Справа № 203/1290/22
Провадження № 2/0203/232/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Сядро Г.Г.,

за участі:

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

встановив:

21.04.2022 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, в якому позивач, з урахування редакції позовної заяви від 17.05.2022 року, поданої до суду в порядку усунення недоліків позовної заяви, просить суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі половини заробітку (доходу) відповідача на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення від дня пред`явлення позову.

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду від 11.02.2020 року, та мають спільних дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом з позивачем. Проте відповідач не виконує свого обов`язку щодо утримання дітей, відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України. Відповідач є фізично здоровою працездатною особою, зареєстрований як фізична особа-підприємець, у зв`язку з чим має можливість сплачувати аліменти.

З огляду на викладене вище, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів.

12.10.2022 року представник відповідача адвокат Крят Л.Б. подала до суду відзив на позов із запереченнями проти задоволення частини позовних вимог та частковим визнанням відповідачем позову про стягнення аліментів.

Так, представник відповідача зазначила, що відповідач повідомляє суд про те, що він ніколи не намагався уникнути свого батьківського обов`язку стосовно виховання, опікування та забезпечення своїх малолітніх дітей синів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При першій же необхідності відповідач надавав необхідні кошти, купував одяг, ліки, іграшки, шкільне приладдя та все необхідне в дошкільний заклад. Усі витрати були добровільними та відповідач і гадки не мав про наміри позивача звернутися до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дітей. При цьому відповідач не збирав доказів своєї участі у вихованні та утриманні дітей. Проте після подання позову відповідач почав фіксувати свої добровільні платежі на дітей, щомісячна добровільна сума яких складає 6000,00 грн на місяць. Також відповідач має позитивні характеристики за місцем навчання дітей та бере активну участь у їх вихованні, опікуванні. Він регулярно відвідує батьківські збори, спілкується із класним керівником, батьківським комітетом за місцем навчання дитини.

Відповідач зазначив, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець і перебуває на спрощеній системі оподаткування, а отже для нього нормами Податкового кодексу України не передбачено визначення чистого доходу. Відповідно до Інструкції про порядок вчинення виконавчих дій, розрахунок аліментів здійснюється відповідно до середнього доходу по регіону. Наразі ситуація в країні у зв`язку із російською агресією проти України негативно вплинула на діяльність усіх галузей, в тому числі на діяльність відповідача та значною мірою скоротила його прибутки. Крім того, батько відповідача ОСОБА_8 , який є інвалідом ІІ групи, потребує додаткового піклування та фінансової підтримки свого сина відповідача ОСОБА_3 .

З огляду на викладене вище, відповідач просить суд постановити рішення, яким позов задовольнити частково та встановити відповідачу виплати (присудити аліменти) на користь двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 (однієї третини) від доходу відповідача до досягнення ними повноліття.

У судовому засіданні представник відповідача підтримала, викладені у відзиві на позов твердження, та пояснила суду підстави заперечень відповідача проти частини позовних вимог та їх часткового визнання таким чином, як про це зазначено вище. Також представник відповідача додатково пояснила, що відповідач не у повному обсязі визнає позовні вимоги, але визнає той факт, що він зобов`язаний утримувати своїх дітей. На підтвердження добровільної оплати матеріального забезпечення дітей відповідач надав суду відповідні платіжні квитанції.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 06.05.2022 року було залишено без руху позовну заяву та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

17.05.2022 року позивач усунула недоліки позовної заяви у повному обсязі та належним чином.

Ухвалою суду від 20.05.2022 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

У судове засідання з розгляду справи по суті, призначеного на 30.03.2023 року, з`явилась представник відповідача.

Позивач та її представник були належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання та подали до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, заслухавши думку представника відповідача, на підставі положень ст. ст. 128, 211, 223 ЦПК України розглянув справу за відсутності позивача та її представника.

У судовому засіданні під час судового розгляду справи по суті суд заслухав усні пояснення представника відповідача, дослідив письмові докази, наявні в матеріалах справи, заслухав заключне слово представника відповідача.

30.03.2023 року судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, докази, відхилені судом.

Судом встановлено, що 10.09.2010 року сторони зареєстрували шлюб, місце реєстрації: Кіровський відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (актовий запис №420), та рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2020 року, справа №203/3723/19, було задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 10 вересня 2010 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (актовий запис №420). Це підтверджується копією рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2020 року, справа №203/3723/19, яке набрало законної сили станом на 13.03.2020 року.

Сторони є батьками малолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Це підтверджується копіями свідоцтв про народження від 01.09.2020 року, серії НОМЕР_1 (повторно), від 01.09.2020 року, серії НОМЕР_2 (повторно).

