ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 162/700/21

провадження № 61-6657св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: заклад загальної середньої освіти «Деревківський ліцей» Любешівської селищної ради Волинської області, управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради Волинської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради Волинської області на постанову Волинського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Здрилюк О. І., Карпук А. К., Федонюк С. Ю., від 05 квітня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Любешівської селищної ради Волинської області та закладу загальної середньої освіти «Деревківський ліцей» Любешівської селищної ради Волинської області (далі - ЗЗСО «Деревківський ліцей») про визнання незаконним і скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення у виконанні трудових обов`язків, допуск до роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

2. Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 04 січня 2022 року замінено первісного відповідача Любешівську селищну раду Волинської області на управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради Волинської області.

3. Позов ОСОБА_1 мотивований тим, що вона працює учителем географії у ЗЗСО «Деревківський ліцей».

4. 04 листопада 2021 року директором ліцею їй вручено письмове повідомлення, у якому зазначено, що з 08 листопада 2021 року на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, щеплення від

COVID-19 є обов`язковим для працівників закладу. До 07 листопада 2021 року їй запропоновано надати документ, який підтверджує вакцинацію або довідку про абсолютні протипоказання. Попереджено, що при ненаданні одного з таких документів 08 листопада 2021 року її буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати.

5. Вона неодноразово усно повідомляла керівництво закладу про відмову від щеплення, обґрунтовуючи свою незгоду.

6. Наказом ЗЗСО «Деревківський ліцей» № 33-к від 05 листопада

2021 року її відсторонено від роботи з 08 листопада 2021 року до усунення причин, що його зумовили, без збереження заробітної плати.

7. Вважає наказ відповідача про відсторонення її від роботи незаконним і таким, що суперечить трудовому, цивільному та медичному законодавству, оскільки вакцинація від COVID-19 є добровільною для усіх груп населення, у тому числі професійних. Відповідач фактично обмежив її конституційне право на працю, що є неприпустимим і є дискримінацією, адже жодної законодавчої вимоги про обов`язок працівника сфери освіти вакцинуватися проти коронавірусної хвороби немає.

8. Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд визнати незаконним і скасувати наказ № 33-к від 05 листопада 2021 року про відсторонення від роботи, поновити її у виконанні трудових обов`язків учителя географії, допустити її до роботи та стягнути з відповідачів середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 листопада 2021 року по дату ухвалення рішення суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

9. Рішенням Любешівського районного суду Волинської області, у складі судді Цибень О. В., від 26 січня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

10. Суд першої інстанції виходив з того, що позивач підлягала обов`язковим профілактичним щепленням проти COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, але після попередження про необхідність такого щеплення відмовилась від проходження вакцинації, відповідних документів щодо наявності абсолютних протипоказань до профілактичних щеплень роботодавцю не надала, у зв`язку з чим роботодавець обґрунтовано, з дотриманням чинного законодавства, відсторонив її від роботи на час відсутності щеплення проти COVID-19.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

11. Постановою Волинського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Любешівського районного суду Волинської області від 26 січня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову.

12. Визнано незаконним і скасовано наказ ЗЗСО «Деревківський ліцей»

від 05 листопада 2021 року № 33-к про відсторонення від роботи ОСОБА_1 . Допущено ОСОБА_1 до роботи. Стягнуто із ЗЗСО «Деревківський ліцей» на користь ОСОБА_1 61 318,51 грн середнього заробітку за час відсторонення від роботи з 08 листопада 2021 року по 28 лютого 2022 року. Вирішено питання розподілу судового збору.

13. У задоволенні позову ОСОБА_1 до управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради Волинської області відмовлено.

14. Постанова апеляційного суду обґрунтована тим, що ЗЗСО «Деревківський ліцей» видано оскаржений наказ з посиланням на наказ Міністерства охорони здоров`я України № 2153 від 04 жовтня 2021 року, який станом на 05 листопада 2021 року не набув чинності. При цьому роботодавець належним чином не обґрунтував необхідності відсторонення ОСОБА_1 від роботи.

15. Відмовляючи у задоволенні позову до управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради Волинської області, колегія суддів вказала, що права позивача порушені діями саме ЗЗСО «Деревківський ліцей».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

16. У касаційній скарзі управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради Волинської області просить постанову апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

17. 05 травня 2023 року управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради Волинської області подало касаційну скаргу на постанову Волинського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року.

18. Ухвалою Верховного Суду від 24 травня 2023 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції. У червні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

19. Ухвалою Верховного Суду від 22 листопада 2023 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

20. Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник вказує те, що апеляційний суд не врахував висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

21. Зазначає, що апеляційний суд не звернув уваги, що при виданні наказу ЗЗСО «Деревківський ліцей» враховано статтю 46 КЗпП України, частину другу статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказ Міністерства охорони здоров`я України № 2153 від 04 жовтня

2021 року, пункт 416 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня

2000 року № 1236, які були чинними на день відсторонення позивача від роботи і передбачали необхідність відсторонення від роботи працівників закладів освіти при відсутності щеплення від інфекційної хвороби.

22. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що

ОСОБА_1 протипоказано щеплення проти COVID-19.

23. Вважає, що втручання у права ОСОБА_1 здійснене згідно із законом, враховуючи кількість соціальних контактів позивача на робочому місці, форму організації і умови праці у навчальному закладі, в якому на день відсторонення позивача навчались 101 учень, працювали 28 педагогів,

11 техпрацівників. Відсторонення тривало до 28 лютого 2022 року та, зважаючи на незначну тривалість, не покладало надмірного тягаря на позивача.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов

Фактичні обставини справи встановлені судами

24. ОСОБА_1 працює учителем географії ЗЗСО «Деревківський ліцей».

25. 04 листопада 2021 року ОСОБА_1 вручено письмове повідомлення ЗЗСО «Деревківський ліцей» про необхідність обов`язкового щеплення проти COVID-19,з відповідними роз`ясненнями щодо наслідків відмови від вакцинації.

26. 05 листопада 2021 року ЗЗСО «Деревківський ліцей» видано наказ

№ 33-к, яким ОСОБА_1 відсторонено від роботи з 08 листопада 2021 року до усунення причин, що зумовили відсторонення, без збереження заробітної плати.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

27. Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

28. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

29. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

32. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

33. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

34. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

35. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

36. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

37. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

38. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

39. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

40. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

41. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава

(стаття 48 ЦПК України).

42. Відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

43. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (постанова Великої Палати Верховного Суду

від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц).

44. У розглядуваній справі суди вирішували позов ОСОБА_1 до ЗЗСО «Деревківський ліцей» та управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради Волинської області про визнання незаконним і скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення у виконанні трудових обов`язків, допуск до роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

45. Таким чином у справі брали участь два відповідачі - ЗЗСО «Деревківський ліцей» та управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради Волинської області.

46. Постановою Волинського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року задоволено вимоги ОСОБА_1 до ЗЗСО «Деревківський ліцей» та відмовлено у задоволення позову до управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради Волинської області. Судові витрати у вигляді судового збору стягнуто із ЗЗСО «Деревківський ліцей».

47. У касаційному порядку постанову Волинського апеляційного суду

від 05 квітня 2023 року оскаржує один із учасників справи, а саме відповідач - управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради Волинської області, тобто особа, у задоволенні позову до якої було відмовлено.

48. Зі змісту касаційної скарги вбачається, що заявник фактично оскаржує постанову апеляційного суду в частині задоволених вимог до ЗЗСО «Деревківський ліцей».

49. Касаційна скарга не містить посилань на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради Волинської області.

50. Крім того, касаційна скарга не містить обґрунтування того, що оскарженим судовим рішенням в частині задоволених вимог ОСОБА_1 до ЗЗСО «Деревківський ліцей» вирішені питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки заявника.

51. ЗЗСО «Деревківський ліцей» є юридичною особою, самостійним учасником справи (відповідачем), який, використовуючи на власний розсуд надані йому законом процесуальні права, в касаційному порядку постанову апеляційного суду не оскаржив.

52. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

53. За таких обставин, колегією суддів не встановлено підстав для скасування оскарженої постанови апеляційного суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до ЗЗСО «Деревківський ліцей» за касаційною скаргою управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради Волинської області, у задоволенні позову до якого відмовлено.

54. Висновки апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позову до управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради Волинської області не суперечать висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21, на які заявник посилається в касаційній скарзі.

55. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

56. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

57. Верховний Суд, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскарженої постанови апеляційного суду. Передбачених законом підстав для виходу за межі доводів та вимог касаційної скарги не встановлено.

58. Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу управління гуманітарної політики Любешівської селищної ради Волинської областізалишити без задоволення.

2. Постанову Волинського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович