ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/2059/21Головуючий у 1-й інстанції Запорожець Л. М.
Провадження № 22-ц/817/923/23 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу № 608/2059/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 24 липня 2023 року (ухвалене суддею Запорожець Л.М., повний текст якого складено 31 липня 2023 року) в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Білобожницька сільська рада Чортківського району Тернопільської області, Головне Управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та будинковолодінням,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Білобожницька сільська рада Чортківського району Тернопільської області, Головне Управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та будинковолодінням.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликався на те, що він є власником будинковолодіння та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Протягом останніх двох років відповідач ОСОБА_4 , не зважаючи на його зауваження та висновки, надані третіми особами щодо неналежного утримання ним домашньої птиці в особистому господарстві, продовжує порушувати його права. Даний факт підтверджується листами Білобожницької сільської ради та Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області.

У зв`язку з наведеним позивач просив суд зобов`язати відповідача утримувати домашню птицю на відстані 12 метрів від житлової забудови та у відповідності до ветеринарно-санітарних вимог утримання птиці в особистих селянських господарствах.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 24.07.2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_3 адвокат Квятковський Д.В. подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що комісією Головного управління Держпродспоживслужби у Тернопільській області 02.07.2020 року встановлено, що при обстеженні присадибної ділянки ОСОБА_5 свійська птиця (качки в кількості 17 шт.) утримується біля огорожі ОСОБА_3 і продукти життєдіяльності качок течуть на територію останнього, чим спричиняють неприємний запах.

Крім того, судом першої інстанції взято до уваги свідчення свідків, які є прямими родичами ОСОБА_4 та які в силу своїх родинних відносин не могли надати правдиві покази, що свідчить про їх упередженість.

При поданні позовної заяви у позивача була відсутня будь-яка інформація щодо точного номеру будинку відповідача, однак судом не взято до уваги, що як свідками, так і самим представником відповідача в судовому засіданні не заперечувався факт межування земельної ділянки відповідача та позивача, що свідчить, що саме сторони по справі між собою межують і що саме відповідачем здійснювалися порушення норм утримання птиці відносно позивача.

Більше того, в суді першої інстанції не було встановлено, а відповідачем не надано підтверджуючих документів хто саме є власником земельної ділянки, а тільки надані документи на підтвердження права власності на житловий будинок, що в свою чергу не може свідчити про те, що ОСОБА_6 є неналежним відповідачем по справі.

У зв`язку з наведеним просить рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 24.07.2023 року скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити в повному обсязі.

17.10.2023 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивований тим, що відповідач ОСОБА_4 є одним із 6 співвласників будинку в АДРЕСА_1 (а не АДРЕСА_2 , як про це вказує в позові ОСОБА_3 ) та фактично в будинку проживає 4 співвласників, а не один відповідач ОСОБА_4 . Крім того, матеріали справи не містять доказів, що саме відповідач ОСОБА_4 здійснює розведення качок та не встановлено, хто з співвласників займається утриманням птиці.

У зв`язку з наведеним просить апеляційну залишити без задоволення.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

27.11.2023 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від представника апелянта адвоката Квятковського Д.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із його перебуванням на лікарняному.

Крім того, 31.10.2023 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від представника апелянта адвоката Квятковського Д.В. надходило аналогічне клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 12.09.2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Відповідно до ч.1 ст.371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Враховуючи викладене та з метою недопущення порушень процесуальних строків, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_3 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , що стверджується договором дарування від 13.02.2004 року (а.с.15).

ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є власниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розміщений за адресою: АДРЕСА_3 - по 1/6 частині кожен, що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 17.01.2007 року (а.с.50).

Фактично в житловому будинку, що розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , проживають ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 (а.с.53).

З акту комісії Білобожницької сільської ради Тернопільської області від 12.06.2020 року в складі: голови Греськіва Я.Л., дільничного інспектора поліції Гасія В., голови адміністративної комісії Лучки О.М., членів адміністративної комісії: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 вбачається, що ОСОБА_3 висловлює претензії до ОСОБА_8 , дружини відповідача ОСОБА_4 , яка утримує домашню птицю (качки) біля огорожі в безпосередній близькості до колодязя ОСОБА_3 і саме вона, як вказано в акті, відмовилась забрати домашню птицю (качки) в інше місце, пояснивши, що це приватна територія і вона буде утримувати качки, де вважає за потрібне (а.с.16).

З листа Білобожницького сільського голови Шепети В.М. за вихідним номером 762/03-05 від 02.07.2021 року, адресованого позивачу ОСОБА_3 , вбачається, в зв`язку із розглядом звернення позивача про розведення сусідами качок, комісією Білобожницької сільської ради в складі: голови комісії Білан Т.В., головного спеціаліста відділу юридичної роботи та майнових відносин ОСОБА_14 , дільничного інспектора поліції Галата В.М. проведено обстеження території суміжного домогосподарства та виявлено факт розведення сусідами качок на власній території. Враховуючи, що земельні ділянки приватизовані, рекомендовано вирішити питання за правилами добросусідства чи звернутись у судовому порядку для вирішення спору (а.с.13).

З листа за вихідним номером 01-32.1/179-20 від 24.07.2020 року, адресованого ОСОБА_3 першим заступником начальника Головного управління Держпродспоживслужби у Тернопільській області вбачається, що при обстеженні присадибної ділянки гр. ОСОБА_5 свійська птиця (качка в кількості 17 шт.) утримується біля огорожі ОСОБА_3 і продукти життєдіяльності качок течуть на територію останнього, самі продукти життєдіяльності спричиняють наявність неприємного запаху. Встановлено, що факти, викладені у зверненні ОСОБА_3 знайшли своє часткове підтвердження, а саме порушені вимоги Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць та порушень Ветеринарно-санітарних вимог утримання птиці в особистих селянських господарствах. З огляду на вказане, рекомендовано вирішити дане питання за правилами добросусідства або в судовому порядку (а.с.14).

З акту обстеження присадибної ділянки гр. ОСОБА_4 в с.Білобожниця Чортківського району Тернопільської області від 30.08.2022 року щодо порушення вимог Державних санітарних норм, здійсненого комісією в складі: голови комісії Братківа І.М., членів комісії: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 вбачається, що проведено обстеження у зв`язку з надходженням заяви від громадянина ОСОБА_3 , жителя АДРЕСА_4 , щодо порушення санітарних норм розміщення майданчика для відгодівлі та утримання домашньої птиці (качок) сусідом, ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), від житлового будинку та криниці заявника, а також присутність неприємного запаху.

Під час розгляду даного звернення виявлено, що приватна територія заявника ОСОБА_3 межує з земельною ділянкою ОСОБА_4 , на якій дійсно заходиться майданчик для відгодівлі та утримання домашньої птиці біля огорожі заявника на відстані 7 м до житлового будинку та 70 см до криниці ОСОБА_3 . На момент обстеження факт наявності домашньої птиці (качок) та присутність неприємного запаху не підтверджено.

Рекомендації комісії: «Відповідно до вимог ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» - таблиця 6.7 - «Допустимі відстані від житлових будинків до господарських будівель і споруд»; господарські будівлі (сараї) для худоби, інших тварин та птахів необхідно розміщувати на відстані не менше 15 м від житлового будинку та літньої кухні і на відстані не менше 20 м від артсвердловини водопостачання (питний колодязь); майданчики для компосту необхідно розміщувати на відстані не менше 20 м від житлового будинку та літньої кухні 20 м від артсвердловини водопостачання (питний колодязь). Тому, враховуючи вищенаведене, ОСОБА_4 необхідно: встановити майданчик для відгодівлі та утримання домашніх тварин та птиці на відставні не менше 15 метрів від житлового будинку та на відстані не менше 20 метрів від питного колодязя ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ) (а.с.128-129).

Свідок ОСОБА_11 суду першої інстанції показав, що він є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_8 та співвласником будинковолодіння. В даному будинку він проживає з часу народження. Разом з ним в будинку проживають тато, мама та брат. Домашню птицю (качки) в 2020 2021 році купляв та утримував він, купляв корми та утримував птицю він червень-липень (тільки два місяці). Коли приходили члени комісії в 2021 році, то він був присутнім, вони все оглянули, однак ніхто з членів комісії не вияснював, хто утримує птицю, ніяких претензій члени комісії не висловлювали. Ця птиця була його і він утримував її в стайні, а вдень вона ходила по подвір`ю.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Аналогічні положення містяться у статті 319 ЦК України.

Власність не тільки надає переваги, а й покладає певні обов`язки на власників майна. Це конституційне положення гарантує дотримання принципу забезпечення балансу між інтересами власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктами власності. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, усього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власника з боку держави, фізичної чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.

Особи користуються рівними умовами захисту права власності. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч ці порушення й не призвели до позбавлення володіння майном, а також вимагати відшкодування завданих цим збитків.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Проте, реалізуючи свої права, власник зобов`язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об`єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Згідно із статтею 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Частиною другою статті 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог п.3.26 ДБН 360-92, «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень», затверджених Наказом Держкоммістобудування 17.04.1992 року № 44, сараї для утримання худоби і птиці відповідно до санітарних вимог повинні знаходитись у глибині двору не ближче 12 м від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб.

Ветеринарно-санітарні вимоги утримання птиці в особистих селянських господарствах затверджені Наказом Державного департаменту ветеринарної медицини Мінагрополітики України 19.12.2006 р. №100 (далі - Правила).

Згідно п.1.1. Правил ці вимоги є обов`язковими для: фізичних осіб (далі - власник), діяльність яких пов`язана з утриманням та обігом птиці; спеціалістів державних установ ветеринарної медицини, які здійснюють їх ветеринарне забезпечення (обслуговування); фахівців державної служби ветеринарної медицини, які здійснюють державний ветеринарно-санітарний контроль та нагляд за діяльністю особистих селянських господарств.

Згідно п.1.2. Правил цим нормативно-правовим актом установлюються ветеринарні та санітарні вимоги щодо утримання, вирощування та розведення птиці в особистих селянських господарствах, виробництва, зберігання яєць свійської птиці або добового молодняку.

Згідно п.1.3. Правил при утриманні птиці в особистих селянських господарствах кожен власник повинен дотримуватись та виконувати ветеринарно-санітарні вимоги або проводити еквівалентні до них санітарні заходи, які дають змогу досягти рівноцінного рівня санітарного захисту птиці та людини.

Згідно п.3.1. при утриманні птиці в особистих селянських господарствах кожен власник повинен дотримуватись та виконувати ветеринарно-санітарні вимоги або проводити еквівалентні до них санітарні заходи, які дають змогу досягти рівноцінного рівня санітарного захисту птиці та людини.

Згідно п.5.1. Правил приміщення для утримання птиці повинно бути спроектовано і побудовано так, щоб забезпечити зручне та належне у ветеринарному та санітарному відношенні утримання. Це означає, що власник повинен враховувати господарсько-побутові умови, санітарно-гігієнічні та протипожежні вимоги, а також загальне об`єктно-планувальне рішення забудови садиби.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_4 є одним із шести співвласників житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розміщений за адресою: АДРЕСА_3 , на території якого протягом останніх двох років не належно утримується домашня птиця в особистому селянському господарстві.

Апеляційний суд зазначає, що відповідач ОСОБА_4 , як свівласник будинковолодіння в АДРЕСА_3 , поряд з іншими власниками зобов`язаний утримувати домашню птицю на відстані не менше 12 метрів від житлового будинку ОСОБА_3 . Ці норми є обов`язковими для виконання усіма громадянами.

Предметом позову в даній справі є зобов`язання відповідача ОСОБА_4 , як співвласника будинковолодіння, утримувати домашню птицю у відповідності до ветеринарно-санітарних вимог утримання птиці в особистих селянських господарствах, а саме на відстані не ближче 12 метрів від житлової забудови позивача.

Колегія суддів встановила та матеріалами справи підтверджено факт порушення власниками будинковолодіння по АДРЕСА_1 , співвласником якого є відповідач ОСОБА_4 , санітарних норм розміщення майданчика для відгодівлі та утримання домашньої птиці (качок), від житлового будинку по АДРЕСА_1 , власником якого є позивач ОСОБА_3 .

Обставини щодо утримання домашньої птиці (качок) підтверджено також іншими співвласниками будинковолодіння по АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_11 та ОСОБА_8 .

Враховуючи те, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позов у даній справі пред`явлений до неналежного відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що належними та допустимими доказами у справі доведено факт, що відповідач ОСОБА_4 , як співвласник будинковолодіння по АДРЕСА_1 , несе солідарні зобов`язання разом з іншими співвласниками, чинить перешкоди ОСОБА_3 в користуванні земельною ділянкою та будинковолодінням по АДРЕСА_1 , шляхом утримання домашньої птиці на відстані менше 12 метрів від житлового будинку ОСОБА_3 .

Отже існують правові підстави для задоволення даного позову, шляхом зобов`язання відповідача утримувати домашню птицю на відстані не менше 12 метрів від житлової забудови ОСОБА_3 та у відповідності до ветеринарно-санітарних вимог утримання птиці в особистих селянських господарствах. Не залучення позивачем в якості відповідачів всіх співвласників суміжного будинковолодіння не може бути підставою для відмови в задоволенні позову.

Покази допитаних судом першої інстанції свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_8 (сина та дружини відповідача) про те, що фактично утримання птиці займається ОСОБА_11 , а не ОСОБА_4 , колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказані обставини також не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду і ухвалення нового, яким позовну заяву слід задоволити.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Із квитанції № 27-1397076/1/С від 27.09.2021 року вбачається, що ОСОБА_3 за подачу позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 908.00 грн. (а.с.1).

Із квитанції № 34 від 26.08.2023 року вбачається, що ОСОБА_3 за апеляційний розгляд даної справи сплатив судовий збір у розмірі 1362.00 грн. (а.с.173).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, з відповідача слід стягнути на користь позивача 2270.00 грн. судового збору за перегляд рішення судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 24 липня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - Білобожницька сільська рада Чортківського району Тернопільської області, Головне Управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та будинковолодінням задоволити.

Зобов`язати ОСОБА_2 утримувати свійську птицю на території будинковолодіння по АДРЕСА_3 , у відповідності до Ветеринарно-санітарних вимог утримання птиці в особистих селянських господарствах, затверджених Наказом Державного департаменту ветеринарної медицини Мінагрополітики України 19.12.2006 року №100 та згідно п.3.26 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень», затверджених Наказом Держкоммістобудування 17.04.1992 року № 44, а саме на відстані не менше 12 метрів від належного ОСОБА_19 житлового будинку, який розміщено по АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд даної справи в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 07 грудня 2023 року.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Козівське управління з постачання газового господарства Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз», місце знаходження: 47601, вул.І.Франка, 11, смт.Козова, Тернопільського району, Тернопільської області, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Білобожницька сільська рада Чортківського району Тернопільської області, місцезнаходження: с. Білобожниця, вул.Л.Українки, 34 Чортківського району Тернопільської області,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держпродспоживчслужби в Тернопільській області, місцезнаходження: м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 20.

Головуючий : О.З. Костів

Судді: Б.О. Гірський

Н.М. Храпак