Справа № 755/5638/23
"08" грудня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -
Ухвалою суду від 24.05.2023 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, а також відмовлено у задоволенні клопотань сторони позивача про визнання обов`язкової явки відповідача в судове засідання та про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 24.05.2023 року задоволене клопотання сторони позивача про витребування доказів від Державної податкової служби України та від Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України.
Ухвалою суду від 24.05.2023 року задоволене клопотання сторони позивача про витребування доказів, постановлено: на підставі Гаазької Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах 1970 року направити через Міністерство юстиції України судове доручення про отримання доказів в Турецькій Республіці.
Цією ж ухвалою суду зобов`язано позивачку протягом 15 днів з моменту отримання даної ухвали надати суду у двох примірниках нотаріально посвідчений переклад на турецьку мову: ухвали суду про судове доручення від 24.05.2023 року; запиту про міжнародну правову допомогу від 24.05.2023 року; позовної заяви про збільшення розміру аліментів, з усіма додатками до неї, а також зупинене провадження у справі до надходження відповіді на судове доручення щодо збирання доказів.
Ухвалою суду від 04.12.2023 року відновлене провадження у справі в зв`язку з невиконанням стороною позивача вимог ухвали суду від 24.05.2023 року про надання документів у перекладі на турецьку мову і суд дійшов висновку, що у відповідності до положень ч. 10 ст. 84 ЦПК України, справу має бути розглянуто за наявними в ній доказами.
Як вбачається з матеріалів справи, направлена на зареєстровану у встановленому законом порядку адресу відповідача копія ухвали суду про відкриття провадження у справі, разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами повернулась до суду без вручення адресату.
Станом на час ухвалення у справі рішення, відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що позивач жодних заперечень з приводу розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення не викладав.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8).
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.12.2021 року у справі №755/15790/21 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 2 000 (три тисячі) гривень 00 копійок щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 21 вересня 2021 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9-10).

У вказаному рішенні зазначено наступне: «Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.08.2016 по 05.08.2021. В період шлюбу у сторін народилася дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачу на праві спільної часткової власності належить частина однокімнатної квартири АДРЕСА_1 ».

Згідно відповіді Міністерства юстиції України від 14.06.2023 року, станом на 13.06.2023 року, інформація про ОСОБА_2 в Єдиному реєстрі громадських формувань та Реєстрі громадських об`єднань відсутня (а.с. 65-66).

За змістом відповіді Державної податкової служби України від 04.07.2023 року, ОСОБА_2 04.02.2021 року знятий з обліку як фізична особа-підприємець. Станом на 20.06.2023 року продовжує обліковуватись у ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДПС у м. Києві як фізична особа - платник податків, яка отримує доходи від провадження підприємницької діяльності. Згідно з реєстраційними даними, за вказаною фізичною особою-підприємцем об`єкти оподаткування не обліковуються. За наявними відомостями інформаційної системи ДПС податкова знижка та податкова пільга ОСОБА_2 не нараховувались. У 2021 році відповідачу виплачено 390,58 грн. від АТ «Універсалбанк». У 2022 році відповідачу виплачено 3656,21 грн. від АТ «Універсалбанк». У 2023 році відповідачу виплачено 1518,38 грн. від АТ «Універсалбанк». Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 подано: звіт суб`єкта малого підприємства - фізичної особи - платника єдиного податку за 1 квартал 2010 року, в якій задекларовано обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за звітний квартал наростаючим підсумком з початку терміну дії Свідоцтва про сплату єдиного податку в календарному році в розмірі - 7900 грн.; звіт суб`єкта малого підприємства - фізичної особи - платника єдиного податку за 3 квартал 2010 року, в якій задекларовано обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за звітний квартал наростаючим підсумком з початку терміну дії Свідоцтва про сплату єдиного податку в календарному році в розмірі - 7900 грн.; звіт суб`єкта малого підприємства - фізичної особи - платника єдиного податку за 4 квартал 2010 року, в якій задекларовано обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за звітний квартал наростаючим підсумком з початку терміну дії Свідоцтва про сплату єдиного податку в календарному році в розмірі - 7900 грн.; податкову декларацію з податку на доходи фізичних осіб за січень 2011 року, в якій задекларований дохід у розмірі - 0 грн.; податкову декларацію з податку на доходи фізичних осіб за лютий 2011 року, в якій задекларований дохід у розмірі - 0 грн.; звіт суб`єкта малого підприємства - фізичної особи - платника єдиного податку за 1 квартал 2011 року, в якій задекларовано обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за звітний квартал наростаючим підсумком з початку терміну дії Свідоцтва про сплату єдиного податку в календарному році в розмірі - 0 грн.; звіт суб`єкта малого підприємства - фізичної особи - платника єдиного податку за 2 квартал 2011 року, в якій задекларовано обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за звітний квартал наростаючим підсумком з початку терміну дії Свідоцтва про сплату єдиного податку в календарному році в розмірі - 0 грн.; звіт суб`єкта малого підприємства - фізичної особи - платника єдиного податку за 3 квартал 2011 року, в якій задекларовано обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за звітний квартал наростаючим підсумком з початку терміну дії Свідоцтва про сплату єдиного податку в календарному році в розмірі - 0 грн.; звіт суб`єкта малого підприємства - фізичної особи - платника єдиного податку за 4 квартал 2011 року, в якій задекларовано обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за звітний квартал наростаючим підсумком з початку терміну дії Свідоцтва про сплату єдиного податку в календарному році в розмірі - 0 грн. (а.с. 67-71).

