ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 року

м. Чернівці

справа № 720/33/23

провадження №22-ц/822/429/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Лисака І.Н., Одинака О.О.

секретаря Скулеба А.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

учасники справи:

позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки і піклування Новоселицької міської ради Чернівецької області

апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Вівчар Раду Георгійович, на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 07 березня 2023 року, головуючий у першій інстанції Ляху Г.О.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст заяви

ОСОБА_2 у січні 2023 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Зазначала, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрований виконавчим комітетом Зеленогайської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області актовим записом від 18 травня 2008 року № 05, розірваний рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 24 червня 2014 року.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказувала, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживають окремо з березня 2014 року.

Проживає з дитиною, яка знаходиться на її утриманні.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 03 червня 2019 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини

ОСОБА_3 усунувся від участі у вихованні та утриманні дитини.

Просила позбавити ОСОБА_6 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 07 березня 2023 року у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки і піклування Новоселицької міської ради Чернівецької області про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Попереджено ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_2 , в інетерсах якої діє адвокат Лозовінський М.В., в апеляційній скарзі просить рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 07 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, ОСОБА_3 самоусунився від виконання батьківських обов`язків, лише здійснює сплату аліментів на утримання дитини.

Під час розгляду справи ОСОБА_3 визнано, що останній не спілкується з дитиною, не вітає з днем народження та іншими святами, не відвідує у школі, не виконує обов`язків, пов`язаних із вихованням дитини та підготовкою до дорослого життя.

Вважає, що поведінка ОСОБА_3 свідчить про свідоме нехтування ним обо`язків щодо виховання дитини, така поведінка є тривалою, має сталий характер, ОСОБА_3 не було вчинено дій, спрямованих на поновлення відносин з дитиною.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції вважав, що відсутні підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_3 виявляє бажання піклуватися про дитину, судом не встановлено фактів умисного ухилення ним від виконання своїх батьківських обов`язків, вчинення будь-якого негативного психологічного тиску на дитину, спричинення їй будь-якої моральної чи фізичної шкоди.

Водночас судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками ОСОБА_3 , які б свідчили про злісне ухилення ним від виховання дитини і як наслідок необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав.

При цьому судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_3 після розірвання шлюбу намагався відвідувати дитину та не втрачати з нею батьківські відносини, однак ОСОБА_2 чинила перешкоди в цьому, ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_5 проживає у будинку чоловіка ОСОБА_7 .

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення в частині, що оскаржується, наведеним нормам відповідає.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зареєстрований у виконавчому комітеті Зеленогайської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області актовим записом №5 від 18 травня 2008 року, розірваний рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 24 червня 2014 року. (а.с.6)

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до свідоцтва про народження (а.с.5).

Відповідно до довідки Зеленогайського старостинського округу №7 Чернівецького району Чернівецької області від 04 січня 2023 року №11 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , але проживає без реєстрації по АДРЕСА_2 , до складу сім`ї входять: мати ОСОБА_2 ; брат ОСОБА_8 ; чоловік матері ОСОБА_7 .

Згідно з актом комісії Зеленогайського старостинського округу №7 Чернівецького району Чернівецької області від 26 грудня 2022 року ОСОБА_3 дочку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 не навідує, у вихованні дитини участі не приймає.

За довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр сімейної медицини «Данко» філія №4 від 04 січня 2023 року ОСОБА_3 за медичною допомогою по стану здоров`я своєї доньки ОСОБА_5 не звертався, здоров`ям дитини піклувалася мати.

Рішенням виконавчого комітету Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 8 лютого 2023 року №33 «Про затвердження висновку щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 » затверджено висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Новоселицької міської ради від 08 лютого 2023 року №33, ОСОБА_3 заперечено щодо позбавлення його батьківських прав, висловлено бажання брати участь у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За висновком щодо визначення участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_3 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Новоселицької міської ради від 08 лютого 2023 року №32, визначено участь у вихованні та спілкуванні з малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_3 в такому порядку: перша субота місяця та третя неділя місяця за бажанням житини; в робочі та святкові дні за попередньою домовленістю, спілкування батька з дитиною можливе лише за бажанням дитини.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/1, на які посилається заявниця у касаційній скарзі.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте потрібно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку треба враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

У § 54, 57, 58 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер.

Рішенням виконавчого комітету Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 8 лютого 2023 року №33 «Про затвердження висновку щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 » затверджено висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішення виконавчого комітету Новоселицької міської ради від 08 лютого 2023 року №33, ОСОБА_3 заперечено щодо позбавлення його батьківських прав, висловлено бажання брати участь у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не встановлено злісного ухилення від виконання батьківських обов`язків ОСОБА_3 .

Водночас висновок органу опіки та піклування не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, які б свідчили про свідоме нехтування ОСОБА_3 своїми обов`язками.

Отже, судом першої інстанції правильно враховано, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батьків, так і для дитини.

У матеріалах справи немає доказів, які б свідчили про наявність виключних підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками щодо малолітньої дитини, неможливість змінити поведінку батька у кращу сторону.

ОСОБА_3 під час розгляду справи заперечував проти позбавлення батьківських прав, посилався на створення ОСОБА_2 перешкод у спілкуванні з дитиною, оскільки ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_5 проживає у будинку чоловіка ОСОБА_7 .

З урахуванням встановлених обставин справи, поведінки обох батьків, з огляду на необхідність забезпечення якнайкращих інтересів дитини, зокрема в частині її права на спілкування з батьками та збереження зав`язків з ними обома, заперечення ОСОБА_3 проти позбавлення батьківських прав й бажання брати участь у вихованні дитини, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є крайнім (винятковим) заходом впливу.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Тому рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 07 березня 2023 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Вівчар Раду Георгійович, залишити без задоволення.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 07 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 07 червня 2023 року.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді І. Н. Лисак

О. О. Одинак