Провадження № 2-з/201/209/2023
УХВАЛА

про забезпечення позову

11 грудня 2023 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори, треті особи: П`ята дніпропетровська державна нотаріальна контора, Державна реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним, усунення від права на спадкування за заповітом та за законом,

ВСТАНОВИВ:

04.12.2023 (під час перебування судді Наумової О.С. на навчанні в НШСУ) до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана через представника адвоката Пеліна В.І. (діє на підставі ордеру від 29.10.2023) про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори, треті особи: П`ята дніпропетровська державна нотаріальна контора, Державна реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним, усунення від права на спадкування за заповітом та за законом.

На обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачкою зазначено, що позивачці ОСОБА_2 належить 52/100 домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Ця частка ніким не оспорюєтсья. До складу оспорюваної спадщини входить і частина домоволодіння у розмірі 48/100.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2015 у справі 201/10903/15-ц під головуванням судді Антонюка О.А. про поділ домоволодіння, поділ земельної ділянки, припинення права спільної часткової власності і виділення майна в натурі, стягнення витрат, провадження зупинене до розгляду даної справи.

Позивач раніше подавала заяву про забезпечення позову. Ухвалою суді від 14.03.2017 у задоволенні заяви відмовлено. Судом не взято до уваги об`єктивні побоювання позивачки, підтверджені доказами, про те, що відповідач може здійснити відчуження частини домоволодіння у розмірі 48/100 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згодом відповідач ОСОБА_3 01.09.2021 здійснив відчуження частини домоволодіння у розмірі 48/100, подарувавши його ОСОБА_4 (третій особі без самостійних вимог), чим істотно ускладнив виконання рішення суду, ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Ці докази наявні у матеріалах справи, надані самим відповідачем.

ОСОБА_4 наразі здійснює протиправні дії, відносно позивачки ОСОБА_1 , які полягають у погрозах знищення спільного майна, у неодноразових відключеннях домоволодіння від електропостачання, шляхом умисного, протиправного пошкодження ввідних електророзподільних кабелів (від лічильника електроенергії до дому), відключення газопостачання, тощо. Крім цього, ОСОБА_4 вимагає від ОСОБА_2 , ОСОБА_1 віддати другої частини домоволодіння (52/100 яких належать ОСОБА_2 ), вказуючи, що у випадку відмови «не дасть їм тут жити». Крім цього, ОСОБА_4 погрожує знести частину домоволодіння.

Всі ці факти зафіксовані на камеру зовнішнього відеоспостереження, на власний мобільний телефон позивачки ОСОБА_1 . Заяви про вчинення злочину подані до ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, здійснюється досудове розслідування за двома кримінальними провадженнями.

Також, ОСОБА_4 погрожував продати частину домоволодіння, погрожував заселити туди людей без визначеного місця проживання, тощо.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за скаргою ОСОБА_1 зобов`язано відповідальну особу (слідчого) ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості за заявою ОСОБА_1 до ЄРДР. 02.11.2023 відомості внесені до ЄРДР за № 0001689.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська частково задоволена скарга ОСОБА_1 , зобов`язано відповідальну особу (слідчого) ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості за заявою ОСОБА_1 до ЄРДР.

Таким чином, існують реальні підстави неможливості виконання судового рішення, у разі його ухвалення на користь позивачки, з огляду на те, що частина домоволодіння може бути відчужена, знищена, пошкоджена), ураховуючи погрози третьої особи ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, просила вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом накладання арешту на 48/100 домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , які належить на підставі договору дарування ОСОБА_4 .

Ознайомившись із заявою, розглянувши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно зі ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: зокрема: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

За змістом ст. 151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, захід забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 своєї постанови від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Так, у провадженні суду з серпня 2015 року перебуває позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори, треті особи: П`ята дніпропетровська державна нотаріальна контора, Державна реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним, усунення від права на спадкування за заповітом та за законом.

Предметом спору заповіт, виданий ОСОБА_5 , посвідчений 05.12.2012, свідоцтво на право на спадщину, видане відповідачеві ОСОБА_3 07.03.2014. Також позивачка просить усунути відповідача ОСОБА_3 від спадкування після смерті заповідача.

За матеріалами справи, ОСОБА_3 отримав 07.03.2014 свідоцтво на право на спадщину, яка відкрилася після його померлого батька ОСОБА_5 , на 48/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Інші 52/100 частин домоволодіння належать позивачці ОСОБА_6 на підставі нотаріального посвідченого договору дарування від 03.05.2001.

Під час розгляду справи відповідачем ОСОБА_3 01.09.2021 укладено договір дарування із ОСОБА_4 , на підставі якого останньому передано у дар вказані 48/100 частин домоволодіння.

48/100 частин домоволодіння є предметом спору між спадкоємцями.

Позивачкою долучено до заяви про забезпечення позову відеозаписи, на який видно як третя особа по справі - ОСОБА_4 здійснює дії щодо відрізання кабелів живлення на будинку до лічильника електроенергії.

05.11.2023 ОСОБА_1 звернулася до ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2023 за скаргою ОСОБА_1 зобов`язано уповноважену особу ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості за заявою ОСОБА_1 до ЄРДР за № 33605.

02.11.2023 ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області внесені відомості до ЄРДР за № 0001689.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачам.

Цивільній процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Процесуальний порядок арешту майна полягає у виявленні майна, його опису, опечатуванні та передачі його на зберігання.

Заявником не обґрунтовано необхідність обрання саме арешту, як виду забезпечення позову, оскільки застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне майно може призвести до негативних незворотних наслідків для власника цього майна.

Арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.

Перевіривши матеріали справи і заяву про забезпечення позову та оцінивши надані докази, а також, враховуючи, що заява подана з додержанням вимог статті 151 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження будь-яким способом майна, яке належить відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб є видом забезпечення позову, передбаченими ст. 150 ЦПК України і відповідає предмету позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи, з урахуванням чого суд вважає можливим задовольнити заяву про забезпечення позову, в зв`язку з чим накласти заборону, зокрема вчиняти будь-які дії (в т.ч. реєстраційні) щодо майна, яке належить відповідачеві.

За викладеного, суд дійшов висновку про неспівмірність заявлених вимог про накладення арешту на майно, як заходу забезпечення позову, позовним вимогам, тому заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо 48/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_4 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 153, 260, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори, треті особи: П`ята дніпропетровська державна нотаріальна контора, Державна реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним, усунення від права на спадкування за заповітом та за законом задовольнити частково.

Заборонити державним реєстраторам будь-яких органів, в тому числі місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, іншим суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь- яких питань до будь-яких реєстрів, вчиняти будь-які реєстраційні дії, зокрема, але не виключно реєструвати право власності, право користування, іпотеки, будь-які правочини щодо майна та інші будь-які права щодо майна:

48/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_4 - до набрання законної сили рішення по даній справі.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження, але може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

В залежності від результатів вирішення спору по суті, ухвала про вжиття заходів забезпечення позову діє у строки, встановлені ч.ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України.

Копії ухвали надіслати сторонам для відома та для виконання відповідним органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами, в тому числі щодо внесення записів до відповідних реєстрів.

Строк пред`явлення ухвали до виконання, як виконавчого листа, три роки.

Адреси сторін:

Позивачі:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ).

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ).

Відповідачі:

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ).

Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора (49000, м. Дніпро, вул. Шмідта, 43а)

Треті особи:

П`ята дніпропетровська державна нотаріальна контора (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, 57)

Державна реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції (49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 56)

ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ).

Суддя О.С. Наумова