Справа № 177/67/23
Провадження № 2/211/1188/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 грудня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.,

при секретарях Андрійченко А.Ю., Брюховій В.О.,

за участю: представника позивача Бовгирі О.П. (в режимі відео конференції), відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача Туровської М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі по тексту - ТОВ «Вердикт Капітал»), в особі директора Іжаковського О.В., звернувся до Криворізького районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просив стягнути з неї на свою користь заборгованість за Договором надання позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, від 14.02.2020 № у розмірі 123 652,17 грн., судовий збір у розмірі 2 481,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн. В обґрунтування пред`явлених вимог указав, що 14.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» (далі по тексту - ТОВ «ІНФІНАНС») та ОСОБА_1 укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № (далі по тексту - Договір надання позики № від 14.02.2020), відповідно до умов якого позичальник отримав кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб, а також згідно з правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka» у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000,00 грн., у межах строку дії договору - 36 календарних місяців, із остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов Договору. Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики № від 14.02.2020, що акцептована відповідачем 14.02.2020, шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію», ч.1 ст.205 ЦК України. Пропозиція (оферта) на отримання 4 траншу згідно Заявки-анкети № від 21.02.2020 в рамках Договору надання позики № від 14.02.2020 підписано ОСОБА_1 21.02.2020 електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої ТОВ «ІНФІНАНС» перераховано грошові кошти у розмірі 11 000,00 грн. ТОВ «ІНФІНАНС» належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти, у порядку передбаченому умовами договору кредиту. Між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» 18.10.2021 укладено Договір факторингу №18-10/21, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за Договором надання позики № від 14.02.2020, що укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 . За період користування кредитними коштами, відповідачем здійснено часткові платежі на погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, однак у повному обсязі заборгованість за кредитним договором не погашається, проценти за користування кредитними коштами позичальником не сплачуються, у результаті чого утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 06.12.2022 становить у загальному розмірі 123 652,17 грн. та складається з: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 10 402,73 грн., заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 90 296,80 грн., заборгованості за нарахованими відсотками згідно з договору кредиту 22 952,64 грн. Оскільки ОСОБА_1 продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, чим порушує законні права та інтереси ТОВ «Вердикт Капітал», позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області Субботіної С.А. матеріали цивільної справи №177/67/23 направлено для розгляду за підсудністю до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи №177/67/23 розподілено на суддю Юзефовича І.О.

Ухвалою суду від 13.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідачем ОСОБА_1 05.04.2023 подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що відповідач вважає, що Договір надання позики № від 14.02.2020, паспорт споживчого кредиту та графік платежів не містить її підпису та суду не надано доказів перерахування коштів на її рахунок; вважає, що позивачем не обґрунтований розмір нарахованих відсотків, а також розмір нарахованих відсотків значно більше за розмір отриманого кредиту (а.с. 106-109).

Користуючись своїм правом, представником позивача ТОВ «Вердикт Капітал» Мальцевою А.В. 04.05.2023 подано відповідь на відзив на позовну заяву, у якій вона зазначила, що Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики, шляхом заповнення заяви про надання кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації реквізитів своєї банківської карти, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти.Це підтверджується довідкою про ідентифікацію, і підписами відповідача на договорі про надання позики, акцепті оферти, анкеті-заявці на отримання в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності. Без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого первісним кредитором, чітко видно що відповідач неодноразово вносила кошти на погашення кредиту для пролонгації строку користування грошовими коштами в рамках договору позики № від 14 лютого 2020 року. Тобто, відповідач вводить суд в оману, вказуючи у своєму відзиві на позовну заяву, що не укладала договір позики, не підписувала його.Звертає увагу суду, що повний номер платіжної карти відповідач вказала в Анкеті-заявці на отримання кредиту, на якій міститься електронний підпис останньої, на яку в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти.Кредитні кошти видавались не через касу банку, а через безготівковий розрахунок на карту позичальника, а томупозиція відповідача про відсутність первинних бухгалтерських документів - це спроба невиконання зобов`язання останньою(а.с.117, 118).

Суд вважає за необхідне поновити строки подання як відзиву на позовну заяву, так і відповіді на відзив.

27.06.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» (далі по тексту ТОВ «ДЕБТ ФОРС») подано клопотання про залучення до участі у справі правонаступника позивача.

