Провадження №2/523/5178/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"04" грудня 2023 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.,

при секретарі судового засідання Дзюба Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

25.08.2023 року до Суворовського районного суду м.Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 53264,00грн. щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви до повноліття дитини.

Позов обґрунтовано тим, що син проживає з позивачем, спільне життя з відповідачем не склалося, рішенням суду від 16.22.2022р. шлюб розірвано, фактично з лютого 2022 року з дозволу відповідача, позивач з дитиною виїхали за кордон. зараз проживають в США. На протязі тривалого часу відповідач не приймає участі в забезпеченні належного рівня життя дитини, не наданої ніякої матеріальної допомоги, а тому дитина перебуває виключно на її утриманні. У Нікіти діагностовано затримка психічного розвитку, аутизм та затримку речового розвитку. Через вказане захворювання дитина потребує проходження лікування в спеціальних закладах, а також роботи з психологами, логопедами, дефектологами та іншими спеціалістами з метою розвитку соціальних навичок та навичок комунікації. Окрім харчування, витрат на одяг та витрат на нормальне повноцінне життя дитини, яке потрібне для його віку, ОСОБА_4 потребує постійних занять з психологом, дефектологом, логопедом, занять у басейні, спеціальної підготовки до школи, а також, звичайно, витрат на ліки. Відповідач цього не розуміє, а відтак не приймає участі фінансово. Позивач та Відповідач мають діаметрально протилежні погляди на життя, медицину та майбутнє сина. Зараз позивач з дитиною проживають в США, оскільки в цій країні діти з діагнозом «аутизм» мають змогу проходити якісне лікування та реабілітацію. Не менш важливим є, те, що в США наявний широкий вибір спеціальних закладів (на кшталт дитячих садочків) де професійно здійснюється догляд та супровід діток з аутизмом. Згідно висновку Клініки педіатричної комплексної допомоги UTMB, Галвестон, штат Техас від 16.05.2023 р. у 5-ти річного сина сторін встановлено наступні діагнози: синдром ламкої Х-хромосоми; Глобальна затримка розвитку - навички 15-24 місяці у віці 5 років 3 місяці; Розлад аутистичного спектру з супутніми інтелектуальними порушеннями, що вимагає суттєвої підтримки; особливі освітні потреби. Отже, дитина потребує постійного догляду та піклування, забезпечення спеціальним медичним доглядом і лікуванням, необхідно купувати високовартісні медичні препарати. Оскільки утримання дитини повністю покладено на матір. батько з ними не підтримує зв`язок, долею сина не переймається та жодної матеріальної допомоги не надає. Всі витрати щодо сина, зокрема щодо харчування, придбання одягу, лікування, догляду несе Позивач самотужки. Крім цього, так як позивач не має власного житла в США, вона із сином вимушені його орендувати, що є досить вартісним. В зв`язку з тим, що син потребує постійного стороннього догляду, вона не має змоги повноцінно працювати, тому допомога другого із батьків є вкрай необхідною, самостійно забезпечити різносторонні потреби сина позивач не в змозі, тому змушена звернутись до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді від 29.08.2023 року у справі відкрито провадження та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного з повідомленням/викликом учасників процесу.

Представник позивача адвокат Чіканчі О.І. подала до суду заяву та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, також просила розглядати справи за їх відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач в призначений час в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся на останнім відомим місце проживання, а також через оголошення на сайті суду.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши письмові докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав.

В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.02.2016 року, який рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 16.02.2022р. по справі №523/13528/22 розірвано. Рішення набрало законної сили 20.01.2023р.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27.02.2018 року, виданого Одеським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, позивач та відповідач являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Одеським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області вчинено актовий запис №988.

Відповідно до Звіту на послуги по номеру рахунку НОМЕР_2 , позивач винаймає житло за адресою: АДРЕСА_1 , сплачує орендну плату та комунальні послуги.

Зі звіту Distinct Abilities 281-4880436 вбачаться сплата позивачем батьківських внесків за участь сина в академічній програмі дошкільної освіти та літніх заходах.

На даний час дитина знаходиться на утриманні позивача, згідно квитанцій, копії яких додано до матеріалів справи, позивач витрачає кошти на забезпечення належних умов проживання, навчання та розвитку спільної дитини , забезпечення йому необхідних умов для навчання та розвитку, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на його утримання не надає. Згідно розрахунку, наведеному в позовній заяві, враховуючи вік ОСОБА_4 , його особливі потреби, пов`язані із встановленим діагнозом, зокрема, які складаються із необхідних витрат на харчування, відвідування спеціальних занять, отримання освіти, придбання одежі, ліків, щомісячні витрати складають 106528,41 грн. 1/2 частина яких, відповідно до вимог ст.141 СК України, становить 53 264,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.

У відповідності зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Крім того, статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину.

Відповідно до вказаної статті, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При оцінці доводів учасників справи суд виходить з того, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається (ч.1 ст.81 ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Між сторонами відсутня домовленість про утримання сина та сплату аліментів, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку батька/матері, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до законодавства України на батьків дитини: на позивача ОСОБА_1 та на ОСОБА_2 покладено обов`язок утримувати сина до досягненню ним повноліття.

За таких обставин, за наслідком дослідження вищезазначених доказів, здійснюючи їх аналіз в сукупності, приймаючи до уваги те, що неповнолітня дитина з особливими потребами та потребує спеціального умов проживання, навчання та розвитку. проживає з матір`ю та знаходяться на її утриманні, потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний, у зв`язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, враховуючи положення ст.141 СК України щодо рівності обов`язку батьків по утриманню дітей, матеріального становища позивача, відповідача, суд прийшов до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню, буде законним і справедливим стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 53264,00грн. щомісячно, що та забезпечить утримання неповнолітньої дитини.

Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, враховуючи вказану норму, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Крім того, згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст.180, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 206, 263-265, 274, 279, 280-282,354, 430 ЦПК України, cуд, -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

2. Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина Російської Федерації для виїзду за кордон № НОМЕР_3 від 19.03.2015 р., виданий ФМС 77777; посвідка на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_4 , орган що видав посвідку 5103) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 53 264,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.08.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина Російської Федерації для виїзду за кордон № НОМЕР_3 від 19.03.2015 р., виданий ФМС 77777; посвідка на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_4 , орган що видав посвідку 5103) 1073 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

В силу ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем з дня отримання копії рішення до Одеського апеляційного суду в порядку ст. 355 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.К.Кисельов

Складено та підписано 08.12.2023 року.