Справа № 761/8802/23
Провадження № 2/761/6339/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В.

за участю секретаря: Бражніченко І.О.

представників відповідача: Божкова Т.І.

розглянувши в підготовчому провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання відповідача Державного концерну «Укроборонпром» про закриття провадження в цивільній справі за позовом Профспілкового комітету «Первинної організації Профспілки авіабудівників України (ПО ПАУ)» на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві до Державного концерну «Укроборонпром» про зобов`язання вчинити дії по розірванню трудового договору, -

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Профспілкового комітету «Первинної організації Профспілки авіабудівників України (По ПАУ)» на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві (ХДАВП) до Державного концерну «Укроборонпром» про визнання бездіяльності, відповідно до якої позивач просить суд: зобов`язати Держаний концерн «Укроборонпром» виконати вимогу Профспілки про розірвання трудового договору з керівником ХДАВП №581 від 16.12.2022. та розірвати трудовий договір з Генеральним директором ХДАВП ОСОБА_1 внаслідок порушення ним законодавства про працю, про колективні договори і угоди, Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.04.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом Профспілкового комітету «Первинної організації Профспілки авіабудівників України (По ПАУ)» на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві (ХДАВП) до Державного концерну «Укроборонпром» про визнання бездіяльності. Розгляд вказаної цивільної справи проводити в порядку загального позовного провадження.

27.04.2023 року до суду надійшло клопотання відповідача Державного концерну «Укроборонпром» про закриття провадження у вказаній справі, оскільки відповідач ДК «Укроборонпром» вважає, що даний спір підлягає розгляджу за правилами господарського судочинства, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши думки представника відповідача, дослідивши клопотання та матеріали справи приходить до наступних висновків.

У ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції судів, які діють за правилами цивільного та кримінального судочинства, а також господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити за відповідними судовими процедурами. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Згідно із частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Як вбачається з положень частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Велика Палата Верховного Суду послідовно зазначала, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних індивідуальних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, те, що суб`єктний склад такого спору включає, як правило, фізичну особу, яка є стороною цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин(стаття 19 ЦПК України, постанова від 14 грудня 2022 року у справі № 201/909/20 (провадження № 14-34цс22).

Разом з тим, відповідно до положень пунктів 3, 6 та 13 частини першої статті 20ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; та вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Відтак серед ознак, визначених у частині першій статті 20 ГПК України для відмежування господарської юрисдикції від інших, є, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних правовідносин (пункт 3); справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно, реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем (пункт 6); щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують право на майно, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна (пункт 13) тощо.

Аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що критеріями розмежування судової юрисдикції, зокрема господарської та цивільної юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад учасників правовідносин, зміст їх прав та обов`язків, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ та/або спорів.

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 03 листопада 2020 року у справі № 922/88/20 (провадження № 12-59гс20),від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19),від 19 травня 2020 року у справі № 910/23028/17 (провадження № 12-286гс18),від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б (провадження № 12-143гс19).

Встановивши, що учасниками у цій справі є юридичні особи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 41 ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Частиною першою статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Сторонами у цій справі є Профспілковий комітет «Первинної організації Профспілки авіабудівників Україн (ПО ПАУ)» на Харківському державному авіаційному виробничому підприємств та Державний концерн «Укроборонпром», а тому спірні правовідносини підпадають під господарську юрисдикцію.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі № 638/15841/14-к (провадження № 61-18986св21).

Із змісту позову вбачається, що спір виник з правовідносин, які стосувалися розірвання трудового договору з керівником Харківського державного авіаційного виробничого підприємства ОСОБА_1, рішення за яким прийнято 16 грудня 2022 року на засіданні комітету Первинної організації професійної спілки авіабудівників України. На думку, позивача цей спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки стосується трудового спору.

Дійсно, розірвання трудового договору з керівником підприємства, установи, організації на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) передбачено статтею 45 КЗпП України та статті 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Разом з тим правове регулювання питання розірвання трудового договору з керівником підприємства, установи, організації за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення у результаті припинення трудових правовідносин. Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальним за таких обставин є корпоративні правовідносини, що виникають всередині підприємства, між підприємством та особами, яким довірено поноваження з управління ним (абзац четвертий пункту 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі №1-2/2010). Такі висновки Велика Палата Верховного Суду неодноразово підтверджувала, зокрема, в постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 510/456/17, 08 листопада 2019 року у справі № 667/1/16, 19 лютого 2020 року у справі № 145/166/18 та 14 грудня 2011 року у справі №201/909/20.

Отже, цей спір пов`язаний з діяльністю підприємства й управлінням ним. Наслідки його вирішення можуть впливати на трудові правовідносини з генеральним директором Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, що не змінює корпоративного характеру такого спору. Доцільним є зберігати єдину юрисдикційну належність спорів про припинення повноважень керівника підприємства для формування стабільної та послідовної судової практики щодо належності таких спорів до господарської юрисдикції. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 09 листопада 2022 року у справі № 761/25659/21 (провадження № 14-4цс 22).

Враховуючи викладене вище, вказаний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинен розглядатися в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про задоволення клопотання відповідача та необхідність закриття провадження у даній справі, скільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу його право звернення до господарського суду за правилами положень ГПК України в порядку господарського судочинства.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.266 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 255-256, 258- 261 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

клопотання відповідача Державного концерну «Укроборонпром» про закриття провадження в цивільній справі за позовом Профспілкового комітету «Первинної організації Профспілки авіабудівників України (ПО ПАУ)» на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві до Державного концерну «Укроборонпром» про зобов`язання вчинити дії по розірванню трудового договору - задовольнити.

Провадження по справі за позовом Профспілкового комітету «Первинної організації Профспілки авіабудівників України (ПО ПАУ)» на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві до Державного концерну «Укроборонпром» про зобов`язання вчинити дії по розірванню трудового договору - закрити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено: 07.06.2023.

Суддя: