Справа № 346/4550/22
Провадження № 22-ц/4808/577/23
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.,

за участю секретаря Возняк В.Д.

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач Нижньовербізька сільська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 ,

на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2023 року, ухвалене судом у складі судді Яремин М.П.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Нижньовербізької сільської ради про призначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України вона є спадкоємцем за законом першої черги, інших спадкоємців немає.

Вказала, що пропустила шестимісячний термін прийняття спадщини, передбачений ст. 1270 ЦК України у зв`язку з тим, що перебуває у шлюбі з громадянином Чеської республіки та постійно проживає у м. Баворово, Чеська республіка і через карантинні обмеження не могла в`їхати на територію України.

У вересні 2021 року, коли вона приїхала до України, то строки прийняття спадщини, передбачені ст. 1270 ЦК України сплинули. Вона звернулась до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Маркелової І.М. з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину та 15 вересня 2021 року приватним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що вона відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України не звернулась із заявою про прийняття спадщини в строки, передбачені ст. 1270 ЦК України.

Вважає, що строк прийняття спадщини пропущено нею з поважних причин, оскільки знаходилась за межами України і протягом визначеного шестимісячного строку для прийняття спадщини не могла приїхати в Україну через пандемію короно вірусної хвороби.

У зв`язку з викладеним просила суд визначити їй додатковий строк достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на чотири місяці.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2023 року в задоволенні заявлених вимог ОСОБА_1 до Нижньовербізьської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , звернулась до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неповне з`ясування обставин справи, що мають значення, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду суперечить вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідно до якої у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону, або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права чи інтереси інших осіб, разом з тим суд ухвалив рішення, яким відмовив в задоволенні позовних вимог.

Висновок суду щодо непереконливості поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини у зв`язку з введенням карантинних обмежень, суперечить обставинам справи, оскільки на день відкриття спадщини і на день закінчення строку прийняття спадщини на території України діяв карантин, посилання суду що позивачка обґрунтовуючи неможливість своєчасного подання заяви мала на увазі період часу з 10 квітня 2020 року по 31 серпня 2020 року не відповідає обставинам справи, оскільки карантин на території України діяв до 31 грудня 2022 року, а не до 31 серпня 2020 року.

Вказала, що внаслідок дії карантинних обмежень не змогла бути присутньою на похоронах батька. Карантинні обмеження діяли також в країнах Західної Європи з 2019 року, а тому створили їй об`єктивні непереборні труднощі для своєчасного прийняття спадщини.

Зазначає, що висновки суду суперечать обставинам справи, оскільки зазначаючи в рішенні, що однією з поважних причин пропуску строку прийняття спадщини є велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна, незважаючи на те, що ОСОБА_1 постійно проживає в Чеській республіці, а спадкове майно знаходиться в Україні, що є великою відстанню, відмовляє в задоволенні позову.

Висновки суду першої інстанції щодо того, що відповідно до ч.6 ст.1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України і відповідно до ст. 38 Закону України «Про нотаріат» на консульські установи України покладений обов?язок видавати свідоцтво про право на спадщину, суперечать вимогам п. 3.11.9 «Положення про порядок вчинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України», яким передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за місцем відкриття спадщини. Місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 відповідно до ст. 1221 ЦК України є село Мишин, Коломийського району, скаржниця могла одержати свідоцтво про право на спадщину тільки в нотаріусів Коломийського районного нотаріального округу.

У судове засідання позивачка та її представник не з`явились, про час, дату та місце судового засідання повідомлені у відповідності до закону. До суду надійшла заява представника скаржниці про розгляд справи за їх відсутності, апеляційну скаргу просили задовольнити.

У судове засідання представник Нижньоберізьської сільської ради не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлені у відповідності до закону. До суду надали заяву про розгляд справи без участі. Проти задоволення вимог апеляційної скарги не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без позивача та відповідача по справі, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до положень статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, зазначив що наведені позивачкою причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які перешкоджали їй у встановлений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у порядку, визначеному ст. 1270 ЦК України, та які відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не в повній мірі відповідає встановленим по справі обставинам та вимогам закону, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.6).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5).

Відповідно свідоцтва про право власності на житло від 27.09.2001 року, виданого Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації на підставі розпорядження № 28/76 від 07.05.2001 року, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної власності в рівних частках належить квартира АДРЕСА_1 .

Згідно з даними паспорта № НОМЕР_2 , виданого 10.07.2014 року міською владою міста Водняни, ідентифікаційний код: 795111/9924, переклад якого з англійської на українську мову проведено нотаріальним перекладачем В.Осадчуком, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою Чеської Республіки.

15.09.2021 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Маркелової І.М. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 ..

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії вказаного нотаріуса від 15.09.2021 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька ОСОБА_3 в зв`язку з тим, що нею в шестимісячний термін з дня смерті спадкодавця не подано заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Відповідно до довідки Нижньовербізької сільської ради від 10 вересня 2021 року на момент смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку за адресою АДРЕСА_2 зареєстрований та проживав один.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) інформація про спадкоємців ОСОБА_3 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статей1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи), яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст.1269, ч. 1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17. З указаним висновком погодився й Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц.

Таким чином, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі закордонним; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, Верховний Суд від таких висновків не відступав, про що свідчить практика застосування норм права у подібних правовідносинах, викладена у постановах від 18 січня 2018 року у справі № 198/476/16, від 1 лютого 2018 року у справі № 712/656/15, від 06 червня 2018 року у справі № 592/9058/17, від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц, від 25 квітня 2019 року у справі № 761/794/15-ц, від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17, від 18 травня 2021 року № 615/1337/19 тощо.

Звертаючись до суду позивачка зазначила, що строк для прийняття спадщини пропущено у зв`язку із поширенням короно вірусної хвороби, що перешкоджало її в`їхати до України, оскільки вона проживає в Чеській республіці.

Судом встановлено, що позивачка є громадянкою Чеської Республіки та постійно там проживає зі своєю сім`єю, на час відкриття спадщини перебувала в Чеській Республіці, де було також введено загальнонаціональний режим ізоляції у зв`язку з поширенням гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої короновірусом SARS-Cov-2, що виключало її виїзд за кордон країни.

Відповідач по справі - Нижньовербізька сільська рада заявлені вимоги позивачки визнала, що підтверджується заявою, яка була надіслана до суду першої інстанції 05 грудня 2022 року в якій відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі.

До суду апеляційної інстанції відповідачем подано заяву про розгляд справи без участі , в якій зазначено, що Нижньовербівська сільська рада проти задоволення апеляційної скарги не заперечує.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом першої інстанції даної обставини враховано не було.

Враховуючи викладене, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази у сукупності, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, враховуючи, що відповідач визнав позов, не заперечує проти задоволення позовних вимог, обставини через які позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, колегія суддів визнає причину пропуску подання заяви на прийняття спадщини - поважною, та, згідно вимог ст. 1272 ЦК України, вважає можливим визначити позивачці додатковий строк у чотири місяці для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

На підставі вищевикладеного, у відповідності до вимог, передбачених п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заявлених вимог позивачки.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Нижньовербізької сільської ради про призначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на чотири місяці, з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 09 червня 2023 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді В.А. Девляшевський

Є.Є. Мальцева