Справа № 703/4599/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2023 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Смілянської міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть.

Після її смерті відкрилася спадщина на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , жилою площею 37,4 кв.м., загальною площею 59,7 кв.м. Дана квартира належала матері на підставі 1/5 частка свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори, 11 липня 2000 року, 3/5 частини на підставі договору купівлі продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу 27 липня 2000 року та 1/5 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Смілянського ВАТ цукрового комбінату, 11.02.1997 року.

Позивач вказує, що відповідно до ст. 1269 ЦК України, він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті матері подав заяву про прийняття спадщини до Смілянської державної нотаріальної контори. Він є спадкоємцем першої черги, що підтверджується свідоцтвом про його народження. Крім нього інших спадкоємців немає, оскільки він є єдиним сином.

Нотаріус не може видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на частку в квартирі, а саме свідоцтво про право власності на житло, видане органом приватизації Смілянського ВАТ цукрового комбінату, від 11.02.1997 року,, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

В зв`язку з наведеним, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про визнання за ним права власності на спадкове майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування по закону, оскільки в позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину він позбавлений можливості.

Ухвалою судді від 25 вересня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу для надання відповіді на відзив.

Правом для надання відповіді на відзив відповідач не скористалась.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2023 року по справі було закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Позивач в судове засідання не з`явився, в клопотання про витребування доказів просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяв про розгляд справи за відсутності представника Смілянської міської ради.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 06 жовтня 2021 року (а.с.4).

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом бюро РАЦС м. Сміла Черкаської області 06 листопада 1967 року, ОСОБА_2 є матір`ю позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

У статті 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_2 заповіту не складала, а тому спадкування належного їй майна повинно відбуватися за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Як передбачено ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Стаття 1270 ЦК України визначено для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З інформації, яка надана завідувачем Смілянської державної нотаріальної контори на запит суду, вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини за законом звернувся її син ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом, передбаченим ч.2 ст.1274 ЦК України (а.с.27).

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач є спадкоємцем, першої черги по закону, оскільки є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та прийняв спадщину у встановлений законом шестимісячний строк, звернувшись із відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Відтак, з урахуванням відсутності інших спадкоємців першої черги, які виявили бажання прийняти спадщину та звернулися до нотаріальної контори з заявою відповідного змісту, позивач має право на спадщину після смерті своєї матері.

На підтвердження належності спадкового майна ОСОБА_2 , а саме квартири АДРЕСА_1 , жилою площею 37,4 кв.м., загальною площею 59,7 кв.м. до матеріалів справи подані в їх копіях: свідоцтво про право власності на житло, виданого органом приватизації Смілянського ВАТ цукрового комбінату 11.02.1997 року; свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.07.2000 року; договір купівлі продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу 27 липня 2000 року.

Жодних доказів на спростування факту належності спадкодавцю ОСОБА_2 вказаної квартири та доказів на спростування факту прийняття спадщини після смерті останнього спадкоємцем ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст.68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до ч.3 ст.46 Закону України «Про нотаріат», неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Судом встановлено, що позивач звертався до державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно по закону після смерті матері ОСОБА_2 , однак постановою нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори від 24 серпня 2023 року, йому відмовлено у його видачі, оскільки відсутній документ на частку вищевказаної квартири, а саме свідоцтво про право власності на житло, видане органом приватизації Смілянського ВАТ цукрового комбінату від 11.02.1997 року.

Враховуючи, що у позивача ОСОБА_1 відсутній оригінал свідоцтво про право власності на житло, видане органом приватизації Смілянського ВАТ цукрового комбінату від 11.02.1997 року, яка входить до складу спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_2 , оскільки такий документ втрачений, за вказаних обставин спадкоємець ОСОБА_1 позбавлений можливості оформити спадщину у нотаріуса після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 , відтак звернення позивача до суду з даним позовом є правомірним та обґрунтованим.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

За таких обставин суд приходить до беззаперечного висновку, що невизнане право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст.ст. 15, 16, 181, 182, 334, 392,1217, 1218, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 76, 81, 82, 89, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_2 , житловою площею 37,4 кв.м., загальною площею 59,7 кв.м., що залишилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 27 листопада 2023 року.

Головуючий: Ю. В. Крива