Дата документу 08.12.2023 Справа № 333/3592/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/3592/23 Головуючий у 1 інстанції № провадження 22-ц/807/2032/23 Тучков С.С.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кухаря С.В.

Онищенка Е.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України в особі філії «Запорізьке лісове господарство» - Коваленка Сергія Миколайовича на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2023 року, повний текст якого складено 05 вересня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України в особі філії «Запорізьке лісове господарство» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України в особі філії «Запорізьке лісове господарство» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що наказом філії "Запорізьке лісове господарство" ДСГП "Ліси України" №86-к від 06.04.2023 року позивача звільнено з посади майстра лісу Гуляйпільського лісництва філії "Запорізьке лісове господарство" ДСГП "Ліси України".

Звільнення обумовлено п.11 ст.40 КЗпП України, а саме встановленням невідповідності займаній посаді протягом строку випробування.

Звільненню передував лист відповідача №74 від 15.03.2023 року, яким позивача було повідомлено про майбутнє звільнення, яке мотивувалося тим, що рівень його підготовки є недостатнім для виконання завдань та обов`язків майстра лісу; згідно посадової інструкції (п.6 кваліфікаційних вимог) на посаду майстра лісу може бути прийнято особу, яка має базову або неповну вищу освіту відповідного напряму підготовки (бакалавр, молодший спеціаліст).

Крім цього, на посаду майстра лісу Гуляйпільського лісництва філії "Запорізьке лісове господарство" ДСГП "Ліси України" позивача було не прийнято, а переведено з аналогічної посади ДП "Пологівське ЛМГ".

Станом на день звільнення позивач був студентом першого курсу заочної форми навчання біологічного факультету Запорізького національного університету за спеціальністю: - лісове господарство, мисливське господарство та рослинні ресурси.

У виданні довідки про заробітну плату відповідач відмовив.

Вважає вказаний наказ необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд наказ відповідача №86-к, яким ОСОБА_1 звільнено з посади майстра лісу Гуляйпільського лісництва філії "Запорізьке лісове господарство" ДСГП "Ліси України" визнати протиправним та скасувати; поновити ОСОБА_1 на посаді майстра лісу Гуляйпільського лісництва філії "Запорізьке лісове господарство" ДСГП "Ліси України"; стягнути з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу та стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2023 року позов задоволено.

Наказ директора філії "Запорізьке лісове господарство" ДСГП "Ліси України" №86-к від 06.04.2023 року про звільнення ОСОБА_1 з посади майстра лісу Гуляйпільського лісництва філії "Запорізьке лісове господарство" ДСГП "Ліси України" - визнано протиправним та скасовано.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді майстра лісу Гуляйпільського лісництва філії "Запорізьке лісове господарство" ДСГП "Ліси України" з дати звільнення.

Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Запорізьке лісове господарство" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 41 072 грн. 88 коп. з урахуванням необхідності сплати обов`язкових податків та зборів.

Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Запорізьке лісове господарство" на користь держави судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше ніж за один місяць у розмірі 8 718 грн. 28 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду представник Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України в особі філії «Запорізьке лісове господарство» - Коваленко С.М. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог,стягнути з позивача на користь відповідача судовий збір та середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 8 718 грн. 28 коп.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що поза увагою суду залишилось те, що при укладенні трудового договору в період дії воєнного стану умова про випробування працівника під час прийняття на роботу може встановлюватися для будь-якої категорії працівників, а переведення позивача на посаду майстру лісу суперечить посадовій інструкції майстра лісу. Звільнення позивача проведено із дотриманням вимог чинного трудового законодавства. Попередження працівника про звільнення відбулося без порушень трудових прав позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових правовідносин.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що звільнення позивача відбулось з порушенням норм чинного трудового законодавства. Підстава для звільнення ОСОБА_1 , зазначена в наказі про звільнення №86-к від 06.04.2023 року, а саме: із встановленням невідповідності займаній посаді протягом строку випробування, спростовується довідкою начальника відділу кадрів Запорізького національного університету, згідно якої ОСОБА_1 є студентом 1-го курсу освітнього рівня бакалавр біологічного факультету спеціальне лісове господарство освітньої програми мисливське господарство та рослинні ресурси заочної форми здобуття освіти.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 13 січня 2013 року по 06 квітня 2023 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, де займав посаду майстра лісу.

Згідно наказу №26-к від 13.01.2023 року ОСОБА_1 прийнято до філії "Запорізьке лісове господарство" ДСГП "Ліси України" по переведенню з ДП "Пологівське ЛМГ" за основним місцем роботи на посаду майстер лісу Гуляйпільського лісництва з оплатою праці згідно штатного розпису 7 343,00 грн. з 19.01.2023 року, випробувальний термін три місяці (а.с. 34).

Наказом від 06.04.2023 року № 86-к ОСОБА_1 був звільнений з посади майстра лісу Гуляйпільського лісництва філії "Запорізьке лісове господарство" ДСГП "Ліси України" 06.04.2023 року у зв`язку із встановленням невідповідності займаної посади протягом строку випробування, п.11 ст.40 КЗпП України (а.с. 6).

З огляду на викладене суд вбачає, що між сторонами склалися трудові правовідносини, які регулюються положеннями трудового законодавства.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (частина перша статті 21 КЗпП України).

Згідно з частиною першою статті 26 КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу.

У період випробування на працівників поширюється законодавство про працю (частина друга статті 26 КЗпП України).

Відповідно до частини першої статті 27 КЗпП України строк випробування при прийнятті на роботу, якщо інше не встановлено законодавством України, не може перевищувати трьох місяців, а в окремих випадках, за погодженням з відповідним виборним органом первинної профспілкової організації - шести місяців.

Частиною другою статті 28 КЗпП України передбачено, що у разі встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі він має право протягом строку випробування звільнити такого працівника, письмово попередивши його про це за три дні. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення.

Пунктом 11 частини першої статті 40 КЗпП України передбачено звільнення працівника через встановлення невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі протягом строку випробування.

Звільнення на підставі пункту 11 частини першої статті 40 КЗпП України з урахуванням частини другої статті 28 КЗпП України має відбуватися за наступних умов: 1) встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі; 2) письмове попередження працівника про звільнення за три дні; 3) звільнення проводиться протягом строку випробування.

Термін «невідповідність» означає, що підставою для звільнення не може бути порушення трудової дисципліни. За такі порушення працівник може бути звільнений на підставі відповідних статей КЗпП України, а не за результатами випробування.

Як зазначалось, позивача було звільнено з посади майстра лісу Гуляйпільського лісництва філії "Запорізьке лісове господарство" ДСГП "Ліси України" 06.04.2023 року у зв`язку із встановленням невідповідності займаної посади протягом строку випробування, п.11 ст.40 КЗпП України.

З матеріалів справи вбачається, що листом про звільнення за результатами випробування №74 від 15.03.2023 року позивача було повідомлено про майбутнє звільнення, яке мотивувалося тим, що рівень підготовки позивача є недостатнім для виконання завдань та обов`язків майстра лісу; згідно посадової інструкції (п.6 кваліфікаційних вимог) на посаду майстра лісу може бути прийнято особу, яка має базову або неповну вищу освіту відповідного напряму підготовки (бакалавр, молодший спеціаліст) (а.с. 7).

Згідно п.6 посадової інструкції майстра лісу Гуляйпільського лісництва філії "Запорізьке лісове господарство" ДСГП "Ліси України", на посаду майстра лісу може бути прийнято особу, яка має базову або не повну вищу освіту відповідного напряму підготовки (бакалавр, молодший спеціаліст) без вимог до стажу роботи. На посаду майстра лісу може бути прийнято особу з повною середньою освітою за умови подальшого навчання за заочною формою в профільному ВУЗі (а.с. 39-41).

23.02.2023 року ОСОБА_1 був ознайомлений з посадовою інструкцією, про що свідчить підпис останнього.

Отже, відповідачем обумовлено звільнення ОСОБА_1 відсутністю у останнього відповідного рівня освіти.

З довідки №220015 від 31 березня 2023 року, виданої деканом Запорізького національного університету на вимогу ОСОБА_1 , встановлено, що останній є студентом 1-го курсу з освітнім рівнем бакалавр, факультету Біологічний, спеціальність: Лісове господарство/Мисливське господарство та рослинні ресурси з заочною формою навчання, термін навчання з 01.09.2022 року по 30.06.2027 року. Зазначене підтверджено також Довідкою №03-56/130 від 16.06.2023 року (а.с. 10, 74).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується навчання ОСОБА_1 за заочною формою в профільному ВУЗі, що відповідає п.6 посадової інструкції майстра лісу Гуляйпільського лісництва філії "Запорізьке лісове господарство" ДСГП "Ліси України".

Матеріали справи не містять доказів того, що звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю займаній посаді було обумовлено іншими підставами, окрім відсутністю відповідного рівня освіти у позивача, наприклад, недостатнім рівнем професійних знань, браком практичних навичок, незадовільними результатами роботи.

Крім того, судом враховано, що за наказом №26-к від 13.01.2023 року ОСОБА_1 прийнятий до філії "Запорізьке лісове господарство" ДСГП "Ліси України" по переведенню з ДП "Пологівське ЛМГ" за основним місцем роботи на посаду майстер лісу Гуляйпільського лісництва. Отже, ОСОБА_1 переведений з аналогічної посади майстра лісу.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції, беручи до уваги надані сторонами докази, правильно дійшов висновку про те, що звільнення позивача відбулось з порушенням норм чинного трудового законодавства, тому останній повинен бути поновлений на роботі.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав оцінки тому, що при укладенні трудового договору в період дії воєнного стану умова про випробування працівника під час прийняття на роботу може встановлюватися для будь-якої категорії працівників, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, оскільки позивачем оскаржується саме незаконне звільнення, а не встановлення йому строку випробування.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 недобросовісно виконував свої обов`язки, здійснював прогули без поважних причин, оскільки позивача було звільнено у зв`язку з невідповідністю займаній посаді, а не з підстав порушення трудової дисципліни. За такі порушення працівник може бути звільнений на підставі відповідних статей КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги про те, що оцінку професійних та ділових якостей працівника дає власник або уповноважений ним орган, та вказане не може вирішуватись судом, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що невідповідність позивача займаній посаді обумовлена відсутністю у нього відповідної професійної освіти, а не відсутністю певних професійних навичок.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді підлягають задоволенню, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу.

За змістом ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Судом першої інстанції встановлено, що розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу згідно вимог частин 2, 5 ст.235 КЗпП України, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з 06.04.2023 року по дату ухвалення рішення складає: 106 робочих днів х 387,48 гривень (середньоденний розмір заробітної плати) = 41072,88 гривні з наступним утриманням і перерахуванням податків і обов`язкових платежів із суми такого доходу.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильного розрахунку судом першої інстанції розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, вважає, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України в особі філії «Запорізьке лісове господарство» - Коваленка Сергія Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2023 крокув цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 грудня 2023 року.

Головуючий В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко