Справа № 745/449/23
Провадження № 2/745/126/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2023 Сосницький районний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Стельмаха А.П., з участю секретаря Савченко Д.І., представника позивачки ОСОБА_1 , позивачки, представника третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2 , третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши в режимі відеоконференції у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у справі за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , третя особа на стороні відповідача - приватний нотаріус Корюківського районного нотаріального округу Куць Марина Іванівна, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з позовом до суду та просить визнати заповіт ОСОБА_8 від 26.07.2021 складений на ім`я ОСОБА_7 недійсним. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачка є онукою ОСОБА_8 та здійснювала догляд за дідом. ОСОБА_8 , за іншим заповітом від 26.04.2019, заповів позивачці грошові кошти на рахунку в банку. ОСОБА_8 з 26.07.2021 й подень смерті знаходився в стаціонарному відділенні КНП «Менська лікарня» у вкрай тяжкому стані. На момент підписання заповіту ОСОБА_8 не розумів значення власних дій, не міг керувати ними та не міг спрогнозувати наслідки. Під час вчинення та посвідчення правочину, а саме заповіту як розпорядження на випадок смерті не дотримано істотної вимоги до правочину в аспекті вільного волевиявлення його учасника - ОСОБА_8 , яке не відповідало його внутрішній волі.

Відповідачка надала відзив, згідно якого позовні вимоги не визнає в повному обсязі. На думку відповідачки позов є безпідставним, оскільки відповідачка є дочкою ОСОБА_8 , мала з батьком добрі відносини, та перебуваючи в лікарні, ОСОБА_8 , виявив бажання й заповів все його майно відповідачці.

Представник позивачки та позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити з підстав наведених у позові.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, та просила відмовити в задоволенні позову з підстав наведених у відзиві.

Представник третьої особи на стороні відповідача приватного нотаріусу Корюківського районного нотаріального округу Куць М. І. - Сльозка А.Ф. у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги позивачки.

Суд, заслухавши доводи сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Свідок ОСОБА_4 показала, що померлий ОСОБА_8 є її батьком, який проживав в смт. Сосниця з ОСОБА_9 . Догляд за ОСОБА_8 здійснювала ОСОБА_10 , а за її відсутності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Свідок показала, що відвідувала ОСОБА_8 в лікарні перед смертю. ОСОБА_8 не контролював свої рухи, не відповідав на запитання чітко. В лікарні вперше познайомилась з ОСОБА_7 , яка представилась дочкою ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_3 показала, що померлий ОСОБА_8 є її батьком, свідок подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини та згодом дізналась, що ОСОБА_8 заповів все його майно ОСОБА_7 . Свідок познайомилась з ОСОБА_7 на похороні ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_5 показала, що померлий ОСОБА_8 був чоловіком її матері, яка вже померла. ОСОБА_8 склав відносно свідка заповіт та заповів свідку 30 тисяч гривень. Відносини свідка та ОСОБА_8 були нормальні, свідок доглядала за ОСОБА_8 , як до складання заповіту, так і після складання заповіту. Свідок познайомилась з ОСОБА_7 на похороні ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_11 показав, що померлий ОСОБА_8 є батьком його дружини ОСОБА_4 . Остання відвідувала ОСОБА_8 в лікарні в м. Мена.

Свідок ОСОБА_12 показав, що з ОСОБА_8 товаришував. Догляд за ОСОБА_8 здійснювали ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Свідок не знайомий з ОСОБА_7 .

Згідно свідоцтва про смерть (а.с. 9), ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З заповіту від 26.04.2019 (а.с.10) та реєстру про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.04.2019 (а.с.11) вбачається, що заповіт посвідчений державним нотаріусом Сосницької районної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №407, відповідно до якого ОСОБА_8 на випадок своєї смерті заповів: грошові вклади в сумі 35 000 грн. ОСОБА_6 та грошові вклади в сумі 30 000 грн. ОСОБА_5 .

З заповіту від 26.07.2021 посвідченого приватним нотаріусом Корюківського районного нотаріального округу Чернігівської області Куць М.І., та зареєстрований в реєстрі за №1244 (а.с.12) вбачається, що ОСОБА_8 заповів все своє майно ОСОБА_7 . Заповіт підписаний ОСОБА_8 .

З довідки КНП «Менська лікарня» Менської міської ради №857 від 27.07.2021 (а.с.96) вбачається, що ОСОБА_8 з 24.07.2021 по 27.07.2021 перебував на стаціонарному лікуванні. ОСОБА_8 контактний, свідомий, психічних та поведінкових розладів не має.

З копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 (а.с.127-166) вбачається, що заяви про прийняття спадщини подали: ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

За змістом статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до визначення, яке міститься в статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251, 1252 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Згідно з частинами першою, другою статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Стаття 203 ЦК України містить загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Згідно з частиною першою статті 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Стаття 225 ЦК України визначає правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, зокрема, відповідно до частини першої цієї статті правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11.11.2019 в справі № 496/4851/14-ц (провадження № 61-7835сво19) вказав, що підставою для визнання правочину недійсним згідно частини першої статті 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину.

Відповідно до статті 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Обов`язковість вимог статті 105 ЦПК України щодо призначення судово-психіатричної експертизи при вирішенні спору про визнання правочину недійсним за статтею 225 ЦК України вказує на те, що саме висновок експерта в цьому випадку є належним доказом медичного характеру в розумінні статті 77 ЦПК України.

Матеріали справи не містять висновку експертизи про те, що станом на 26.07.2021 (момент вчинення оспорюваного заповіту) ОСОБА_8 був абсолютно неспроможним розуміти значення своїх дій та керувати ними, в момент вчинення правочину.

В судовому засіданні 14.11.2023 судом роз`яснено право сторонам у справі заявити клопотання про призначення посмертної судової психіатричної експертизи, для встановлення факту, що ОСОБА_8 не здатен був усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними при складанні заповіту 26.07.2021.

Посмертна судово психіатрична експертиза не проводилась оскільки, представник позивачки ОСОБА_1 відмовився від проведення даної експертизи.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 критично, оскільки дані особи не сприймали обставини, щодо стану ОСОБА_8 безпосередньо в день складення заповіту.

Обставини про те, що ОСОБА_8 перебував в лікарні в дуже важкому стані, не розмовляв та не усвідомлював значення свої дій, тому не міг висловити свою волю, щодо розпорядження власним майном, є не доведеними належними та допустимими доказами. Наведені вище обставини спростовуються довідкою КНП «Менська лікарня» в якій зазначено, що ОСОБА_8 перебуваючи в лікарні був свідомим та контактним, психічних та поведінкових розладів не мав, а також показаннями свідка ОСОБА_4 , яка показала, що говорила з ОСОБА_8 в лікарні.

Також, особистий підпис заповідача у заповіті свідчить про вільне волевиявлення заповідача, а обставини, які вплинули на волевиявлення заповідача, судом не встановлені.

Таким чином позивачкою належними та допустимими доказами не доведено, що при посвідченні оспорюваного заповіту ОСОБА_8 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними та що у нього було відсутнє волевиявлення на вчинення спірного правочину, а тому у суду відсутні правові підстави для визнання оспорюваного заповіту недійсним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 203, 225, 1217, 1233, 1247, 1251, 1252, 1254, 1257 ЦК України, ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , третя особа на стороні відповідача - приватний нотаріус Корюківського районного нотаріального округу Куць Марина Іванівна, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання заповіту недійсним, - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 08.12.2023.

Суддя А.П. Стельмах