27.10.2023 Єдиний унікальний номер 265/5710/20
Єдиний унікальний номер 265/5710/20
Провадження № 6/205/244/23
УХВАЛА

27 жовтня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, заінтересовані особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2023 року приватний виконавець Одеської області Матвійчук Н.Є. через систему «Електронний суд» звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із поданням, яке зареєстровано судом 17 жовтня 2023 року, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, заінтересовані особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Матеріали подання у провадження судді були передані канцелярією суду 18 жовтня 2023 року.

У поданні приватний виконавець посилається на те, що у неї на виконанні перебуває виконавче провадження № 68648347 з виконання виконавчого листа № 265/5710/20, виданого 31 січня 2022 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок компенсації вартості частки автомобіля у розмірі 76 703 грн. 60 коп., судового збору у суді першої інстанції у розмірі 277 грн. 26 коп. та судового збору у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 988 грн. 49 коп. Постановою приватного виконавця від 14 лютого 2022 року було відкрито виконавче провадження, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено у розшук транспортний засіб, належний ОСОБА_1 . Приватним виконавцем було встановлено, що боржник доходів не отримує, на обліку в органах ДФС не перебуває, дані про отримання доходу в органах ПФУ відсутні. Місце проживання боржника зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , тобто, на непідконтрольній території України. Згідно з відомостями Національної соціальної сервісної служби України боржник ОСОБА_1 на обліку як внутрішньо переміщена особа не перебуває. Згідно з відповіді Держприкордонслужби України боржник 23 березня 2022 року перетнула кордон та виїхала з країни, 20 березня 2023 року в`їхала, 14 липня 2023 року перетнула кордон на в`їзд, а 23 липня 2023 року виїхала знову. 04 жовтня 2023 року ОСОБА_1 здійснила перетин державного кордону та в`їхала до України, 13 жовтня 2023 року виїхала з країни. 29 вересня 2023 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було видано дублікат виконавчого листа № 265/5710/20. Боржником ОСОБА_1 рішення суду не виконується, на виклики приватного виконавця боржник не з`являється, про наявність боргових зобов`язань обізнана, оскільки брала участь у судових процесах. 19 травня 2023 року приватним виконавцем Матвійчук Н.Є. було змінено виконавчий округ Донецької області на виконавчий округ Одеської області. Оскільки боржник ухиляється від виконання рішення, вимоги виконавчого документа не виконує, не вживає заходів щодо виконання рішення, просила суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Розглянувши матеріали поданого подання, дослідивши та оцінивши додані до нього докази, суд прийшов до висновку, що воно підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. перебуває виконавче провадження № 68648347, відкрите на підставі виконавчого листа, виданого Орджонікідевським районним судом м. Маріуполя 31 січня 2022 року на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 16 червня 2021 року, зміненого постановою Донецького апеляційного суду від 27 серпня 2021 року.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. № 68648347 від 14 лютого 2022 року було відкрито виконавче провадження про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок компенсації вартості 1/2 частки автомобіля 76 703 грн. 60 коп.; про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування витрат по сплаті судового збору у суді першої інстанції 277 грн. 26 коп., у суді апеляційної інстанції 1 988 грн. 49 коп.

Постановами приватного виконавця № 68648347 від 14 лютого 2022 року на майно та кошти боржника було накладено арешти.

Викликом приватного виконавця від 14 лютого 2022 року боржника ОСОБА_1 було зобов`язано явкою до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є.

19 травня 2023 року приватний виконавець Донецької області Матвійчук Н.Є. у зв`язку із розташуванням її офісу на тимчасово окупованій території, змінила виконавчий округ Донецької області на виконавчий округ Одеської області.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. від 11 червня 2023 року виконавче провадження № 68648347 було прийнято до її провадження.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. від 28 червня 2023 року оголошено розшук майно боржника.

29 вересня 2023 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було видано дублікат виконавчого листа № 265/5710/20, виданого Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя.

ОСОБА_1 , згідно з відомостями, які було надано Держприкордонслужбою України 16 жовтня 2023 року, неодноразово здійснювала перетин державного кордону України у період з 14 лютого 2022 року по 16 жовтня 2023 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.п. 2, 8 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та в`їзду в Україну» невиконання рішення суду є підставою для заборони виїзду з України.

Вимогами п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно з п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

За своїм змістом словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, у статті 2 передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Статтею 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантовано право на ефективний засіб юридичного захисту. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування. Виконання вказаного судового рішення, є стадією судового розгляду, та має пріоритет над окремими правами сторін. Разом з тим, виходячи зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04 листопада 1950 року права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду. Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і стаття 6 Конвенції втрачає свій сенс.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не виконано зобов`язання, покладене на неї рішенням суду, суд приходить до висновку, що боржник ухиляється від виконання вказаного вище зобов`язання, права стягувача ОСОБА_2 залишаються порушеними, в зв`язку з чим тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є єдиним ефективним методом у виконанні рішення суду.

За таких обставин, суд вважає, що подання приватного виконавця підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання задовольнити.

Обмежити тимчасово у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до погашення заборгованості за дублікатами виконавчих листів № 265/5710/20:

-про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок компенсації вартості 1/2 частки автомобіля «Mitsubishi Lancer», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 76 703 гривень 60 коп.;

-про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору у суді першої інстанції 277 гривень. 26 коп.;

-про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору у суді апеляційної інстанції 1 988 гривень 49 коп.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя: