Провадження №2/523/264/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань Бєлік Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 15 жовтня 2016 року між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 2047. Позивач зазначає, що тривалий час сімейні відносини припинені, шлюб носить формальний характер. Від шлюбу у подружжя народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі викладеного позивач просить розірвати шлюб укладений між сторонами.

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13.03.2023 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката Сторожук Д.І., надано подружжю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк для примирення до 20 квітня 2023 року (а.с.37).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином та своєчасно. Від представника позивача адвоката Соловйова Дмитра Ігоровича надійшло клопотання про підтримку позовних вимог. В клопотанні представник зазначив, що просить час подружжю на примирення не надавати, шлюбні відносини припинені остаточно, необґрунтовані клопотання відповідача про надання строку на примирення спрямовані на затягування розгляду справи, попередньо визначений час на примирення позитивних наслідків не дав (а.с.53-54).

Відповідач ОСОБА_2 до суду також не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно (а.с.48,49). Про причини не явки суд не повідомив.

Разом з цим на адресу суду 10.05.2023 року (вх. № 12950) за підписом відповідача надійшло клопотання про надання часу на примирення. В обґрунтування клопотання відповідач зазначив, що протягом останнього часу подружні стосунки стали покращуватись, він відвідував дружину та сина у м. Варна, а відтак просить надати строк на примирення протягом 6 місяців (а.с.50-52).

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами заяви щодо підтримки та не визнання позовних вимог в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Щодо заявленого клопотання про надання строку на примирення, суд зазначає наступне.

Так, згідно ухвали суду від 13 березня 2023 року подружжю вже надався строк для примирення до 20 квітня 2023 року (а.с.37).

У судовому засіданні, яке відбулось 10 травня 2023 року відповідач суду пояснив, що ним було вжито всіх заходів щодо примирення, дружина із сином знаходяться у Республіці Болгарії та він їздив до них з метою примирення, бажає привітати дружину з днем народження (а.с.46-47).

Разом з цим, суд зазначає, що відповідачем не надано до чергового клопотання будь-яких доказів щодо примирення, не надано доказів на перетин державного кордону України, а також доказів, що між сторонами дійсно відбулось примирення та позивач бажає примирення.

Згідно клопотання представника позивача останній зазначив, що клопотання про надання часу на примирення спрямовані на затягування розгляду справи, шлюбні відносини є припиненими остаточно (а.с.53).

Отже, з огляду на зазначене судом не вбачається підстав для задоволення клопотання відповідача про надання строку для примирення.

Щодо позовних вимоги про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 15 жовтня 2016 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 2047. Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ». Свідоцтво про шлюб видане повторно 28.05.2020 року, серія НОМЕР_1 (а.с.4).

Сторони у справі є батьками: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Згідно заяви позивача від 30.11.2022 року (вх. № 8468) позивач наполягає на розірванні шлюбу та зазначає, що подальше спільне життя суперечить інтересам позивача, під час перебування у шлюбі відповідач принижував дружину в присутності дитини, забороняв працювати, з боку чоловіка застосовувався психологічний тиск. (а.с.16),

Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб и створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права.

Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Нормами Сімейного Кодексу України передбачена добровільність шлюбу. Так, згідно ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та зазначає про не можливість примирення, згідного матеріалів справи, зокрема щодо надання повторного часу на примирення.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватися на примушуванні сторони до формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах.

З урахуванням того, що позивач на примирення категорично не згодна, строк наданий для примирення позитивного результату не дав, наміру відновити сімейні стосунки позивач не має, зазначила, що примирення не можливе, за таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню.

Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя та визначення місця проживання дитини під час розгляду справи заявлено не було. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на « ОСОБА_5 » проте, питання про відновлення дошлюбного прізвища не порушувала.

На виконання вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати у розмірі: 992, 40 гривень.

Керуючись ст.ст. 24, 105, 110-112 СК України, ст.ст. 3, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 273, 354-355, пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 15 жовтня 2016 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 2047, між ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) - судовий збір у розмірі: 992, 40 гривні.

Копію рішення суду після набрання ним законної сили направити Суворовському районному у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 02.06.2023 р.

Суддя: