Провадження № 2-о/461/165/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2023 року. м. Львів.

Суддя Галицького районного суду м.Львова Радченко В.Є., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, -

в с т а н о в и в:

06.12.2023 заявники звернулися до Галицького районного суду міста Львова з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, в якій просять суд встановити факт народження дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Сімферополь, Автономна Республіка Крим; відомості про матір: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянство Україна: відомості про батька внести на підставі ст. 125, 126 СК України: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянство Україна.

Вивчивши матеріали заяви та долучені до неї додатки на предмет дотримання вимог цивільного процесуального законодавства, суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження (п.7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Тобто процесуальним законом визначено умови, за яких справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження, а саме: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов`язано із вирішенням спору про право.

Як вбачається з матеріалів заяви, заявники просять суд встановити факт народження дитини та внести відомості про батька на підставі ст. 125, 126 СК України.

Відповідно до вимог ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 126 СК України).

Згідно з вимогами статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

З аналізу наведених норм закону вбачається, що батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду у позовному провадженні.

Відтак, зі змісту поданої заяви вбачається спір про право.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

У порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер.

Згідно з ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи те, що зі змісту заяви про встановлення факту народження дитини вбачається спір про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України.

Роз`яснити заявникам право на звернення з вимогою про визнання батьківства щодо дитини в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є. Радченко