Провадження №2/752/2526/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Дураєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до громадянина Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 19.04.2019 в м. Києві зареєструвала шлюб з відповідачем.

Вони є батьками спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Факт батьківства відповідача є підтвердженим свідоцтвом про народження.

З моменту одруження сімейне життя між ними почалось погіршуватись, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вони мають різні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникали сварки, що негативно впливає на її емоційний стан та спричиняє душевні страждання.

З травня 2019 року ведення спільного господарства між ними припинене, вони проживають окремо, відповідач мешкає в Арабській Республіці Єгипет.

Вона розчарувалась у моральних та етичних якостях свого чоловіка та має глибоке переконання у відсутності подальшого сенсу підтримувати з ним сімейні відносини.

Просила розірвати шлюб між ними.

07.09.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі, надане судове доручення та зупинено провадження у справі.

29.11.2023 судом постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Представник позивача адвокат Клімушев Є.В. надав заяву про розгляд справу без його участі.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

19.04.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, актовий запис №631.

Згідно ч. 1 ст. 29 Конституції України кожен має право на свободу. Свобода людини у сфері сімейних відносин це право діяти (або не діяти) в межах, визначених законом, людина вільна у вирішенні питання шлюбу.

Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Аналізуючи доводи позивача, наведені в обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу, та обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що сім`я фактично розпалася, примирення між сторонами не можливе і позивач цього не бажає.

Також встановлено, що сторони разом не проживають декілька років та ніяких стосунків, притаманних подружжю, не підтримують, спільне господарство не ведеться.

З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи наявність неповнолітньої дитини, небажання позивача перебувати в шлюбі з відповідачем, суд вважає, що за таких обставин збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що йдеться у ст.16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» у ч.1 підпункту «с» - «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, оскільки шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073,60 грн., оскільки позовні вимоги були задоволені.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 19.04.2019 Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №631.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Клімушев Євгеній Володимирович, місцезнаходження: АДРЕСА_3.

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2

Суддя Ж. І. Кордюкова