідачем не вказано, що у позивачки найефективніший показник, оскільки чим коротший термін виплати допомоги по безробіттю, тим ефективніше та швидше проведено спеціалістом роботу з безробітним (проаналізовано досвід роботи безробітного, коректно внесено всі необхідні дані для отримання безробітним допомоги по безробіттю). Щодо освіти, у ОСОБА_1 - повна вища освіта, спеціаліст, кваліфікація - менеджер-економіст. У ОСОБА_7 - вища (старий термін), інженер технолог, кваліфікація- технологія конструювання швейних виробів. Фактично очевидним вбачається, що дана інформація (показники продуктивності праці та кваліфікації) стала предметом оцінки відповідачем лише в межах даної судової справи та не брались до уваги при вивільненні працівників. Зокрема це прослідковується із наданих витягів з протоколів засідання тимчасової комісії, згідно яких фактично Комісія без жодних зауважень, відхилень чи своїх пропозицій погодила пропозиції надані ОСОБА_21 щодо кандидатур працівників Старосамбірської районної філії Львівського обласного центру зайнятості, котрі підлягають переведенню на нові посади у Старосамбірське управління Самбірської філії Львівського обласного центру зайнятості та котрі підлягають можливому звільненню. При цьому Комісія не здійснювала порівняльного аналізу усіх працівників котрі займали посаду провідного фахівця з питань зайнятості у Львівському обласному центрі зайнятості. Більше того, позивачка не згідна із наданими пропозиціями ОСОБА_21 щодо кандидатур працівників Старосамбірської районної філії Львівського обласного центру зайнятості, котрі підлягають переведенню на нові посади у Старосамбірське управління Самбірської філії Львівського обласного центру зайнятості та котрі підлягають можливому звільненню, які були погоджені Комісією, так як вважає, що мала перевагу перед ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Однак, із суб`єктивних та необґрунтованих причин, порівняльного аналізу продуктивності праці та кваліфікації ОСОБА_8 та ОСОБА_1 не зроблено. А при більших показниках продуктивності праці ОСОБА_1 ,, освіті, що відповідає займаній посаді, суб`єктивно перевага була надана ОСОБА_22 . Щодо посилання відповідача, що мало місця працевлаштування працівників на «нові» посади, а відтак правила про перевагу на залишення на роботі, встановлені ст. 42 КЗпП України в даному випадку не застосовуються. З цього приводу слід зазначити, що посадові інструкції провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Старосамбірської районної філії Львівського обласного центру зайнятості , котрий виконує функції кар`єрного радника (позивачку посада з якої звільнено) та посадова інструкція кар`єрного радника відділу кар`єрного консультування Старосамбірського управління Самбірської філії Львівського обласного центру зайнятості («нова» посада за твердженням відповідача) за своїм змістом та посадовими обов`язками є аналогічними. Із порівняльного аналізу посадових інструкцій в цілому очевидним вбачається, що мало місце лише перейменування посади із тими ж посадовими обов`язками та кваліфікаційними вимогами, а не створення нових посад.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Косик Л.А. позовні вимоги підтримали повністю з підстав, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях.

Представники відповідача - ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_3 , в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив та додаткових поясненнях.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 21.08.2001 працювала у Львівському обласному центрі зайнятості (відповідача у справі) та наказом Львівського обласного центру зайнятості від 23.02.2023 № 132-к «З особового складу» позивачку було звільнено з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Старосамбірської районної філії Львівського обласного центру зайнятості 1 березня 2023 року, у зв`язку із змінами в організації праці за п.1 ст.40 КЗпП України.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями трудової книжки ОСОБА_1 (т.1 а.с.19-29) та наказу Львівського обласного центру зайнятості №132-к від 23.02.2023 з особового складу (т.1 а.с.30).

Із матеріалів справи також відомо наступне.

Відповідно до листа Державного центру зайнятості від 14.07.2022 №33/16/2570-22 Львівський обласний центр зайнятості повідомлено про можливі зміни в організації праці регіональних служб зайнятості, що потягне за собою скорочення штату або чисельності працівників та запропоновано надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо можливих змін в організації праці (т.1 а.с. 63).

Листом директора Львівського обласного центру зайнятості Барилюка В. №15-1961/22 від 15.07.2022 повідомлено голову об`єднаного комітету профспілкових організацій працівників Львівської обласної служби зайнятості та голів первинних профспілкових організацій працівників обласного, міського, міськрайонних центрів зайнятості, філій Львівського обласного центру зайнятості про можливу оптимізацію чисельності регіональних служб зайнятості, що потягне за собою скорочення штату або чисельності працівників (т.1 а.с. 64).

Відповідно до наказу Державного центру зайнятості від 08.12.2022 №128 «Про затвердження граничної чисельності працівників державної служби зайнятості» таким затверджено граничну чисельність працівників Державної служби зайнятості у Львівській області в кількості 430,0 одиниць, з неї: апарат обласного центру зайнятості 87,0 (т.1 а.с.65,66).

Згідно наказу Львівського обласного центру зайнятості від 16.12.2022 № 1943 «Про затвердження граничної чисельності працівників Львівської обласної служби зайнятості» було затверджено граничну чисельність працівників Львівської обласної служби зайнятості у кількості 343 штатних одиниць (т.1 а.с.67-69).

Наказом Львівського обласного центру зайнятості від 16.12.2022 №1944 «Про штатний розпис» затверджено організаційну структуру та штатні розписи Львівської, Дрогобицької, Самбірської, Стрийської, Золочівської, Червоноградської, Яворівської філій Львівського обласного центру зайнятості (т.1 а.с.80,81).

Відповідно до наказу Львівського обласного центру зайнятості від 20.12.2022 №1947 «Про штатний розпис» введено з 30.12.2022 в дію організаційну структуру та штатні розписи Львівської, Дрогобицької, Самбірської, Стрийської, Золочівської, Червоноградської, Яворівської філії Львівської обласної служби зайнятості (т.1 а.с.84).

Наказом Львівського обласного центру зайнятості від 16.12.2022 №1941 «Про створення Дрогобицької, Золочівської, Львівської, Самбірської, Стрийської, Червоноградської, Яворівської філій Львівського обласного центру зайнятості» створено Дрогобицьку, Золочівську, Львівську, Самбірську, Червоноградську та Яворівську філії Львівського обласного центру зайнятості (т.1 а.с. 85).

Згідно наказу Львівського обласного центру зайнятості від 21.12.2022 № 258-к «Про ознайомлення працівників Львівського міського, Дрогобицького, Самбірського, Стрийського міськрайонних центрів зайнятості та філій Львівського обласного центру зайнятості із новою структурою та штатним розписом» зобов`язано директорів філій ЛОЦЗ ознайомити працівників з структурою та штатним розписом, що затверджені 16.12.2022 та вводяться в дію 30.12.2022; попередити працівників про їх можливе звільнення з займаних посад 01.03.2023 під їх особистий підпис; подати пропозиції щодо переведення працівників філії на нові посади згідно з штатним розписом, який затверджений 16.12.2022 та кандидатури працівників, що підпадають під скорочення (з урахуванням пільг та переваг, передбачених чинним законодавством України, а саме: щодо яких встановлено обмеження на звільнення та тих, що мають право на залишення на роботі) (т.1 а.с. 86,87).

Листом директора Старосамбірської районної ЛОЦЗ Пізнак М. від 22.12.2022 № 01-409/22 було подано пропозиції кандидатур працівників, що підлягають під скорочення та пропозиції щодо переведення працівників Старосамбірської районної філії на нові посади в Старосамбірське управління Самбірської філії Львівського обласного центру зайнятості. Відповідно до поданих пропозицій претендентами на скорочення були 8 працівників Старосамбірської районної філії ЛОЦЗ, в.т.ч. позивачка ОСОБА_1 (т.1 а.с.89-91).

Відповідно до наказу Львівського обласного центру зайнятості від 20.12.2022 № 77-ка «Про створення тимчасової комісії» було утворено тимчасову комісію з визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі або щодо яких встановлено обмеження на звільнення, а також розгляду пропозицій керівників центрів зайнятості/філій Львівського обласного центру зайнятості щодо кандидатур працівників, що підпадають під скорочення та кандидатур працівників, котрим в порядку працевлаштування будуть пропонуватися посади в утворених структурних підрозділах Львівського обласного центру зайнятості (т.1 а.с.92,93).

Згідно витягу з протоколу №1 тимчасової комісії було розглянуто лист директора Старосамбірської районної філії ЛОЦЗ від 22.12.2022 № 01-409/22 ЛОЦЗ щодо кандидатур працівників Старосамбірської районної філії ЛОЦЗ, котрі підпадають під скорочення та пропозиції щодо переведення працівників Старосамбірської районної філії ЛОЦЗ на посади у новоутворений структурний підрозділ Львівського обласного центру зайнятості та вирішено погодити пропозиції надані директором Старосамбірської районної філії ЛОЦЗ ОСОБА_2 щодо кандидатур працівників Старосамбірської районної філії ЛОЦЗ, котрі підлягають переведенню на нові посади у новостворений структурний підрозділ Львівського обласного центру зайнятості, та тих, що підлягають можливому звільненню за п.1 ст.40 КЗпП України, серед яких позивачка ОСОБА_1 (т.1 а.с.94-97).

Відповідно до наказу Львівського обласного центру зайнятості від 29.12.2022 №264-к «З особового складу» працівники Старосамбірської районної філії ЛОЦЗ переведені на вакантні посади у новостворений структурний підрозділ Самбірської філії Львівського обласного центру зайнятості з 30.12.2022, серед яких позивачка ОСОБА_1 відсутня (т.1 а.с.98-100).

29.12.2022 позивачку ОСОБА_1 як провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Старосамбірської районної філії ЛОЦЗ, попереджено про наступне вивільнення із займаної посади на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, а саме 01.03.2023 (т.1 а.с.103).

В подальшому, як зазначалось вище, спірним наказом ЛОЦЗ №132-к від 23.02.2023 позивачку звільнено з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Старосамбірської районної філії ЛОЦЗ 1 березня 2023року, у зв`язку із змінами в організації праці, п.1 ст. 40 КЗпП України.

Вважаючи своє звільнення незаконним, позивачка звернулася до суду із даним позовом.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

У частині першій статті 21 КЗпП України, передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частини четвертої статті 36 КЗпП України припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе зокрема у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до частин першої-третьої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідно до вимог ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями ст. 43 Конституції України дає підстави для висновку про те, що за змістом ч.1 ст. 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Як роз`яснено у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1ст.40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до частини третьої статті 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Частиною другою статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Питання доцільності зміни організаційної структури або скорочення чисельності або штату працівників на підприємстві не є предметом обговорення під час розгляду судом спору про незаконність звільнення, оскільки це є виключним правом роботодавця, яке ним реалізується на власний розсуд. В той же час, суди повинні перевірити наявність самих підстав для звільнення, тобто чи дійсно на підприємстві відбулись зміни в організації виробництва і праці і чи мало місце скорочення штату або чисельності працівників.

При виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбувалося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 27 травня 2021 року №201/6689/19, від 28 березня 2019 року №755/3495/16-ц, від 22 січня 2020 року №451/706/18.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Таким актом національного законодавства України є зокрема Конвенція Міжнародної Організації Праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця 1982 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року (далі - Конвенція).

Згідно із статтею 4 вказаної Конвенції трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.

За змістом статті 9 цієї Конвенції тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавці.

Аналіз норм трудового права дає підстави для висновку, що у справах, в яких оспорюється незаконне звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю, на що неодноразово звертав увагу Верховний Суд, зокрема в постанові від 29 січня 2020 року в справі №759/1122/19.

Порядок вивільнення працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці та порядок врахування переважного права працівника на залишення на роботі встановлено статтями 49-2, 42 КЗпП України.

Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Щодо виконання відповідачем вимог ст. 49-2 КЗпП України при звільненні позивача.

Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до вимог частини третьої статті 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідно тлумачення приписів частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України дає підстави для висновку, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Оскільки обов`язок з працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець вважається таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення (постанова Верховного Суду від 03 квітня 2020 року у справі № 360/2251/19).

Відповідно до висновку про застосування ч.2 ст. 40, ч.3 ст.49-2 КЗпП України, висловленого Верховним Судом України в постанові від 18 жовтня 2017 року у справі №577/3997/15-ц (провадження № 6-1723цс17), роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Також, у постановах Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264цс17, постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 487/2191/17 (провадження № 61-38337св18) викладено правові висновки, що «при вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми права працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати усі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Тож однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника».

Тому, суд зважає, що працевлаштування працівника є обов`язком роботодавця, а роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі вакантні посади (інша робота), які з`явилися в організації протягом цього періоду і які існували на день звільнення та незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачку 29 грудня 2022 року попереджено про наступне вивільнення, а саме 01 березня 2023року, отже, відповідачем дотримано строк та порядок попередження про наступне вивільнення, що відповідає ст.49-2 КЗпП України.

Як слідує із відзиву на позовну заяву, у відповідача Львівського обласного центру зайнятості, у всіх його структурних підрозділах, філіях, у період часу з дня вручення позивачці попередження про наступне звільнення 29.12.2022 та по день її звільнення 01.03.2023 була вакантна лише одна посада - провідного інженера з комп`ютерних систем відділу інформаційних систем Львівської філії Львівського обласного центру зайнятості (вакантна з 26.01.2023 по 28.01.2023), тобто така не існувала на день звільнення 01.03.2023. В загальному штатна чисельність працівників Львівського обласного центру зайнятості скорочувалась до 343 штатних одиниць.

Наявності у відповідача у вказаний період часу інших вакантних посад, які не були запропоновані іншим працівникам та які б могли бути запропоновані позивачці, судом не встановлено, а тому суд вважає, що відповідач не допустив порушення статті 49-2 КЗпП України під час звільнення позивачки з роботи.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем положень статті 42 КЗпП України.

Статтею 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку, що реалізація переважного права на залишення на роботі з урахуванням стажу та досвіду роботи працівника, а також інших переваг, може мати місце у ситуації, коли скорочення штату стосується кількох аналогічних посад, а скороченню підлягає лише певна їх частина.

Тобто, при звільненні у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників переважне право залишення на роботі має визначатися серед працівників, які займають однакову посаду та мають рівні кваліфікацію та продуктивність праці. В іншому випадку, коли скорочується посада, на якій працює лише 1 (одна) штатна одиниця або коли скороченню підлягають всі штатні одиниці, які займають однакову посаду, або скорочується весь штат працівників підрозділу, вказані положення статті 42 КЗпП України не підлягають застосуванню, оскільки звільненню підлягають всі працівники, які займають такі посади.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №756/5243/17, від 30 вересня 2020 року у справі №459/2165/18, від 19 травня 2021 №711/8704/19, від 16 червня 2021 року №490/2556/18.

Правила статті 42 КЗпП України щодо врахування переважного права залишення на роботі, підлягають застосуванню, якщо відбувається часткове (не повне) скорочення рівнозначних (однотипних) посад, тобто частина посад скорочується, частина ні, що дає можливість порівняти кваліфікацію та продуктивність праці працівників на рівнозначних (однотипних) посадах, які підлягають скороченню. У такому випадку переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам із урахування інших підстав, перелічених у частині другій статті 42 КЗпП України.

Отже, право на залишення на роботі, передбачене статтею 42 КЗпП України, не застосовується для працевлаштування у новоутворених структурних підрозділах (при зміні організаційної структури), оскільки переважне право на залишення на роботі не є тотожним переважному праву на працевлаштування на нову посаду у новостворених підрозділах.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 760/21020/15.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 09.12.2021 у справі №646/2661/20 зазначив, що право на залишення на роботі, передбачене ч. 1ст. 42 КЗпП України, не застосовується для працевлаштування на іншу посаду, оскільки переважне право на залишення на роботі враховуються при скороченні декількох посад, тобто інші рівнозначні посади залишаються, і тоді роботодавець застосовує переважне право та надає право на залишення на роботі.

Також, Верховний Суд у постанові від 19 травня 2021 року в справі №310/9294/18 висловив правову позицію, що відповідач сам вправі визначати кваліфікаційні вимоги до своїх працівників відповідно до посадових обов`язків, які ставляться перед працівником. Право на залишення на роботі, передбачене частиною першою статті 42 КЗпП України, не застосовується для працевлаштування у новоутворених структурних підрозділах (при зміні організаційної структури), оскільки, переважне право на залишення на роботі не є тотожним переважному праву на працевлаштування на нову посаду у новостворених підрозділах.

Отже, в тому разі, коли з метою працевлаштування працівників, посади яких скорочувалися і вони підлягали звільненню згідно з п.1 ст.40 КЗпП України, одному з них запропоновано переведення на іншу вакантну посаду, інший з них, якому ця вакансія не запропонована, також не має права посилатися на своє переважне право на цю посаду, оскільки йдеться не про переважне право залишення на роботі, а про переважне право на працевлаштування на новій посаді, які не є тотожними.

Як встановлено судом, позивачку було звільнено з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Старосамбірської районної філії Львівського обласного центру.

Наказом Львівського обласного центру зайнятості від 16.12.2022 №1941 «Про створення Дрогобицької, Золочівської, львівської, Самбірської, Стрийської, Червоноградської, Яворівської філій Львівського обласного центру зайнятості», утворено, зокрема, Самбірську філію Львівського обласного центру зайнятості.

Наказом Львівського обласного центру зайнятості від 20.12.2022 №1947 «Про штатний розпис» введено з 30.12.2022 в дію нову організаційну структуру та штатні розписи Львівської, Дрогобицької, Самбірської, Стрийської, Золочівської, Червоноградської, Яворівської філії Львівської обласної служби зайнятості.

Таким чином, з 30 грудня 2022 року втратила чинність організаційна структура та штатні розписи Львівського міського, Дрогобицького, Самбірського, Стрийського міськрайонних центрів зайнятості та міських, районних філій Львівського обласного центру зайнятості та введено в дію нова організаційна структура та штатні розписи Львівської, Дрогобицької, Самбірської, Стрийської, Золочівської, Червоноградської, Яворівської філій Львівського обласного центру зайнятості.

У новій структурі і штатному розписі відсутня Старосамбірська районна філія ЛОЦЗ, натомість у структурі і штатному розписі Самбірської філії ЛОЦЗ наявне Старосамбірське управління.

Згідно статті 95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Як вбачається із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.107,108) щодо відокремленого підрозділу Старосамбірської районної філії Львівського обласного центру зайнятості у реєстрі наявні відомості про закриття даного відокремленого підрозділу 21.03.2023.

Отже, в даному випадку має місце не залишення на роботі, а працевлаштування працівників на нові посади у новоутворених структурних підрозділах Львівського обласного центру зайнятості, а тому, оскільки право на залишення на роботі, передбачене частиною першою статті 42 КЗпП України, не застосовується для працевлаштування у новоутворених структурних підрозділах, безпідставними є доводи позивача про порушення відповідачем положень статті 42 КЗпП України.

Також слід зазначити, що статтею 43 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Згідно ч.2 ст.5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу законів про працю України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що позивачка на момент звільнення обиралась до профспілкових органів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що процедура звільнення позивача за п.1 ст.40 КЗпП України проведена з дотриманням вимог чинного трудового законодавства, а тому позовні вимоги про визнання незаконним та скасування спірного наказу про звільнення позивачки з роботи, а також про поновлення її на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, які є похідними, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівського обласного центру зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ;

Відповідач: Львівський обласний центр зайнятості; місцезнаходження: м.Львів, вул.Бортнянського, 11а; .

Повний текст судового рішення складено 11.12.2023.

Суддя А.В.Кушнір