ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 619/4219/19 Номер провадження 22-ц/814/1765/23Головуючий у 1-й інстанції Кононихіна Н.Ю. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі Коротун І.В.

учасники справи:

представник позивача адвокат Мельниченко Є.О.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Бієнко Світлани Миколаївни

на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 13 лютого 2020 року, ухвалене суддею Кононихіною Н.Ю., повний текст рішення складено - дата не вказана

та ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 12 серпня 2020 року, постановлену суддею Кононихіною Н.Ю., повний текст ухвали складено - дата не вказана

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Дергачівська міська рада Харківської області, про поділ житлового будинку з надвірними будівлями в натурі та земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

23 жовтня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Дергачівська міська рада Харківської області, про поділ житлового будинку з надвірними будівлями в натурі та земельної ділянки, в якому просила суд виділити ОСОБА_2 із спільної часткової власності в натурі, як окремий об`єкт нерухомого майна 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого входять: в будинку літ. «А-1» приміщення 1-1; 1-2; 1-3 загальною площею 31,30 кв.м., житловою площею 12,7 кв.м., вбиральню «Ж», частину огорожі №1-№2, що знаходяться на земельній ділянці 0,0737 га, та припинити право спільної часткової власності.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Інша частина житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_3 . На момент придбання позивачем 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , порядок фактичного користування житловим будинком, надвірними будівлями та земельною ділянкою вже був визначений між співвласниками в добровільному порядку. В теперішній час кожен співвласник має свій окремий вихід з будинку та окремий вхід у двір. У користуванні позивача ОСОБА_2 знаходяться: в будинку літ. «А-1» приміщення 1-1; 1-2; 1-3 загальною площею 31,30 кв.м. житловою площею 12,7 кв.м., вбиральня «Ж» і частина огорожі №1-№2, що знаходяться на земельній ділянці площі 0,0734 га. У користуванні відповідача ОСОБА_3 знаходяться: в будинку літ. «А-1» приміщення 2-1;2-2;2-3 загальною площе 32,9 кв.м., житловою площею 15,4 кв.м., літня кухня «В», сараї «Д», «Г», погріб Є», вбиральня «Б» та частина огорожі №1-№2. Фактичний порядок користування житловим будинком підтверджується інформацією Комунального підприємства Технічної інвентаризації «Інвенрос» за вих. №68114 від 06.06.2019 року. Земельна ділянка під житловим будинком була виділена в тимчасове користування згідно рішення поквартальної зйомки №20 від 04.10.1945 року. Згідно плану поділу та фактичного користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа земельної ділянки становить 0,1277 га, з яких у користуванні ОСОБА_2 знаходиться 0,0737 га, у користуванні ОСОБА_3 знаходиться земельна ділянка площею 0,0540 га. У позивача виникла необхідність у поділі житлового будинку та надвірних будівель в натурі, однак через складні відносини з іншим співвласником будинку, поділ житлового будинку з надвірними будівлями у позасудовому порядку неможливий. Спір щодо користування земельною ділянкою між сторонами відсутній.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 13 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 - задоволено повністю.

Виділено в окремий об`єкт нерухомого майна, окремий житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого входять: в будинку літ. «А-1» приміщення 1-1; 1-2; 1-3, вбиральня «Ж», частина огорожі №1-№2, що знаходяться на земельній ділянці 0,0737 га, визнавши право власності за ОСОБА_2 .

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визначено порядок користування земельною ділянкою, площею 0,1277 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно фактичного порядку, що склався між співвласниками домоволодіння, виділивши в користування ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,0737 га (аркуш 3 плану поділу земельної ділянки за її фактичним користуванням), у користуванні ОСОБА_3 залишити земельну ділянку площею 0,0540 га (аркуш 2 плану поділу земельної ділянки за її фактичним користуванням).

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки частка, яку позивач просить виділити, є відокремленою, її виділ в натурі можливий з закріпленням за новоствореним об`єктом нерухомого майна земельної ділянки площею 0,0737 га та з припиненням права спільної часткової власності ОСОБА_2 на 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 12 серпня 2020 року виправлено описку у заочному рішенні Дергачівського районного суду Харківської області від 13 лютого 2020 року у цивільній справі №619/4219/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Дергачівська міська рада Харківської області, про поділ житлового будинку з надвірними будівлями в натурі та земельної ділянки, де правильно вказати прізвище позивача як « ОСОБА_4 ».

В апеляційній скарзі на заочне рішення та ухвалу суду представник ОСОБА_1 , особи, яка не брала участь у справі, адвокат Бієнко С.М., посилаючись на порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не був залучений до участі у справі, тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 352 ЦПК України у разі вирішення судом питання про права, свободи, інтереси та обов`язки, бажає захистити своє право шляхом подання апеляційної скарги. Вказує, що у підготовчому засіданні суд повинен був визначитися із складом учасників судового процесу. Позивач, звертаючись до суду з позовом про поділ житлового будинку в натурі, приховала від суду наявність співвласника свого чоловіка, тому судом у порушення вимог ЦПК України не було визначено повного кола осіб, яких потрібно залучити до участі у справі, хоча матеріали справи містять копію паспорта позивача з відміткою про зареєстрований з ОСОБА_1 шлюбу 06.08.2013 року, та договір купівлі-продажу частини житлового будинку із зазначенням придбання її за згодою чоловіка. Вказує, що під час шлюбу за спільні сумісні кошти подружжя для спільного проживання було придбано частину житлового будинку за згодою чоловіка ОСОБА_1 , в якому він зареєстрований, іншого житла не має. З часу придбання частини будинку подружжя зайнялося його реконструкцією та перебудовою і до 2018 року технічна характеристика його змінилася, загальна площа стала складати 114,6 кв.м., житлова 60,9 кв.м. Також вказує, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 03.03.2021 року шлюб між подружжям ОСОБА_4 розірвано. Посилається на те, що на час звернення до суду з даним позовом житловий будинок з надвірними будівлями мав іншу технічну характеристику, тобто суд виділив в окремий об`єкт нерухомості частину будинку, яка на час слухання справи не відповідала зазначеним у справі характеристикам, у справі не була проведена судова будівельна експертиза, тобто, суд не впевнився у можливості виділення в окремий об`єкт частини будинку. При цьому, посилається на відповідні постанови Верховного Суду щодо виділу частки та поділу будинку в натурі. Також вказує, що задовольняючи позов, суд першої інстанції послався лише на обставини, які викладені у позовній заяві, по справі не було надано належних та достовірних доказів, відповідач ОСОБА_3 не був присутнім у судовому засіданні, не зазначав про згоду з позовними вимогами.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Мельниченко Є.О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення суду першої інстанції без змін. До відзиву додана копія постанови Полтавського апеляційного суду від 14.12.2022 року у справі №619/2811/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності та визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 23.02.2022 року дану цивільну справу витребувано із Дергачівського районного суду Харківської області (а.с. 69).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 08.08.2022 року дана справа перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду (а.с. 89).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13.10.2022 року у справі відкрито апеляційне провадження (а.с. 92).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14.11.2022 року дана справа призначена до апеляційного розгляду на 07.06.2023 року 0 10-20 год.,з повідомленням учасників справи (а.с. 94).

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що спірним є житловий будинок АДРЕСА_1 , з приналежними до нього надвірними будівлями і спорудами.

Позивачу ОСОБА_2 належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку від 13.06.2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Маслюк Н.В., зареєстрованим в реєстрі за №1089 та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №62445707 від 30.06.2016 року (а.с. 11,12).

Інша частина житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с. 10).

Згідно даних інвентаризаційної справи зазначено, що є рішення поквартальної зйомки № 20 від 04.10.1954 року про виділення земельної ділянки під житловим будинком та надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , у тимчасове користування.

Порядок фактичного користування житловим будинком, надвірними будівлями та земельною ділянкою визначений між співвласниками в добровільному порядку. Кожен співвласник має свій окремий вихід з будинку та окремий двір, що підтверджується поясненнями сторін та інформацією КП ТІ «Інвенрос», зазначеною в листі від 06.06.2019 року вих. №68114, планом поділу та фактичного користування земельною ділянкою розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленим ФОП ОСОБА_5 , що має кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника №620, виданий Державним агентством земельних ресурсів України 13.01.2013 рокку (а.с. 44-46).

Фактично у користуванні позивача ОСОБА_2 знаходяться: в будинку літ. «А-1» приміщення 1-1; 1-2; 1-3 загальною площею 31,30 кв.м., житловою площею 12,7 кв.м., вбиральня «Ж» і частина огорожі №1-№2, що знаходяться на земельній ділянці площею 0,0737 га.

У користуванні відповідача ОСОБА_3 знаходяться: в будинку літ. «А-1» приміщення 2-1;2-2;2-3 загальною площе 32,9 кв.м., житловою площею 15,4 кв. м., літня кухня «В», сараї «Д», «Г», погріб Є», вбиральня «Б» та частина огорожі №1-№2, що знаходяться на земельній ділянці площею 0,0540 га.

Користування житловим будинком, надвірними будівлями та земельною ділянкою визначено сторонами за взаємною згодою.

У позивача по справі виникла необхідність у поділі житлового будинку та надвірних будівель в натурі, однак через складні відносини з іншим співвласником будинку, відповідачем по справі, поділ житлового будинку з надвірними будівлями в позасудовому порядку неможливий.

При вирішенні спору суд першої інстанції виходив з наступного.

За змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах норм чинного законодавства.

Відповідно до ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно зі ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Статтями 363, 367 ЦК України передбачено, що поділ (виділ частки) майна, що є об`єктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників.

Виходячи зі змісту цих норм, поділ (виділ частки) є можливим якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку.

Виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України та роз`яснень, що містяться в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок", при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі те, якщо при цьому можливо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Зважаючи на вищевикладене, існує технічна можливість виділення в натурі частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Аналогічна позиція визначена ст.367 ЦК України.

Згідно ст.367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до ст.88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Згідно ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 № 7, «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їх угодою залежно від розміру їх часток у спільній власності на будинок, тому відповідно до ст.88 ЗК України слід брати до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою.

Згідно з ч.3 ст. 42 Земельного кодексу України громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовуються і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об`єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Так само визначається порядок використання учасниками спільної власності на жилий будинок, господарські будівлі і земельні ділянки, що знаходиться у їх користуванні чи володінні. Наступні зміни в розмірі часток у спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі, пов`язані з прибудовою або перебудовою правового значення не мають і не тягнуть за собою змін установленого учасниками спільної власності порядку використання та розпорядження земельною ділянкою. Угода про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою є обов`язковою для особи, яка згодом придбала відповідну частку в спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом спору є виділ ОСОБА_2 із спільної часткової власності в натурі, як окремий об`єкт нерухомого майна 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого входять: в будинку літ. «А-1» приміщення 1-1; 1-2; 1-3 загальною площею 31,30 кв.м., житловою площею 12,7 кв.м., вбиральню «Ж», частину огорожі №1-№2, що знаходяться на земельній ділянці 0,0737 га, та припинення права спільної часткової власності.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

По справі не вбачається, що між сторонами, як співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 , існує спір.

Задовольняючи позову, суд першої інстанції послався на те, що порядок фактичного користування житловим будинком, надвірними будівлями та земельною ділянкою визначений між співвласниками у добровільному порядку, за взаємною згодою сторін, що свідчить про відсутність спору між ними.

По справі вбачається, що відповідач ОСОБА_3 не брав участі у справі, відзив на позовну заяву не подавав, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення ним 02.12.2019 року були отримані копія ухвали суду про відкриття провадження у справі та судова повістка на 19.12.2019 року (а.с. 28).

Резолютивна частина заочного рішення суду від 13.02.2020 року не містить висновку суду про те, яка частина домоволодіння виділяється ОСОБА_3 у результаті поділу його між співвласниками.

Згідно ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 25.11.2019 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначалося на 09.12.2019 року о 9-00 год. (а.с. 26).

Згідно п.1,2 ч. 1 ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог.

Як вбачається по справі, 19.12.2019 року, 14.01.2020 року сторони у підготовче засідання не з`явилися, ухвалою суду від 13.02.2020 року було закрите підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду на 13.02.2020 року (а.с. 40), в якому ухвалене заочне рішення суду від 13.02.2020 року.

До позовної заяви була додана копія договору купівлі-продажу від 30.06.2016 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Маслак Н.В. (а.с. 11), згідно якого ОСОБА_2 прийняла у власність частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Цей житловий будинок літ. А-1, житловою площею 28,1 кв.м., загальною площею 64,2 кв.м., та надвірні будівлі і прибудови: веранда літ.а. веранда літ.а1, сарай літ.Д, погріб літ.Е, убиральня літ.Ж, убиральня літ.Б, літня кухня літ.В, сарай літ.Г, огорожа №1-3, розташовані на земельні ділянці площею 0,1200 га.

Згідно п. 13 цього договору купівлі-продажу, згода чоловіка набувача підтверджується заявою-згодою ОСОБА_1 , справжність підпису на якій засвідчено ОСОБА_7 , приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 30.06.2016 рок, реєстровий №1088.

Оскільки за змістом вказаний договір купівлі-продажу від 30.06.2016 року не містить застережень про те, що купівлю частини домоволодіння покупець ОСОБА_2 здійснює за особисті грошові кошти, які належать їй на праві приватної власності, та з урахуванням отриманої нотаріусом згоди чоловіка ОСОБА_1 на придбання частини домоволодіння при вчиненні правочину, також перебування сторін на час вчинення правочину у зареєстрованому шлюбі, суд першої інстанції на виконання вимог п.1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України у підготовчому засіданні повинен був притягнути до участі у справі ОСОБА_1 , чого судом першої інстанції не було дотримано.

ОСОБА_1 , особа, яка не брала участь у справі, в апеляційній скарзі посилається на те, що з 06.08.2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 03.03.2021 року (справа №619/115/21), тобто на час укладення договору купівлі-продажу від 30.06.2013 року частини домоволодіння він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , також посилається на те, що у спірній частині житлового будинку до 2018 року була проведена реконструкція, у результаті чого змінилася його загальна та житлова площа, тобто змінилася технічна характеристика спірної частини житлового будинку на час ухвалення заочного рішення у даній справі.

Вбачається, що суті ухваленим у справі заочним рішенням визнано право власності на спірну частину домоволодіння лише за ОСОБА_2 .

Визнане за позивачем право власності згідно заочного рішення суду підлягає державній реєстрації у відповідності до вимог п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який передбачає, що д ержавна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, у зв`язку з чим вбачається порушення прав ОСОБА_1 , особи, яка не брала участь у справі.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.01.2022 року, доданої до апеляційної скарги, житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20, загальна площа 114,6 кв.м., житлова площа 60,9 кв.м., підстави для державної реєстрації -договір купівлі-продажу від 30.06.2016 року; рішення виконавчого комітету Дергачівської міської ради від 08.09.2020 року; рішення суду у справі №619/4219/19 від 13.02.2020 року, ухвала суду у справі №619/4219/19 від 12.08.2020 року; довідка ТОВ «Юридична агенція центр нерухомості та технічної інвентаризації «Нео-Формат»; форма власності - приватна, розмір частки - 1/1, власник - ОСОБА_2 (а.с. 82-83).

Також колегія суддів звертає увагу на те, що мотивувальна частина рішення суду першої інстанції містить посилання на те, що виділ в натурі можливий з закріпленням за новоствореним об`єктом нерухомого майна земельної ділянки площею 0,0737 га, проте, є не зрозумілим, який об`єкт нерухомого майна є новоствореним у даній справі і з чого він складається.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що прохальна частина позову не містить вимоги про поділ (виділ) земельної ділянки між співвласниками домоволодіння, у зв`язку з чим суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що ухвалення заочного рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 05.11.2021 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 14.12.2022 року мало місце після ухвалення заочного рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 13.02.2020 року, яке є предметом даного апеляційного перегляду. Оскільки законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції переглядається станом на час його ухвалення, тому відсутні підстави брати до уваги обставини, встановлені вище вказаними судовими рішеннями, а посилання сторони позивача у відзиві на апеляційну скаргу на їх приюдиційність є безпідставним.

Згідно ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Вирішуючи питання про ухвалення нового рішення у справі, колегія суддів приходить до висновку про те, що позов є недоведеним та у його задоволенні слід відмовити, оскільки не вбачається спір між співвласниками домоволодіння, до участі у справі не був притягнутий ОСОБА_1 , у справі відсутні дані щодо технічної характеристики спірної частини домоволодіння на час ухвалення заочного рішення, оскільки у справі міститься технічний паспорт на домоволодіння, складений станом на 25.01.2008 рік, інших належних та допустимих доказів щодо технічного стану спірної частини домоволодіння на час ухвалення заочного рішення суду не надано.

Ухвала Дергачівського районного суду від 12 серпня 2020 року про виправлення описки у заочному рішенні суду від 13 лютого 2020 року є похідною від основного рішення, тому також підлягає скасуванню.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ст. 382 ч.1 п. 4 п.п. «в» ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові позову - на позивача.

По справі вбачається, що ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1152,60 грн. при подачі апеляційної скарги (а.с. 81), який підлягає стягненню з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.2, 376, ч.1 п. 4, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бієнко Світлани Миколаївни - задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 13 лютого 2020 року та ухвалу цього ж суду від 12 серпня 2020 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Дергачівська міська рада Харківської області, про поділ житлового будинку з надвірними будівлями в натурі та земельної ділянки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1152,60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 червня 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов