Справа № 645/2344/23
Провадження № 2-о/645/70/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження у справі

09 червня 2023 р. м.Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Мартинова О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

у с т а н о в и в :

31 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення фактів що мають юридичне значення, а саме:

-встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дошлюбного прізвища « ОСОБА_4 », тобто те, що вона ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є однією і тією ж особою, відповідно до дійсних на цей час документів;

-встановити факт належності ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_4 ) правовстановлюючого документу - свідоцтва про народження, оформлене на прізвище ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

-встановити факт належності заявниці усіх інших документів, які були видані іншими органами та організаціями на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

-встановити факт родинних відносин між заявником ОСОБА_1 та її донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

-встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та її внуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Свої вимоги, заявниця обґрунтовувала тим, що з метою поліпшення житлових умов онука вирішила укласти договір дарування, шляхом проведення родинного обміну квартирами між родичами І та ІІ ступеня споріднення, який не оподатковується. У зв`язку з чим, заявниця звернулася до нотаріальної контори, де отримала відмову, оскільки не має оригіналів документів, які підтверджують зміну прізвища « ОСОБА_5 « ОСОБА_6 », що не дозволяє встановити ступінь спорідненості. ОСОБА_1 було запропоновано укласти договір дарування, який оподатковується у відповідності до податкових ставок, на загальних підставах, однак остання не має такої можливості, посилаючись на своє матеріальне становище. Крім того, заявниця вказала, що встановлення факту родинних відносин, необхідний для звернення до певних органів та організацій влади, та вчинення значних дій, в тому числі органах нотаріату, опіки та піклування соціального захисту, пенсійного фонду, банків та делегування повноважень їй як матері та отримати пільги на укладення договорів та довіреностей, вступ в права наслідування після смерті.

Суд, дослідивши матеріали заяви, доходить висновку про таке.

Щодо вимог заявниці про: встановлення факту належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дошлюбного прізвища « ОСОБА_4 », тобто те, що вона ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є однією і тією ж особою, відповідно до дійсних на цей час документів та встановлення факту належності ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_4 ) правовстановлюючого документу - свідоцтва про народження, оформлене на прізвище ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, як це закріплено положеннями ч. 7 ст. 19 ЦПК України.

Правилами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України унормовано, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У силу приписів ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

За правилами ч. 1, ч. 2 ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо.

Аналогічні положення містяться у ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Положеннями ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» унормовано, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Державний реєстр актів цивільного стану громадян - це державна електронна інформаційна система, яка містить відомості про акти цивільного стану, зміни, що вносяться до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання та відомості про видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану і про видачу витягів з нього, що відповідає положенням ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Відповідно до ч. 10 ст. 11 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відомості про фізичних осіб, що містяться у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, безоплатно надаються центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, для використання у статистичних цілях.

Відповідно до п. 6 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, зазначено, що про факт державної реєстрації акту цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видаються відповідні свідоцтва про народження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть на бланках, виготовлених за зразками та їх описами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2010 № 1025 "Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану".

З аналізу вказаних вище норм чинного законодавства вбачається, що належність особі дошлюбного прізвище підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про розірвання шлюбу або свідоцтвом про зміну прізвища особи.

Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Наведене свідчить про те, що у разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно положень зазначеної норми. При розгляді цих справ суд установлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах.

Зі змісту заяви вбачається те, що заявниця просить встановити факт тотожності особи, а саме, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є однією і тією ж особою, що суперечить вимогам ст.315 ЦПК.

Одночасно суд зазначає, що згідно з п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення «…суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення… Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ».

Таким чином, факт належності свідоцтва про народження особи, не може бути встановлений в судовому порядку, оскільки не є правовстановлюючим документом (тобто документом, який посвідчує правовий зв`язок конкретного майна з особою його власника та складений у порядку, передбаченому законодавством)та відповідно до положень ст. 315 ЦПК України не належить до юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи.

Суд звертає увагу, що за вказаних обставин, законодавством визначений порядок внесення змін до актових записів та порядок оскарження відмови у внесенні таких змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене вище та, беручи до уваги, що заявниця звернулася до суду із заявою, частина вимог якої не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, наявні підстави для відмови у відкритті провадження в цій частині вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 186, 293, 315, 353 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 ,заінтересовані особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в частині вимог заявниці про: встановлення факту належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дошлюбного прізвища « ОСОБА_4 », тобто те, що вона ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є однією і тією ж особою, відповідно до дійсних на цей час документів та встановлення факту належності ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_4 ) правовстановлюючого документу - свідоцтва про народження, оформлене на прізвище ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя О. М. Мартинова