Справа №351/1547/22
Номер провадження №2/351/118/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Собка В.М. ,

за участі секретаря - Яворницької А.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги мотивував тим, що 04.10.1998р. з відповідачкою ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, про що відділом актів громадянського стану Снятинської райдержадміністрації, Івано-Франківської області, зроблено відповідний актовий запис №50.

Від спільного сімейного проживання в шлюбі, неповнолітніх дітей у сторін по справі не має.

Позивач вказав, що подальше спільне життя з відповідачкою не можливе по причині того, що у них в сім`ї виникали сварки та непорозуміння. У сторін по справі різні погляди на життя, не розуміють один одного. З лютого місяця 2022 року спільно не проживають. Вважає, що шлюб носить формальний характер, перебувати у такому шлюбі не бажає, тому змушений з даним позовом звернутись в суд.

На підставі наведеного просить суд шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_2 розірвати.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Снятинського районного суду від 25.10.2022 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

16.11.2022 року відповідачка через канцелярію суду подала заяву в якій позов визнала та просила суд розгляд справи проводити у її відсутності. Однак, 16.01.2023 відповідачка подала до суду заяву в якій просила суд подану нею заяву від 16.11.2022 не брати до уваги та надати їхньому подружжю час на примирення терміном на 6 (шість) місяців.

Позивач подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов задоволити.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Суд, дослідивши і перевіривши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Виходячи з вимог ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно дост.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Щодо заявленого клопотання відповідачкою про надання строку на примирення, слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц зазначено, що тлумачення статті 111СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Зважаючи на те, що позивач настоює на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку про відсутність підстав для надання часу для примирення сторін, а також враховуючи те, що примушування позивача до збереження шлюбу є порушенням його права на свободу, оскільки таке суперечитиме інтересам останнього та моральним засадам.

За таких обставин, у задоволенні клопотання про надання часу для примирення сторін у справі слід відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, сім`я існує лише формально, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, позивач настоює на розірванні шлюбу із відповідачкою, так як збереження такого шлюбусуперечить його інтересам.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.10.1998 року, актовий запис № 50 у відділі реєстрації актів громадянського стану Снятинської райдержадміністрації Івано-Франківської області.

Сторони по справі від спільного сімейного проживання в шлюбі неповнолітніх дітей не мають.

Сторони шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 151-2 КК України примушування особи до продовження примусово укладеного шлюбу передбачено кримінальну відповідальність.

Позивач скористався даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачкою.

Таким чином, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

На підставі ст. 24, ч.3 ст.105, ст.ст. 110,112, Сімейного Кодексу України, керуючись ч.1, ст. 4, чт.1 ст.13, ч.1, ст.81 ст.252ЦПК України та ст.24 Конституції України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 04 жовтня 1998 року, у відділі реєстрації актів громадянського стану Снятинської райдержадміністрації Івано-Франківської області, актовий запис №50 розірвати.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Василь СОБКО