Провадження 4-с/127/34/23
У Х В А Л А

26 травня 2023 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря Мельник В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Третього відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бачинської Марії Вікторівни у виконавчому провадженні 68784809,-

в с т а н о в и в:

12.04.2023 року судом зареєстровано скаргу ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Третього відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бачинської Марії Вікторівни у виконавчому провадженні 68784809, яку мотивовано тим, що на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25.12.2015 року № 127/27085/15-ц з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 ( ОСОБА_4 ) стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів щомісячно до досягнення сином повноліття.

21.01.2016 року судом був виданий виконавчий лист, який був пред`явлений до примусового виконання до Третього відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 12.04.2022 року було відкрито виконавче провадження № 68784809.

При ознайомленні з розрахунком від 13.03.2023 року заборгованості зі сплати аліментів представником стягувача було виявлено, що виконавцем було необґрунтовано визначено розмір доходу боржника як «0» з березня 2020 року по лютий 2021 року включно та аліменти розраховано в розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дитину, а не 1/4 частки від середньої зарплати працівника для даної місцевості. В даний період боржник перебував на обліку в центрі зайнятості, але виплат не отримував, тобто не працював, тому зобов`язаний був сплачувати аліменти відповідно до ч. 2 ст. 195 СК України.

Крім того, державним виконавцем необґрунтовано було визначено розмір доходу боржника як «0» за період з лютого 2022 року по квітень 2022 року включно та аліменти нараховані в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину, а не 1/4 частки від середньої зарплати працівника для даної місцевості.

З повідомлення відділу ДВС вказаний розрахунок вони здійснили на підставі довідки ТОВ «Євролайф України ЛТД» від 31.05.2022 року, згідно якої боржник працевлаштований, але не отримує доходу, тому аліменти розраховані відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 71 Закону «Про виконавче провадження» та абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України.

Вважає, що державним виконавцем неправильно витлумачені норми ч. 2 ст. 182 СК України, тому заявник просив: визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Третього відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бачинської М.В. щодо розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з березня 2020 року по лютий 2021 року і з лютого 2022 року по квітень 2022 року; зобов`язати старшого державного виконавця Третього відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бачинську М.В. усунути вказані порушення, та визначити розмір місячного доходу боржника ОСОБА_3 за періоди з березня 2020 року по лютий 2021 року включно та з лютого 2022 року по квітень 2022 року включно у розмірі середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а відповідно суму аліментів, яка підлягає стягненню щомісячно у вказані періоди обраховувати як 1/4 від середньої заробітної плати працівника для нашої місцевості.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Цвєтков О.В. скаргу підтримав відповідно до викладених обставин. Просив вимоги ОСОБА_2 задоволити в повному обсязі. Зазначив, що розрахунок здійснений без врахування вимог ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України. Боржник у вказані періоди не був працевлаштований, доходів не отримував, тому аліменти слід відраховувати від середнього доходу для даної місцевості. Робота на підставі цивільно-правового договору не є трудовим договором і не свідчить про працевлаштування особи, тому застосування виконавцем ч. 3 ст. 71 Закону «Про виконавче провадження» і ч. 1 ст. 195 СК України є неправомірним.

Представник відділу ДВС державний виконавець Бачинська М.В. в судовому засіданні вимоги скарги не визнала, письмовий відзив на скаргу підтримала. Суду пояснила, що в період з березня 2020 року по лютий 2021 року ОСОБА_3 перебував на обліку в центрі зайнятості, але не отримував дохід, тому в розумінні ст. 71 Закону «Про виконавче провадження» є працевлаштованим, але його дохід «0». Також боржник надав довідку про те, що він офіційно працевлаштований в ТзОВ «Євролайф Україна ЛТД», але його дохід також «0», тому аліменти нараховані на підставі ч. 1 ст. 195, ч. 2 ст. 182 СК України в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В даний час борг складає 61 288 грн.

В судове засідання боржник ОСОБА_3 повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Письмових заяв, пояснень, заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України неявка боржника не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши пояснення представника заявника ОСОБА_1 , державного виконавця Бачинської М.В., дослідивши матеріали скарги, оцінивши докази в сукупності, суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25.12.2015 року № 127/27085/15-ц було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 ( ОСОБА_4 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

21.01.2016 року судом виданий виконавчий лист, який був пред`явлений до примусового виконання до Третього відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) згідно заяви ОСОБА_2 від 05.04.2022 року.

12.04.2022 року відкрито виконавче провадження № 68784809.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом у справі № 127/27085/15-ц, з 01.09.2018 року по 31.03.2022 року, сукупний розмір заборгованості ОСОБА_3 становить 81 096,75 грн. (а.с. 5).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом у справі № 127/27085/15-ц, за квітень, травень 2022 року, сукупний розмір заборгованості ОСОБА_3 становить 82 714,75 грн. (а.с. 6).

Оглянувши вказані розрахунки судом було встановлено, що за період з березня 2020 року по лютий 2021 року (включно) та з лютого 2022 року по квітень 2022 року (включно) державним виконавцем визначений дохід боржника «0» і аліменти розраховано в розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дитину.

Підставою для визначення такого доходу за вказані періоди стали довідки, які надав ОСОБА_3 до матеріалів виконавчого провадження.

Так, з повідомлення з Вінницького міського центру зайнятості від 31.05.2022 року вбачається, що боржник ОСОБА_3 перебував і був зареєстрований як безробітний з 25.03.2020 року. Поновлено статус безробітного 25.03.2020 року та відмовлено у допомозі по безробіттю з 25.03.2020 року. Припинено реєстрацію з 03.02.2021 року через невідвідування ОСОБА_3 без поважних причин центру зайнятості протягом 30 робочих днів. Надано довідку про проведені ОСОБА_3 виплати з 25.03.2020 по 02.02.2021 року «0» грн. (а.с. 8,9).

Згідно довідки ТОВ «Євролайф Україна ЛТД» від 31.05.2022 року ОСОБА_3 не є штатним співробітником вказаного ТОВ та трудова книжка не знаходиться у роботодавця. ОСОБА_3 працює згідно цивільно-правового договору № 947453 від 17.02.2022 року станом на 31.05.2022 року. Комісійна винагорода за період з 17.02.2022 року 31.05.2022 року не нараховувалась у зв`язку з відсутністю результатів роботи (а.с. 10).

Згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 04.11.2022 року, ОСОБА_3 з 2 кв. 2017 року по 1 кв. 2022 року доходи не отримував. В травні, червні 2022 року ОСОБА_3 отримував заробітну плату в ТОВ «Тигрес» (а.с. 14-15).

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що в період з березня 2020 року до лютого 2021 року (включно) та з лютого 2022 року до квітня 2022 року (включно) ОСОБА_3 , перебуваючи на обліку в центрі зайнятості та надаючи послуги (виконуючи роботу) за цивільно-правовим договором, офіційного доходу не отримував.

Аліменти за цей період розраховані державним виконавцем в розмірі мінімально гарантованого - 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими Законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Законом не передбачено звільнення платників аліментів від зобов`язання щомісячної сплати аліментів на утримання дитини у разі втрати роботи чи перебуванні у статусі безробітного. Якщо аліменти не сплачуються за виконавчим документом, виконавець нараховує боржнику заборгованість зі сплати аліментів.

Порядок стягнення аліментів визначено ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Так, виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України (ч. 3 ст. 71 Закону).

Так, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном (ч. 1 ст. 195 Сімейного кодексу України).

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України). У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Згідно вимог ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті (ч. 4 ст. 71 Закону).

Згідно ст. 72 Закону України «Про виконавче провадження», на допомогу з державного соціального страхування, що виплачується в разі тимчасової непрацездатності та в інших випадках, допомогу по безробіттю та соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства, призначену відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", стягнення може бути звернено виключно за рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також втратою годувальника.

Враховуючи наведені норми і те, що в період з березня 2020 року до лютого 2021 року (включно) боржник ОСОБА_3 перебував на обліку у Вінницькому міському центрі зайнятості, проте не отримував допомоги по безробіттю, що підтверджується наданими доказами, державним виконавцем вірно були обчислені аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 195 СК України. Оскільки за вказаний період дохід боржника був менший, ніж мінімальний прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, заборгованість зі сплати аліментів визначалась відповідно до вимог абзацу 2 частини 1 статті 71 Закону «Про виконавче провадження» та абзацу 2 частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України.

Разом з тим, державним виконавцем невірно обрахований розмір аліментів за період з лютого 2022 року до квітня 2022 року (включно), в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки ні в матеріалах виконавчого провадження, ні в матеріалах сданої справи немає доказів, що в цей період боржник ОСОБА_3 був працевлаштований, але його дохід був нижчий, ніж мінімальний прожитковий мінімум на дитину відповідного віку.

Довідка ТОВ «Євролайф Україна ЛТД» від 31.05.2022 року, згідно якої ОСОБА_3 працює на підставі цивільно-правового договору № 947453 від 17.02.2022 року, не є доказом того, що боржник працевлаштований (працює) в розумінні КЗпП України.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

Згідно ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про прийняття працівника на роботу.

Таким чином, трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально визначену роботу, а роботу однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.

Цивільно-правовий договір відповідно до ст. 626 ЦК України це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Його учасниками є замовник і виконавець. Він може укладатись у формі договору підряду (глава 61 ЦК) або договору надання послуг (глава 63 ЦК).

Особа за цивільно-правовим договором не зараховується до штату працівників, не вноситься запис до її трудової книжки, отримує винагороду за конкретно виконану роботу, що підтверджена актом.

Боржник ОСОБА_3 не довів, що перебував в трудових відносинах з ТОВ «Євролайф Україна ЛТД», крім того, цивільно-правові відносини із ТОВ не були визнані трудовими в судовому порядку. Також відсутні докази повідомлення Державної податкової служби про прийняття працівника ОСОБА_3 на роботу в ТОВ, про систематичну оплату праці за виконану роботу, про облік часу роботи в табелі, підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку тощо.

Державний виконавець також не наділений повноваженнями і компетенцією аналізувати зміст цивільно-правового договору і визнавати його фактично трудовим договором, а мав виходити із змісту ст. 626 ЦК України і розцінювати, що за результатами укладення цивільно-правового договору трудових відносин не виникає.

Таким чином, достатніх підстав визнавати, що ОСОБА_3 був працевлаштований в період з лютого 2022 року до квітня 2022 року (включно), немає, а тому аліменти слід було визначати відповідно до ч. 2 ст. 195 СК України виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи те, що в судовому засіданні було встановлено, що дії державного виконавця Бачинської М.В. у виконавчому провадженні № 68784809 призвели до неправильного обрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з лютого 2022 року до квітня 2022 року (включно), суд вважає необхідним визнати такі дії неправомірними.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення обов`язкове до виконання.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 18 ЦПК судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Враховуючи наведене, досліджені розрахунки та докази, що є у справі, суд дійшов висновку, що скаргу слід задоволити частково та зобов`язати державного виконавця Бачинську М.В. провести перерахунок аліментів у виконавчому провадженні 68784809 за період з лютого 2022 року до квітня 2022 року (включно), виходячи з суми середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Керуючись ст.ст. 447, 450, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

у х в а л и в :

скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_6 на дії старшого державного виконавця Третього відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бачинської Марії Вікторівни у виконавчому провадженні 68784809 задоволити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Третього відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бачинської Марії Вікторівни щодо розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з лютого 2022 року до квітня 2022 року (включно).

Зобов`язати старшого державного виконавця Третього відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бачинську Марію Вікторівну провести перерахунок аліментів у виконавчому провадженні 68784809 за період з лютого 2022 року до квітня 2022 року (включно), виходячи з суми середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

В решті вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали в порядку, визначеному ст. 354, 355 ЦПК України та відповідно до Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Повна ухвала складена 31 травня 2023 року.

Суддя: