Справа № 296/4357/23
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

08 червня 2023 року м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Петровська М.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 32 248,96 грн, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" звернулось до Корольовського районного суду м.Житомира із заявою про видачу судового наказу, відповідно до змісту якої просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" заборгованість за фактично спожиту електричну енергію в сумі 32 248,96 грн та сплачений судовий збір в сумі 268,40 грн.

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї документи на відповідність вимогам ст.ст.161 -165 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно статті 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцем знаходження майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2018 року (справа №296/1657/17) зроблено висновок, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна.

Згідно положень статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Зі змісту поданої заяви про видачу судового наказу та доданих до неї матеріалів вбачається, що квартира, за споживання послуг з електричної енергії в якій у боржника ОСОБА_1 виникла заборгованість, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що у відповідності до положень ст.30 ЦПК України знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Корольовського районного суду м.Житомира.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Враховуючи вищевикладене, оскільки заявником при зверненні до суду порушено правила підсудності, а також беручи до уваги те, що положеннями ЦПК України не передбачено можливість направлення справи за заявою про видачу судового наказу що стягнення заборгованості з боржника - фізичної особи за підсудністю, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" про видачу судового наказу не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 160-167, 259-261, 353 ЦПК України, суддя, -

постановив:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 32 248,96 грн - відмовити.

Відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 08 червня 2023 року.

Суддя М. В. Петровська