Єдиний унікальний номер 317/5781/23
Номер провадження 2-о/317/204/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Громової І.Б.,

при секретарі судового засідання Шевченко В.С.,

за участю:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Єременко А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Запорізький районний Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Запорізької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_2 про встановлення факту, в якій заявник просить встановити факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відноситься до членів сім`ї та знаходилась на утриманні вітчима, загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на момент його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ухвалою суду від 13.10.2023 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 13.11.2023.

06.11.2023 до суду від представника заінтересованої особи Запорізького обласного Територіального центру комплектування та соціальної підтримки надійшло клопотання про закриття провадження у справі, яке обґрунтовано тим, що між заявницею та суб`єктом владних повноважень, яким є ІНФОРМАЦІЯ_6 , наявний спір, а також у зв`язку з тим, що цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Крім того зауважив, що до провадження заявником не залучено батьків загиблого ОСОБА_3 , не зважаючи на те, що відповідне рішення суду потягне зміну розміру їх частки, тобто за результатами судового розгляду будуть вирішені права інших зацікавлених осіб. Також наголошував а тому, що необхідно ретельно переглянути правову природу відносин, що виникають між учасниками цієї справи.

Судове засідання, призначене на 13.11.2023 було відкладено на 07.12.2023 у зв`язку з неявкою заявника ОСОБА_1 , від якої необхідні особисті пояснення щодо суті заяви.

17.11.2023 до суду від представника заявника ОСОБА_1 адвоката Єременко А.Л. надійшли заперечення на клопотання про закриття провадження, відповідно до яких наголошувала, що спір підлягає розгляду за правилами окремого провадження, визначеними ЦПК України, а твердження про виникнення публічно-правового спору є помилковим.

У судовому засідання представник заявника ОСОБА_1 адвокат Єременко А.Л. заяву про встановлення факту підтримала, наполягала на повноцінному розгляді справи, заперечувала проти закриття провадження.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, вислухавши думку представника заявника, суд вважає, що заяву про встановлення факту про відношення особи до членів сім`ї загиблого, слід залишити без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

На відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність та прикладну значущість і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Важливою також є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: 1) згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З огляду на викладене, суд зазначає, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення таких фактів не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно зі ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до абз. 1 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», установити, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Так, одноразова грошова допомога розподіляється рівними частками між всіма особами, які мають на це право, проте заявником до провадження не залучено батьків загиблого ОСОБА_3 , не зважаючи на те, що відповідне рішення суду потягне зміну розміру їх частки, тобто за результатами судового розгляду будуть вирішені права інших зацікавлених осіб.

На підставі викладеного, із матеріалів справи вбачається, що між сторонами, а саме: заявницею та суб`єктом владних повноважень, яким є ІНФОРМАЦІЯ_6 , виникає спір про право, тобто існує спір правового характеру, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження.

Крім того, вимоги заявниці пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїми предметом та можливими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Частиною 4 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 258-261, 293, 294, 315, 352-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: Запорізький районний Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Запорізької області (69006, м. Запоріжжя, вул. Одеська, 2), ІНФОРМАЦІЯ_1 (69063, м. Запоріжжя, пров. Тихий, 7) про встановлення факту залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику та заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах, у порядку встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 12.12.2023.

Суддя І.Б. Громова