Єдиний унікальний номер 317/4758/23
Провадження № 2/317/1058/2023

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

за участі:

секретаря судового засідання Сидоренка І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Наливайка В.Є., звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку.

Позивач просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що 26.02.1983 між ним та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. У період шлюбу позивачем та відповідачкою за спільні кошти було збудовано житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який було зареєстровано на ім`я ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 20.09.2008, виданим Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно в ОП «ЗМБТІ» № 20607540.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 08.06.2023 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 22.06.2023 за ОСОБА_2 визнано право особистої приватної власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 01.08.2023 ОСОБА_1 відмовлено у роз`ясненні вищевказаного рішення.

Відповідачка по справі створює позивачу неприйнятні умови проживання у спірному житловому будинку, забороняє користуватись частиною будинку та господарськими будівлями і спорудами, псує його майно, у зв`язку з чим у нього виникла необхідність оформити належну йому частку житлового будинку.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 12.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачкою ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 22.06.2023 поділено майно, яке належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Також за ОСОБА_2 визнано право особистої приватної власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане рішення набрало законної сили 01.08.2023. Внаслідок ухвалення даного рішення була припинена спільна сумісна власність ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на вищезазначений житловий будинок та виникла спільна часткова власність зазначених осіб по 1/2 частині на вказане майно. На переконання відповідачки позивач, за наявності дійсного правовстановлюючого документа, який підтверджує його право власності на 1/2 частину житлового будинку, та який зареєстрований у встановленому законом порядку, бажає отримати ще один документ щодо його права власності на належну йому 1/2 частину житлового будинку. Крім цього, право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину спірного житлового будинку не оспорюється та визнається іншими особами, про такі порушення не зазначено у позові. ОСОБА_2 вважає, що ОСОБА_1 не доведено порушення, невизнання та/або оспорення його прав власника спірного нерухомого майна, як і не доведено того, що відсутність правовстановлюючих документів перешкоджає у реалізації ним права на володіння, розпорядження або користування спірним об`єктом нерухомого майна. З огляду на викладене, відповідачка просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

У судовому засіданні 10.11.2023 представник позивача, адвокат Наливайко В.Є., позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, які викладені у позові. Зазначив, що відповідачка не визнає право власності позивача на спірний житловий будинок. Оригіналу правовстановлюючого документу на даний будинок у позивача немає. До державного реєстратора з приводу реєстрації права власності на 1/2 частину житлового будинку позивач не звертався. У подальшому представник позивача участі у розгляді справи не приймав, у заяві від 05.12.2023 просив задовольнити позов у повному обсязі, розглянути справу за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник, адвокат Железняк В.К., у судовому засіданні 10.11.2023 проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзиві. У подальшому відповідачка та її представник участі у розгляді справи не приймали, у заяві від 07.12.2023 ОСОБА_2 просила розглянути справу за її відсутності, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Вислухавши доводи представника позивача, відповідачки та її представника, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Приписами ч. 1 ст. 13 ЦК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час перебування у шлюбі, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з приписами ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 26.02.1983 Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 знаходились у шлюбі з 26.02.1983.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 20.09.2008 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20607540 від 16.10.2008, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться аналогічні відомості, що підтверджується відповідними довідками № 357418191 та № 357417686 від 07.12.2023.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 08.06.2023 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 22.06.2023 поділено майно, яке належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 1/2 частину даного житлового будинку. Рішення набрало законної сили 01.08.2023.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 01.08.2023 ОСОБА_1 відмовлено у роз`ясненні рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 22.06.2023 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Під час розгляду даної цивільної справи судом не встановлено будь-яких обставин, які б на теперішній час свідчили про наявність спору між колишнім подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо поділу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Сам по собі факт визнання за ОСОБА_2 права особистої приватної власності на 1/2 частину даного житлового будинку не свідчить про порушення чи невизнання права ОСОБА_1 на іншу 1/2 частину такого будинку, що, відповідно, не зумовлює необхідність захисту права власності шляхом пред`явлення вимог про визнання такого права.

Суд констатує, що доводи позивача про те, що відповідачка створює йому неприйнятні умови проживання у спірному житловому будинку, забороняє користуватись частиною будинку та господарськими будівлями і спорудами, псує його майно, не знайшли свого підтвердження, а отже є безпідставними.

Також бездоказовими є посилання представника позивача, що ОСОБА_1 у позасудовому порядку позбавлений можливості отримати правовстановлюючий документ на свою частку житлового будинку.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази, суд доходить висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності обставин, передбачених ст. 392 ЦК України, тобто порушення його права власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 200, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.І. Сакоян