справа №176/1134/13-ц
провадження №4-с/176/2/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року Суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області Кучма В.В., отримавши скаргу ОСОБА_1 на постанови та на дії Жовтоводсько - П`ятихатського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса),-

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2023 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла вищезазначена скарга, де скаржник просить поновити строк на подання скарги, прийняти скаргу до розгляду, визнати неправомірними дії державного виконавця Прус Я.О. щодо відкриття виконавчого провадження №62119586 з виконання дублікату виконавчого листа від 30 серпня 2013 року, виданого Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області по справі №176/1134/13-ц. А також скасувати постанови державного виконавця, зокрема: постанову про відкриття виконавчого провадження від 19 травня 2020 року, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 19 травня 2020 року, постанову про стягнення виконавчого збору від 19 травня 2020 року, постанову про арешт коштів боржника від 17 лютого 2021 року.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України та Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII.

Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

Відповідно до ч. 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу. Постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справі №921/16/14-г/15, №127/9870/16-ц від 28.11.2018 року, №2-01575/11 від 13.03.2019 року та ін.

В той же час, рішення державного виконавця щодо виконання судового рішення, можуть бути оскаржені до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ст. 20 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

За приписом пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, та те, що ОСОБА_1 в даній скарзі об`єднав вимоги, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, що є недопустимим, зокрема вимога щодо скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні підлягає розгляду відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, тому вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження у даній справі.

Крім того, суд звертає увагу скаржника на те, що вимоги даної скарги щодо скасування постанов є некоректними оскільки відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Тобто суд своєю ухвалою не скасовує постанови державного виконавця, а може лише зобов`язати державного виконавця виконати певну дію;

Керуючись ст. 186 ч. 1 п. 1 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанови та на дії Жовтоводсько - П`ятихатського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається Дніпровському апеляційному суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області В.В. КУЧМА