Ухвалою суду від 13.07.2023 клопотання задоволено, залучено до участі у справі №177/67/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якості правонаступника позивача ТОВ «ДЕБТ ФОРС».

У судовому засіданні представник позивача ТОВ «ДЕБТ ФОРС» Бовгиря О.П.позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, кожна окремо, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, вислухав пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності та кожному окремо, прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Як визначено ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У судовому засіданні встановлено, що 14.02.2020 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №, за умовами якого товариство надає позичальнику кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього договору, а також згідно з правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka» (а.с. 7-13 копія договору).

Умовами даного договору між його сторонами обумовлено, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами), у межах строку дії договору 36 календарних місяці з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії 20 000,00 грн. До умов даного договору застосовується фіксована процентна ставка 1,75%, яка нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості. Максимальний строк користування кредитним траншем 30 днів. Протягом 36 календарних місяців з дня укладення Договору Позичальнику надається право користуватися кредитними коштами, які позичальник зобов`язується повернути товариству в рамках надання кредиту на умовах договору та правил. Строк останнього траншу не може перевищувати строк, вказаний у п. 1.2 Договору. Максимальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75%. Датою видачі кредиту є 14.02.2020. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними взятих на себе зобов`язань.

Вказаний договір укладено в електронній формі та підписаний відповідачем електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором (9d515f), відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 13).

У рамках Договору надання позики № від 14.02.2020, ОСОБА_1 21.02.2020 до ТОВ «ІНФІНАНС» подано Заявку-Анкету на отримання кредиту, з Пропозицію надання 11 000,00 грн. 4 траншу кредиту згідно з Заявки-Анкети від 21.02.2020 та Акцепт оферти від 21.02.2020 на отримання 4 траншу на її банківську карту НОМЕР_1 , які також підписані електронним підписом відповідача (одноразовим ідентифікатором: 9g9u1z) (а.с. 14-16, 17).

ТОВ «ІНФІНАНС» свої зобов`язання за укладеними Договором надання позики № від 14.02.2020, Заявкою-Анкетою на отримання кредиту від 21.02.2020, Пропозицією надання 4 траншу кредиту від 21.02.2020 та Акцептом оферти від 21.02.2020 виконало у повному обсязі, надавши відповідачу транш кредиту у розмірі 11 000,00 грн. на строк користування кредитом (траншем) 30 днів, зі строком дії договору надання позики, у тому числі і на умовах Договору надання позики № від 14.02.2020 - 3 роки, з відсотковою ставкою 1,75 % за один день користування кредитом, річною відсотковою ставкою 638,75%, загальною вартістю кредиту в грошовому відображенні 5 775,00 грн.

Факт отримання відповідачем коштів у розмірі 11 000,00 грн. на карту, зазначену ним у Заяві-Анкеті від 21.02.2020, підтверджується квитанцією за сплату від 21.02.2020 (а.с. 18).

Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що ТОВ «ІНФІНАНС» на сайті pozichka.ua надавало позики на умовах фінансового кредиту особам, що звертались в мережі Інтернет з метою отримання грошових коштів.

Встановлено також, що ТОВ «ІНФІНАНС» запропонувало відповідачу ОСОБА_1 прийняти умови Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka» та укласти за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ІНФІНАНС», розміщеної на сайті pozichka.ua в мережі Інтернет Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 14.02.2020 на умовах запропонованих фінансовою установою.

ОСОБА_1 21.02.2020 підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором Акцепт оферти від 21.02.2020 на укладання договору надання позики, яким погодилася із запропонованими умовами кредитного договору.

Відповідач підтвердила, що ознайомилася з основними умовами кредиту (Оферта та Акцепт Оферти) та з умовами викладеними у Правилах, які є невід`ємною частиною договору і погодилася з ними.

Підписуючи Акцепт, позичальник одночасно підписала Заявку-Анкету на отримання кредиту і підтвердила, що вся інформація, яка міститься в ній є точною та правильною.

Так, 21.02.2020 ОСОБА_1 з метою отримання кредиту звернулася до ТОВ «ІНФІНАНС» з Анкетою-Заявою, а також своїм підписом підтвердила, що ознайомлена з умовами цих Правил та надала згоду на використання при укладенні правочину щодо надання кредиту одноразового ідентифікатора в якості аналога свого власноручного підпису. Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи позичальника ОСОБА_1 , зокрема дату її народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, дані про освіту, адресу проживання, сімейний стан, номер мобільного телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника. Крім того в Анкеті-Заяві містяться контактна інформація: номер телефону позичальника, адреса її електронної пошти. Також у Анкеті-Заяві міститься прохання відповідача перерахувати кредит (транш) у сумі 11 000,00 гривень на її банківську карту, відповідно до умов договору та наведених вище умов.

На підтвердження факту укладення кредитного договору позивач надав: Оферту, Заявку-Анкету, акцепт Оферти, Правила, які є невід`ємною частиною договору.

ТОВ «ІНФІНАНС» свої зобов`язання за договором виконав, а відповідач отримала кредитні гроші в сумі 11 000,00 грн., що підтверджується квитанцією про сплату від 21.02.2020, відповідно до якої кредитодавець перерахував вказані грошові кошти на банківську карту, що зазначена відповідачем в анкеті.

Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання Анкети-Заяви і прийняття Акцепту оферти у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «ІНФІНАНС» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з повернення кредитних коштів.

З огляду на викладене, заповненням Анкети-Заяви і прийняттям Акцепту оферти позичальник підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила із використанням електронно-цифрового підпису, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Тому суд повністю відхиляє заперечення відповідача, викладене у відзиву на позов, з приводу того, що Договір надання позики № від 14.02.2020, паспорт споживчого кредиту та графік платежів не містить її підпису та суду не надано доказів перерахування коштів на її рахунок, оскільки досліджені судом докази свідчать про зворотне, а також свідчить про те, що відповідач та її представник не знайомились з матеріалами справи.

Як зазначено у п. 2.3 Договору надання позики № від 14.02.2020, товариство має право на відступлення права вимоги за даним договором будь-якому без згоди на це позичальника.

Між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» 18.10.2021 укладено Договір факторингу №18-10/21, згідно з яким ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до боржників за договорами, укладеними з кредитором, що зазначені в реєстрах боржників (а.с. 49-57, 58).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу від 18.10.2021 №18-10/21 право вимоги за Договором надання позики № від 14.02.2020, укладеним між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». Загальна сума заборгованості за даним договором складає 100 699,53 грн., з яких 10 402,73 грн. заборгованість за тілом кредиту, 90 296,00 грн. заборгованість за процентами (а.с. 59-62).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Як вбачається з детального розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Вердикт Капітал», ОСОБА_1 , отримавши кредитні кошти у розмірі 11 000,00 грн., користувалася ними, витрачаючи, та частково погашаючи заборгованість, востаннє 09.06.2020 у розмірі 5 461,51 грн., що підтверджує факт існування кредитних відносин (а.с. 18, 19-27).

Станом на дату відступлення прав вимоги, 18.10.2021, заборгованість ОСОБА_1 за Договором надання позики № від 14.02.2020 складала 100 699,53 грн. ТОВ «Вердикт Капітал» за період з 18.10.2021 по 20.02.2022 відповідачу нарахувало відсотки в розмірі 22 952,64 грн. за відсотковою ставкою 1,75% за один день користування кредитом на суму фактичного залишку заборгованості за тілом кредиту протягом дії договору, оскільки ОСОБА_1 у повному обсязі заборгованість за кредитним договором не погашена (а.с. 28).

За змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Отже, надані ТОВ «Вердикт Капітал» докази, а саме договір позики, заявка-анкета, пропозиція надання траншу, акцепт оферти, довідка про ідентифікацію, квитанція зачислення коштів, розрахунки заборгованості, договір факторингу, реєстр боржників, суд вважає належними доказами, оскільки обґрунтовують вимоги в межах заявлених позовних вимог, де враховано період порушення боржником умов договору та часткове погашення нею заборгованості.

Між ТОВ «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» (далі по тексту ТОВ «Кампсіс Фінанс») 09.03.2023 укладено Договір №09-03/23 про відступлення прав вимоги, згідно з яким ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло права грошової вимоги до боржників за договорами, укладеними з кредитором, що зазначені в реєстрах боржників (а.с. 133-153, 175).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору №09-03/23 про відступлення прав вимоги від 09.03.2023 право вимоги за Договором надання позики № від 14.02.2020, укладеним між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Кампсіс Фінанс». Загальна сума заборгованості за даним договором складає 188 810,65 грн., з яких 10 402,73 грн. заборгованість за тілом кредиту, 178 407,92 грн. заборгованість за процентами (а.с. 173).

Між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» 08.05.2023 укладено Договір №08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно з яким ТОВ «ДЕБТ ФОРС» набуло права грошової вимоги до боржників за договорами, укладеними з кредитором, що зазначені в реєстрах боржників (а.с. 154-172, 176).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору №08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 08.05.2023 право вимоги за Договором надання позики № від 14.02.2020, укладеним між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ДЕБТ ФОРС». Загальна сума заборгованості за даним договором складає 188 810,65 грн., з яких 10 402,73 грн. заборгованість за тілом кредиту, 178 407,92 грн. заборгованість за процентами (а.с. 174).

Враховуючи вищенаведене, правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, суд приходить до висновку про те, що ТОВ «ДЕБТ ФОРС», як правонаступник кредитора за Договором №08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 08.05.2023, за Договором надання позики № від 14.02.2020 щодо позичальника ОСОБА_1 , має право на отримання від останньої заборгованості, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 402,73 грн., нарахованих на них згідно умов кредитного договору попереднім кредитором ТОВ «ІНФІНАНС» відсотків у розмірі 90 296,80 грн., а також відсотків після набуття ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитним договором у розмірі 22 952,64 грн., що у загальному розмірі складає 123 652,17 грн.

Суд враховує, що ТОВ «Вердикт Капітал» (первісний позивач) є правонаступником ТОВ «ІНФІНАНС», яке зареєстроване, як фінансова установа, до видів фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства належить факторинг.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 №352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Відтак, позивач ТОВ «Вердикт Капітал», як фінансова установа, мало право на нарахування за кредитним договором, укладеним з позивачем, відсоткових платежів, які встановлені таким договором.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, представник первісного позивача просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 481,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справ, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача.

Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, у силу ст. 141 ЦПК України, суд мав би стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 481,00 грн. (а.с. 88). Однак, оскільки представником ТОВ «ДЕБТ ФОРС» не було надано доказів викупу понесених ТОВ «Вердикт Капітал» витрат на сплату судового збору в розмірі 2 481,00 грн., суд не вбачає підстав для їх стягнення з відповідача на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС».

Що стосується вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До позовної заяви додано Договір №07-10/2022 про надання правової допомоги від 07.10.2022, укладений між ТОВ «Вердикт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» з додатком, платіжне доручення №343550031 від 10.11.2022 на суму 58 000,00 грн., заявку на надання юридичної допомоги №267 від 02.11.2022 та витяг з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 08.11.2022, довіреності та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Старчи А.В. та Мальцевої А.В. (а.с. 78-81, 82-84, 85, 86, 87, 114, 115, 119, 120, 121).

Із поданих документів вбачається, що загальна вартість наданих Адвокатським об`єднанням послуг з примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 становить 20 000,00 грн.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).

Також у постанові Верховного Суду від 13.05.2021 у справі №903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом позивача послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема, критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

З огляду на наявність в матеріалах справи доказів фактичного надання адвокатським об`єднанням правничої допомоги первісному позивачу ТОВ «Вердикт Капітал» та відсутність доказів викупу ТОВ «ДЕБТ ФОРС» понесених ТОВ «Вердикт Капітал» витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача ТОВ «ДЕБТ ФОРС» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» (, юридична адреса: м. Київ, Харківське шосе, буд. 201/203, літ. 2А, оф. 602) суму заборгованості за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 14.02.2020 у загальному розмірі 123 652 (сто двадцять три тисячі шістсот п`ятдесят дві) гривні 17 копійок, з яких; заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 10 402 (десять тисяч чотириста дві) гривні 73 копійки, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 90 296 (дев`яносто тисяч двісті дев`яносто шість) гривень 80 копійок, заборгованість за нарахованими відсотками згідно Договору кредиту 22 952 (двадцять дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві) гривні 64 копійки.

В частині задоволенні позовних вимог щодо розподілу судових витрат в рахунок сплати судового збору в розмірі 2 481,00 грн. та витрат на правову (правничу) допомогу в розмірі 20 000,00 грн. відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.О. Юзефович