ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/1928/22 Номер провадження 22-ц/814/3446/23Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л.І. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю., при секретарі: Бродській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-край» на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 06 квітня 2023 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Агро-Край» про стягнення заборгованості по орендній платі за землю, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Стегній А.М. звернувся до суду з позовом до ТОВ «Агро-Край» про стягнення заборгованості по орендній платі за землю.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 успадкувала земельну ділянку площею 1,7873 га кадастровий номер :00:001:0497, розташовану на території Бобрицької сільської ради Миргородського району Полтавської області після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що між її чоловіком ОСОБА_2 та СТОВ ім. Щорса, правонаступником якого є ТОВ «Агро-Край», було укладено договір оренди землі б/н від 22.03.2016, відповідно до якого ОСОБА_2 надав, а орендар прийняв в строкове платне користування вказану земельну ділянку строком на сім років. Право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.05.2016 за номером 14706968.

Вищезазначена земельна ділянка сільськогосподарського призначення належать позивачу на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №285878290 від 20.11.2021.

Відповідно до додаткової угоди б/н від 14.11.2017 до договору оренди землі, зі згоди орендодавця, орендар передав, а новий орендар прийняв на себе права та обов`язки сторони орендаря, передбачені в договорі оренди, де новий орендар - ТОВ «Агро-Край».

Відповідно до п.5 договору оренди землі з врахуванням додаткової угоди - нормативно грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 53 022, 90 грн.

Відповідно до п.9 договору оренди землі б/н від 22.03.2016 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 7% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що складає 3 711,60 грн.

Відповідно до додаткової угоди до договору оренди землі від 14.11.2017 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в сумі 5 302,29 грн за рік оренди.

Між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро-Край» 22.02.2022 було укладено додаткову угоду до договору оренди землі б/н від 22.03.2016, відповідно до якої ОСОБА_1 надала, а орендар прийняв в строкове платне користування вказану земельну ділянку строком на 14 років.

Позивач у повному обсязі та належним чином виконала взяті на себе договірні зобов`язання, передавши у строкове орендне користування відповідачу земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Натомість відповідач, в порушення строку та обов`язку, передбачених договором оренди землі, не здійснив внесення на користь позивача суми орендної плати за 2021 рік.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з ТОВ «Агро-Край» заборгованість по виплаті орендної плати за земельну ділянку за 2021 рік, із вирахуванням податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18% та військового збору у розмірі 1,5%, а загалом 19,5% в сумі 4 268,34, виходячи з розрахунку 5 302, 29 грн х 80,5% .

Окрім того, позивач просив стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, що складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн та витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 06 квітня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Агро-Край» про стягнення заборгованості по орендній платі за землю в розмірі 4 268 грн 34 коп. - залишено без задоволення.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати на правничу допомогу у сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Повернуто з державного бюджету ОСОБА_1 50 відсотків суми сплаченого нею судового збору у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

З вказаним рішенням суду частково не погодився ТОВ «Агро-Край» та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу, і ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує, що розмір витрат на оплату правової допомоги є неспівмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), обсягом наданих адвокатом послуг, та перевищує суму заявлених позовних вимог.

Від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Стегній А.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній спростовуючи доводи, які викладені в апеляційній скарзі та підтримуючи рішення суду першої інстанції прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржується лише в частині стягненні витрат на професійну правничу допомогу, в іншій частині рішення суду не оскаржується та не переглядається.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи вимоги позивача в частині стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів не може повністю погодитися виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 142 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу є складовою частиною судових витрат по справі.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

З матеріалів справи вбачається, що 11 вересня 2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений договір про надання правової допомоги №9 (а.с. 8).

Пунктами 3.2-3.3 договору передбачено, що за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар у розмірі 5000,00 грн. Розмір гонорару належного до сплати адвокату, відображається у виставленні клієнту рахунку (за необхідністю) та в Акті наданих послуг.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду надано: ордер про надання правової допомоги, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію договору про надання правової допомоги, копія розрахунку наданих послуг, в яких зазначено, що розмір надання юридичних послуг складає 5000,00 грн, квитанцію про сплату гонорару у розмірі 5000,00 грн (а.с.8-12, 24).

Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були понесені фактично, а їхній розмір є обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (Див. рішення «Лавентс проти Латвії» («Affaire Lavents c. Lettonie»), заява №58442/00 § 154).

За змістом частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач ТОВ «Агро-Край» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зокрема прохав зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу. Вказував, що заявлена в позові сума судових витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною заявлених стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом витраченим на виконання робіт. При цьому зазначив, що розмір заявлених до стягнення витрат на правову допомогу становить 117,14% від розміру заявлених позовних вимог (а.с.35-37).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Тобто, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності розміру цих втрат, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Враховуючи викладене, а також складність справи та обсяг фактично наданих адвокатом послуг (виконаних робіт), їх реальність, виходячи з критерію розумності розміру цих втрат та з огляду на те, що відповідач до початку розгляду справи позовні вимоги визнав, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 3000 грн.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги підлягають до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу підлягає зміні.В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Агро-край» - задовольнити частково.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 06 квітня 2023 року в частині стягнення витрат на правничу допомогу - змінити.

Стягнути зТовариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати на правничу допомогу у сумі 3000,00 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 08 червня 2023 року.

Головуючий суддя: _____________________ Г.Л. Карпушин

Судді:__________________ С.А. Гальонкін _________________ О.Ю. Кузнєцова