Справа № 466/4177/23
Провадження № 2/466/1451/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 травня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючого - судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Свиті А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом адвоката Перунова Віктора Володимировича, який представляє інтереси ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

25 квітня 2023 року адвокат Перунов Віктор Володимирович, який представляє інтереси ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , у якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 19.02.2020 у розмірі 1441184,60 грн., з яких: 800000 грн. сума основного боргу; 200000 грн. штраф; 369907,89 грн. інфляційні втрати; 71276,71 грн. пеня, а також витрати на правову допомогу у розмірі 15000 грн.

В обґрунтування своїх вимог покликаються на те, що 19 лютого 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики на суму 800000 грн. Відповідно до п. 2 вказаного договору відповідач зобов`язався повернути позивачеві вищевказану суму грошей до 01.05.2020 року. Станом на день подання цієї позовної заяви відповідач умов договору не виконав та не повернув кошти. Крім того, відповідно до п. 8 договору, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов`язаний сплатити на вимогу позикодавця штраф у розмірі 25% від неповернутої суми грошей. Таким чином, крім основної суми боргу з відповідача підлягає стягненню штраф у розмірі 200000 грн. Крім того, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідач зобов`язаний сплатити позивачеві інфляційні втрати у розмірі 369907,89 грн. та пеню у розмірі 71276,71 грн. У зв`язку із вищенаведеним змушений звернутися до суду з даним позовом про стягнення заборгованості.

Позивач ОСОБА_1 подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив задовольнити позовні вимоги, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився жодного разу з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 лютого 2020 року між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , було укладено договір позики грошових коштів.

Відповідно до п. 1 вказаного договору, позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність 800000 грн. Зазначені кошти позичаються позичальником для здійснення підприємницької діяльності. Кошти, вказані в цьому пункті договору, позичальник одержав до моменту підписання даного договору позики. Підписом на цьому договорі позичальник підтверджує отримання коштів зазначених в п. 1 цього Договору.

Відповідно до п. 2 вказаного договору, зазначену вище суму грошей позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві готівкою в строк до 01 травня 2020 року.

В термін передбачений договором, грошові кошти не було повернуто, що є порушенням умов вказаного договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Проте, відповідачем умови договору позики не виконуються.

Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Положеннями ст. 1046-1047 цього Кодексу передбачено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Згідно вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Станом на день пред`явлення вказаного позову, після закінчення строку на повернення грошових коштів, що були передані у позику, відповідач не здійснив жодних дій щодо повернення коштів, відтак зобов`язаний повернути суму заборгованості у розмірі 800000 грн., тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 200000 грн. та пені у розмірі 71276,71 грн., які обчислювалися позивачем за період з 02.05.2020 по 20.04.2023, то суд у даній вимозі приходить до переконання про відмову у задоволенні такої, виходячи з наступного.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18.

Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу та пені, оскільки такі були обчислено за період з 02.05.2020 по 20.04.2023, тобто у період дії в Україні воєнного стану, яким позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 369907,89 грн. за період з 02.05.2020 по 20.04.2023, які в подальшому стороною позивача було уточнено та обчислено позивачем за період з 02.05.2020 по 23.02.2022 (у період до введення воєнного стану) у розмірі 136957,71 грн., то суд у даній вимозі приходить до переконання про задоволення такої, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 610, 612, 625 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань за договором позики суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в порядку ст.625 ЦК України інфляційні збитки в розмірі 136957,71 грн.

Суд погоджується з представленому стороною позивача розрахунком інфляційних збитків, оскільки такий здійснено у відповідності до положень чинного законодавства. Крім того, стороною відповідача не подано своїх заперечень щодо представленого позивачем розрахунку та не представлено свого розрахунку.

Що стосується вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, то у таких на думку суду слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Згідно з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, подані ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВС №1200469 адвоката Перунова Віктора Володимировича, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1395 від 24.09.2008 на ім`я ОСОБА_3 , договір про надання правової допомоги №19/04/23 від 19.04.2023, укладеного між ОСОБА_1 , з однієї сторони, та Адвокатським об`єднанням «СТАТУС-КВО», в особі керуючого партнера Перунова Віктора Володимировича, з другої сторони; додаток до договору про надання правової допомоги №19/04/23 від 19.04.2023, яким визначено вартість правової допомоги у розмірі 15000 грн.

Позивач просить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги на загальну суму 15000,00 грн. Разом з тим, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що ОСОБА_1 дійсно поніс витрати на правничу допомогу, матеріали справи не містять, крім того матеріали справи не містять доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.).

Відтак, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн. слід відмовити.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позивач при поданні даного позову був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави слід стягнути 11376,70 грн. за позовну вимогу про стягнення основної суми заборгованості та інфляційних втрат, судовий збір за позовну вимогу про стягнення штрафу та пені слід віднести на рахунок держави.

У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 11376,70 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 525-527, 530, 533, 554, 629, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

позовні вимоги адвоката Перунова Віктора Володимировича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість за договором позики від 19.02.2020 року у розмірі 800000 (вісімсот тисяч) гривень, яка складається з суми основного боргу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - інфляційні втрати у розмірі 136957 (сто тридцять шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім) грн., 71 коп.

У задоволенні позовної вимоги про стягнення штрафу у розмірі 200000 грн. та пені у розмірі 71276,71 грн. відмовити.

У задоволенні вимоги про стягнення витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 15000 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави 11376 (одинадцять тисяч триста сімдесят шість) гривень, 70 копійок судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати щодо сплати судового збору віднести на рахунок держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р. Б. Єзерський