Згідно відповіді №143584 від 11.07.2023 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 13.12.2012 року зареєстровано ТОВ «Ерен Консалтинг» зі статутним капіталом 4500,00 грн., засновником товариства є ОСОБА_4 (а.с. 76-78).

Згідно відповіді №143577 від 11.07.2023 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, діяльність ОСОБА_2 як фізичної особи - підприємця припинено 04.02.2021 року (а.с. 79-80).

Згідно відповіді №143570 від 11.07.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за відповідачем зареєстровано квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 81).

Згідно відповіді №355154 від 08.12.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 належить відповідачу: частина на підставі договору купівлі-продажу від 23.05.2018 року та частини на підставі договору купівлі-продажу від 09.02.2022 року (а.с. 96-98).

Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

За змістом ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст.ст. 81,89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на матеріальний стан відповідача порівняно з матеріальним станом дитини, наявність у відповідача та його родини майна, відсутність у відповідача проблем зі здоров`ям, витрати платника аліментів, відсутність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, наявність у відповідача нерухомого майна в Туреччині та загалом наявність у нього фінансової можливості сплачувати аліменти у розмірі 20000,00 грн. на місяць.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану.

Крім того, аналіз положень ст. 192 СК України вказує на те, що зменшення або збільшення розміру аліментів за позовом платника чи одержувача аліментів можливе лише у разі зміни передбачених законодавством обставин, які настали після ухвалення рішення щодо стягнення аліментів.

Із матеріалів справи вбачається, що зі всієї сукупності посилань сторони позивача підтвердженою є тільки обставина набуття відповідачем після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів частини квартири АДРЕСА_1 .

Також суд враховує, що із часу ухвалення рішення про стягнення аліментів в Україні відбулись події (повномасштабне вторгнення рф на територію України), що сприяли підвищенню цін на продукти харчування, одяг тощо.

Поряд із цим, стороною позивача не доведено наявності у відповідача фінансової можливості сплачувати аліменти у розмірі 20000,00 грн. на місяць.

З урахуванням фактичних обставин щодо придбання відповідачем у власність нерухомого майна після стягнення з нього аліментів на утримання дитини та наявності об`єктивного факту підвищення цін на продукти харчування, одяг, ліки, приладь для дитини тощо, суд вважає за можливе збільшити стягнення аліментів до 3000,00 грн. В іншій частині позову щодо розміру аліментів слід відмовити.

Ураховуючи рівний обов`язок обох з батьків щодо утримання дитини, 3000,00 грн. у подвійному розмірі, який має забезпечити з іншого боку матір дитини, на переконання суду, буде необхідним та достатнім розміром для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Разом з цим, не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення збільшеного розміру аліментів починаючи з дати звернення до суду із позовом, оскільки змінений судом розмір аліментів стягується з часу набрання відповідним рішення законної сили.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 76-81, 84, 89, 141, 178, 247, 263-265, 273, 275, 279, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, ст. 129 Конституції України, ст.ст. 7, 141, 180, 181, 182, 192 СК України, Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, Законом України «Про охорону дитинства», суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Збільшити встановлений рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року у справі №755/15790/21 розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі з 2000 (двох тисяч) грн. 00 коп. на 3000 (три тисячі) грн. 00 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позову - відмовити.

Аліменти в зміненому розмірі стягувати з дня набрання чинності рішенням суду.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 1073 (одна тисячі сімдесят три) грн. 60 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 08.12.2023 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя -