Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2023 р.

м. Київ

справа № 755/17756/23

провадження № 2/755/7538/23

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Київського інституту Національної гвардії України до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа ВієннаІншуранс Груп», про відшкодування шкоди, завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

УСТАНОВИВ:

Позивач Київський інститут Національної гвардії України, звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь різницю між фактичним розміром завданої шкоди вартістю і страховою виплатою у розмірі 102 238,80 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 02.01.2022 року о 09.30 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Субару», державний номер НОМЕР_1 по Дарницькій площі в м. Києві, при зміні напрямку руху не переконався в безпеці, виїхав на перехрестя на заборонений сигнал світлофора, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Фольцваген», державний номер НОМЕР_2 , який перебуває на балансі позивача. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 лютого 2022 року у справі № 755/1344/22 відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 05/88.02.2022 від 20.02.2022 року вартість матеріального збитку позивача встановлено у розмірі 150 322,90 грн. Згідно Акту виконаних робіт від 05.10.2022 року та Акту надання послуг від 10.10.2022 року - збитки позивача становлять 177 014,68 грн. На підставі наданого позивачем Акту виконаних робіт від 05.10.2022 року страховиком ПрАТ«УСК «Княжа ВієннаІншуранс Груп» сплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 72 180,88 грн. таким чином, позивач вважає, що різниця між фактичним розміром завданої шкоди та страховим відшкодуванням становить 104 833,80 грн. Разом з тим, відповідачем у добровільному порядку сплачено на користь позивача 2 600,00 грн., що є сумою франшизи за договором страхування, однак не відшкодованою залишається сума завданої шкоди у розмірі 102 233,80 грн., що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 листопада 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Київського інституту Національної гвардії України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2023 року залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа ВієннаІншуранс Груп», витребувано матеріали страхової справи.

Відповідач ОСОБА_1 , отримавши копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, надав до суду письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечив в повному обсязі, просить в позові відмовити, вказуючи на те, що завдана позивачу шкода не відповідає заявленому розміру та підлягає відшкодуванню страховиком в межах ліміту відповідальності згідно полісу страхування. (а.с. 87-91)

Представник позивача Ктіторов М. скористався процесуальним правом подачі письмової відповіді на відзив відповідача, відповідно до якого підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви. (а.с. 152-156)

Третя особа ПрАТ «УСК «Княжа ВієннаІншуранс Груп» надала до суду витребовувану копію страхової справи, правом подачі письмових пояснень на позовну заяву не скористалась.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 02 січня 2022 року, о 09 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем «Субару», д/н НОМЕР_1 , у м. Києві, по Дарницькій площі, при зміні напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно, виїхав на перехрестя на забороняючий (червоний) сигнал світлофору, внаслідок чого, здійснив зіткнення з автомобілем «Фольцваген», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, заподіяння матеріальних збитків, травмування пасажира автомобіля «Фольцваген», державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 і порушення п. 10.1, п. 8.7.3 е Правил дорожнього руху України.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.02.2022 року у справі № 755/1344/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с. 9)

Відповідно до частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене та відповідно до положення частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.02.2022 року у справі № 755/1344/22.

За даними Витягу з Наказу начальника Київського інституту Національної гвардії України від 09.12.2021 року № 175, з 09.12.2021 року введено в штат та дію Інституту, закріплено за 1-м автомобільним взводом роти технічного забезпечення навчального процесу легковий автомобіль «Фольцваген», державний номер НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 . (а.с. 10)

Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР /1899577, укладеним із ПрАТ «УСК «Княжа ВієннаІншуранс Груп» строком дії з 13.06.2021 року по 12.06.2022 року ОСОБА_1 забезпечено належний йому транспортний засіб «Субару», державний номер НОМЕР_1 , із лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну - у розмірі 130 000,00 грн., франшиза - 2 600,00 грн. (а.с. 92, 93, 106, 117)

20.01.2022 року спеціалістом ПрАТ «УСК «Княжа ВієннаІншуранс Груп» складено Акти огляду транспортного засобу (дефектна відомість) відносно автомобіля «Фольцваген», державний номер НОМЕР_2 , наведено перелік пошкоджень автомобіля, завданих внаслідок ДТП від 02.01.2022 року, та зроблено висновок про те, що ринкова вартість автомобіля станом на день ДТП становить 139 750,88 грн. (а.с. 125, 126, 127-139)

20.02.2022 року ФОП ОСОБА_4 складено Звіт про оцінку вартості майна із датою оцінки - 17.02.2022 року (а.с. 15), відповідно до якого оцінювачемогляд об`єкта оцінки проводився - 08.02.2022 року (а.с. 18 зв.) та зроблено висновок про те, що матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Фольцваген», державний номер НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження становить 150 322,90 грн., ринкова вартість на дату оцінки становить 30 820,63 грн. (а.с. 12-33)

06.06.2022 року Київським інститутом Національної гвардії України складено Заяву-погодження на ім`я Голови Правління ПрАТ «УСК «Княжа ВієннаІншуранс Груп», відповідно до якої між Інститутом та страховиком досягнуто згоду про розмір страхового відшкодування в сумі 72 180,88 грн. Зазначений розмір страхового відшкодування розраховано на підставі розрахунку AUDATEX та урахуванням передбаченого розміру франшизи 2 600,00 грн., застосування коефіцієнту фізичного зносу та інших вимог, що передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». (а.с. 78, 142)

Згідно Розрахунку суми страхового відшкодування від 06.07.2022 року ПрАТ «УСК «Княжа ВієннаІншуранс Груп» вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольцваген», державний номер НОМЕР_2 , згідно Заяви-погодження від 06.06.2022 року становить 74 780,88 грн. (а.с. 143)

На підставі вищенаведеного Розрахункусуми страхового відшкодування від 06.07.2022 року та Страхового Акту від 06.07.2022 року, ПрАТ «УСК «Княжа ВієннаІншуранс Груп» перераховано на рахунок ФОП ОСОБА_5 суму страхового відшкодування у розмірі 72 180,88 грн. (тобто за вирахуванням франшизи 2 600,00 грн.), за ремонт «Фольцваген», державний номер НОМЕР_2 . (а.с. 144, 145)

05.10.2022 року ФОПОСОБА_5 складено новий Акт виконаних робіт № Ев.0013904, послуги з технічного обслуговування та ремонту транспортного засобу «Фольцваген», державний номер НОМЕР_2 , становлять 72 180,88 грн. (а.с. 12)

10.10.2022 року ФОП ОСОБА_5 додатково складено Акт надання послуг № Ев.0013906, послуги з технічного обслуговування та ремонту транспортного засобу «Фольцваген», державний номер НОМЕР_2 , становлять 104 833,80 грн. (а.с. 13, 70, 72-77)

12.10.2022 року Київським інститутом Національної гвардії України сплачено на рахунок ФОП ОСОБА_5 вартість послуг по ремонту транспортного засобу «Фольцваген», державний номер НОМЕР_2 , на суму 104 833,80 грн. (а.с. 14)

04.08.2023 року Київським інститутом Національної гвардії України складено письмову претензію № в5/23-в13 із вимогою про відшкодування ОСОБА_1 різниці між фактично завданою шкодою та сплачено сумою страхового відшкодування у розмірі 104 833,80 грн. (а.с. 34-37)

29.08.2023 року ОСОБА_1 надано письмову відповідь про незгоду із сумою нарахованої Інститутом матеріальної шкоди, вказавши, що матеріальна шкода має бути відшкодована страховиком ПрАТ «УСК «Княжа ВієннаІншуранс Груп» згідно полісу № АР/1899577 в межах ліміту відповідальності 130 000,00 грн. за вирахуванням франшизи 2 600,00 грн., які ОСОБА_1 сплачено на рахунок Інституту згідно виписки з рахунку від 29.08.2023 року. (а.с. 39-41, 42)

За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР) передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 Цивільного кодексу України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 999 Цивільного кодексу України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону № 85/96-ВР. До них згідно з пунктом 9 частини першої вказаної статті віднесено страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує ЗаконУкраїни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу в Європейський союз, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи до підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.

При цьому, слід мати на увазі, що відповідно до положень статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Цивільний кодекс України також передбачає, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї, і особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частини друга та четверта статті 14 ЦК України).

Положення зазначених норм права свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи права інших осіб у спосіб передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки.

Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17.

Відповідно вимог ч.4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заявленої ним суми матеріальної шкоди у виді різниці між розміром заданої шкоди та сплаченою страховою виплатою, тобто в розмірі 102 238,00 грн., - оскільки вказана сума матеріальної шкоди не доведена позивачем, як шкода, завдана йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 02.01.2022 року за участю автомобілів сторін спірних правовідносин.

Так, згідно матеріалів справи, страховиком ПрАТ «УСК «Княжа ВієннаІншуранс Груп» виплачено позивачу як потерпілій особі страхове відшкодування (за вирахуванням франшизи) у розмірі 72 180,88 грн. на підставі Актів огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 02.01.2022 року, якими також визнано вказану суму вартістю відновлювального ремонту автомобіля позивача (а.с. 143). При цьому, позивач погодився із Актом огляду від 02.01.2022 року та вказаною сумою згідно Заяви-погодження, підписаної позивачем 06.06.2022 року (а.с. 142).

Таким чином, позивач визнав, що вартість відновлювального ремонту його автомобіля дорівнює сплаченій йому страховиком 06.07.2022 року сумі страхового відшкодування (а.с. 145) за вирахуванням франшизи у розмірі 2 600,00 грн. , яку йому відшкодовано відповідачем ОСОБА_1 у досудовому порядку (а.с. 42).

Разом з тим, пред`являючи даний позов до суду, позивачем зазначено, що страховиком ПрАТ «УСК «Княжа ВієннаІншуранс Груп» сплачено суму страхового відшкодування 06.07.2022 року на підставі Акту виконаних робіт ФОП ОСОБА_5 від 05.10.2022 року (а.с. 4) Однак суд критично оцінює таке твердження позивача, оскільки виплата страхового відшкодування не може передувати даті виникнення підстави для цієї виплати, тобто Акт виконаних робіт від 05.10.2022 року не може бути підставою для виплати страхового відшкодування 06.07.2022 року. При цьому, згідно наданих суду матеріалів страхової справи підставою для нарахування суми страхового відшкодування є Акти огляду транспортного засобу, складені страховиком 20.01.2022 року, тобто твердження позивача про підстави нарахування страхового відшкодування, зазначені у позовній заяві, не відповідають дійсності.

Крім того, в основу нарахування заявленої суми матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок досліджуваної ДТП від 02.01.2022 року, позивач поклав Акти виконаних робіт ФОП ОСОБА_5 від 05.10.2022 року та від 10.10.2022 року, однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що пошкодження, перераховані у вказаних Актах, завдано автомобілю позивача саме за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 02.01.2022 року за участю автомобіля відповідача ОСОБА_1 .

Крім того, суд не приймає до уваги в якості доказової бази долучений позивачем до матеріалів справи Звіт про оцінку вартості майна від 20.02.2022 року, складений ФОП ОСОБА_4 (а.с. 12-33), оскільки вказаний Звіт містить розбіжності у даті проведення оцінки, та позивачем дані цього Звіту не покладено в основу нарахування заявленої суми матеріальної шкоди.

При цьому, під час судового розгляду справи позивачем не заявлялось клопотання або намір заявити таке клопотання про проведення додаткової автотехнічної експертизи задля встановлення матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів сторін даного спору.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Київського інституту Національної гвардії України до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа ВієннаІншуранс Груп», про відшкодування шкоди, завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

В порядку ч. 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з огляду на повну відмову у задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1166, 1187, 1188, 1194 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 280-284, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Київського інституту Національної гвардії України до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа ВієннаІншуранс Груп», про відшкодування шкоди, завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 08 грудня 2023 року.

Суддя: В.І. Галаган