Справа № 932/4080/23
Провадження№ 2/932/1179/23
06 листопада 2023 року м. Дніпро
Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Овчиннікової О.С.,
при секретарі Орищиній І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в особі Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернувся 28.04.2023 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в особі Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обгрунтування позову зазначив, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . Відповідачі є донькою та онукою позивача ОСОБА_1 . Відповідачі зареєстровані в квартирі в 2002 році та 2009 році відповідно як члени сім`ї власника та з березня 2022 року фактично не проживають в квартирі, особисті речі їхні відсутні, місце знаходження їхнє невідоме. Тобто відповідачі більше року не проживають в будинку з власної волі, перешкод у користуванні житловим приміщенням ніхто їм не створював, це виключно їхнє рішення залишити місце проживання. Оскільки позивач та його дружина є пенсіонерами з невеликою пенсією, він самостійно сплачує комунальні послуги, що з урахуванням зареєстрованих осіб є для нього надмірною суттєвою сплатою, відповідачі в цьому жодним чином не приймають участі, тому просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 не з`явилися, подали заяву про судовий розгляд за їхньої відсутності , просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
В судове засідання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явилися, про дату та місце судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань не подавали, письмовий відзив не направили.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань не подавав,
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке:
Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 14.02.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулінічем С.А., позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .
Згідно копії паспорта відповідачів, довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 2663 від 13.04.2023 року, витягів з Єдиного демографічного реєстру , відповідачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , значаться зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_2 , з 01.03.2002 року та з 17.04.2009 року відповідно.
З актів про непроживання від 09.08.2022 року, 03.11.2022 року, 01.04.2023 року, складених та підписаних сусідами позивача: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично не проживають у зазначеній вище квартирі більше півтора року з березня 2022 року, їхніх речей в квартирі немає, вони самостійно виїхали з помешкання.
З заяв про зняття з реєстрованого місця проживання від 13.04.2023 року судом встановлено, що позивачу відмовлено органом реєстрації у знятті відповідачів з реєстрації з підстав неподання в повному обсязі необхідних документів або відомостей.
Факт реєстрації відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в належному на праві власності позивачу ОСОБА_1 приміщенні квартирі порушує право останнього на вільне володіння, розпорядження і користування майном, адже позивач змушений сплачувати за відповідачів комунальні послуги, утримувати квартиру за власний рахунок.
Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, що мають в приватній власності житло, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Згідно ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у постанові № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71,72,116,156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно зі ст.72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку.
Оскільки в судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тривалий час не проживають у спірній квартирі, не здійснюють оплату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житла та не приймають участь у спільному побуті, суд вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття їх з реєстрації.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір 1073,60 грн. по 536,80 грн. з кожної.
Керуючись ст.ст. 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст.71,72 ЖК України, ст.ст. 12, 13, 128, 223, 247, 263, 265, 268, 280-289 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в особі Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , такими, що втратили право користування житлом - квартирою, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір 1073,60 грн. по 536,80 грн. з кожної.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя О.С. Овчиннікова