Позивач ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями паспорта громадянина України, серії НОМЕР_3 .

Як пояснила позивач, та це не заперечується відповідачем, на момент звернення до суду малолітні діти сторін проживали разом з матір`ю за її зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 .

На підтвердження факту позитивної характеристики відповідача як батька малолітніх дітей за місцем їх навчання та виховання, участі батька у вихованні та утриманні дітей, відповідач надав суду копії: характеристики на батька, наданих вчителем та головою батьківського комітету, характеристики на дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідки від 05.10.2022 року №33, квитанцій про переказ грошових коштів без зазначення призначення платежу суцільно за період з 15.08.2022 року по 19.03.2023 року на загальну суму 45000,00 грн.

За відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідач з 22.10.2012 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, РНОКПП НОМЕР_4 , та є платником єдиного податку.

На підтвердження факту непрацездатності батька ОСОБА_8 , який є інвалідом ІІ групи, відповідач надав суду копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 .

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування,

Суд, з урахуванням положень статті 9 Конституції України, зазначає, що відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом.

Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Зокрема, якщо особа, яка несе фінансову відповідальність за дитину, і дитина проживають в різних державах, Держави-учасниці сприяють приєднанню до міжнародних угод або укладенню таких угод, а також досягненню інших відповідних домовленостей.

Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з частиною 1 статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року № 759/10277/1 (61-22317св19), будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Відповідно до пункту 1, пункту 13 Постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» від 26 лютого 1993 року № 146, утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з: 1) основної заробітної плати за посадовим окладом, тарифною ставкою, відрядними розцінками тощо; 2) усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати; 3) грошових і натуральних премій; 4) оплати за надурочну роботу, за роботу в святкові, неробочі та вихідні дні; 5) заробітної плати, що зберігається під час відпустки, а також з одержуваної при звільненні компенсації за невикористану протягом кількох років відпустку; 6) заробітної плати, що зберігається під час виконання державних і громадських обов`язків, та в інших випадках збереження середньої заробітної плати; 7) винагороди за загальні річні підсумки роботи підприємств та організацій; 8) винагороди, що виплачується штатним літературним працівникам газет, журналів, агентств друку, радіо, телебачення із фонду літературного гонорару, а також нештатним літературним працівникам, що підлягають державному соціальному страхуванню; 9) одноразової винагороди (відсоткових надбавок) за вислугу років; 10) допомоги по державному соціальному страхуванню, а також з допомоги по тимчасовій непрацездатності, що встановлені в колективних сільськогосподарських підприємствах; 11) доплат до допомоги по державному соціальному страхуванню, виплачуваних за рахунок підприємств, установ, організацій; 12) сум, виплачуваних для відшкодування збитків у зв`язку з втратою працездатності внаслідок каліцтва або іншого пошкодження здоров`я, за винятком сум для відшкодування витрат на догляд за ними, на додаткове харчування, санаторно-курортне лікування (включаючи оплату проїзду) і протезування потерпілих; 13) допомоги по безробіттю; 14) одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються особам з інвалідністю першої групи на догляд за ними; 14-1) державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства, призначеної відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" ; 15) стипендій, виплачуваних студентам в період навчання у вищих навчальних закладах, учням професійних навчально-виховних закладів та слухачам навчальних закладів підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів; 16) доходів від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об`єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства; 17) усіх видів заробітку, одержуваного адвокатами за роботу в юридичних консультаціях; 18) плати, отриманої за передачу в оренду земельної ділянки або земельної частки (паю); 19) інших видів заробітку.

Утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

Згідно з частиною 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до частин 1, 2 статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Частинами 1, 2, 3 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і в заємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі дока зам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з частиною 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання.

Відповідно до частин 1, 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України, у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат.

Суд, з урахуванням викладеного вище, зазначає, що на відповідача як на батька малолітніх дітей покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо їх утримання і матеріального забезпечення.

Під час судового засідання відповідач частково визнав позовні вимоги, а саме в частині стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 (однієї третьої) частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позову та до досягнення дітьми повноліття.

Таким чином, суд, враховуючи положення СК України, обставини справи, часткове визнання позову відповідачем, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 (однієї третьої) частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позову та до досягнення дітьми повноліття, а у задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до вимог статей 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496,20 грн.

Керуючись статтями 5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 89, 133, 141, 142, 206, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_6 ) аліменти на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 (однієї третьої) частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позову 21 квітня 2022 року та до досягнення дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повноліття.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Допустити рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 06.04.2023 року.

Суддя Ф.М. Ханієва