Справа № 127/4003/21
Провадження № 22-ц/801/1021/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 рокуСправа № 127/4003/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Луцишина О.П.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 березня 2023 року, ухвалене суддею рішення Вінницького міського суду Вінницької області Сичуком М.М.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , Вінницької міської ради, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Юрченко С.В. та в подальшому уточнюючи позовні вимоги просила визнати право власності в порядку спадкування.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 . Після смерті якого відкрилась спадщина , зокрема на квартиру АДРЕСА_1 , яка була придбана згідно договору - купівлі продажу та земельні ділянки, площею 0,0407 га, площею 0,0437 га, площею 0,0307 га, що знаходяться за адресою - АДРЕСА_2 .

Позивач вказує, що з метою оформлення спадщини вона звернулася до приватного нотаріуса Вінницького МНО Юрченко С.В., де була заведена спадкова справа за № 9/2020.

Проте, постановою від 11.12.2020 нотаріус відмовила у видачі свідоцтва на все спадкове майно. Постанова від 11.12.2020 стосується нерухомого майна: домоволодіння АДРЕСА_2 ; земельних ділянок площею 0,0407 га; площею 0,0437 га; площею 0,0307 га; площею 0,0139, площею 0,0005 та іншого будь - якого нерухомого та рухомого майна в разі виявлення, виникнення та встановлення права власності за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Відмовляючи у видачі свідоцтва, нотаріус свою відмову мотивував відсутністю правовстановлюючих документів у заявника.

Постанова від 11.12.2020 стосується такого нерухомого майна: на всю частку у праві власності на земельні ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,0139, площею 0,0005. Вказані земельні ділянки згідно правовстановлюючих документів зареєстровані в спільній сумісній власності спадкодавця ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 без визначення часток. Відмовляючи у видачі свідоцтва про право власності на земельні ділянки, нотаріус відмову мотивував тим, що він не може визначити склад спадкового майна, а саме на яку частку земельної ділянки можливо видати свідоцтво.

Позивач зазначає, що відсутність у неї правовстановлюючих документів на вказані об`єкти нерухомого майна пояснюється тим, що відповідач ОСОБА_1 не віддає їй оригінали документів.

Вказані обставини стали підставою звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 березня 2023 року позов задоволено. Визнано право власності за ОСОБА_2 на спадкове майно після померлого батька ОСОБА_3 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 : на квартиру АДРЕСА_1 , яка була придбана згідно договору - купівлі продажу нерухомості від 11.12.1999 року, що був зареєстрований за реєстровим № 75337 від 11.12.1999 року на Товарній біржі «Українська» та в КП «ВООБТІ» 13.12.1999 року в реєстровій книзі № 293 за реєстровим № 43/27925. Квартира складається з коридору 2-1, кладової 2-2, кухні 2-3, житлових кімнат 2-4, 2-5, загальною площею 53,3 кв.м., у тому числі житловою - 34,6 кв.м.; - на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,0407 га, кадастровий номер :03:007:0115 - витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-020; - на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,0437 га, кадастровий номер :03:007:0119 - витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-020; - на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,0307 га, кадастровий номер :03:007:0120 - витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-020.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати в частині визнання права власності на квартиру.

Інші учасники прави рішення в апеляційному порядку не оскаржували.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції визнаючи право власності на квартиру, проігнорував вимоги ст.ст 47, 220 ЦК УРСР , які діяли на момент укладення угоди, оскільки договір купівлі-продажу квартири, який укладений на товарній біржі, не був посвідчений нотаріально, а позивач при звернені з позовом не висунула вимогу щодо визнання договору дійсним та не притягнула до участі у справі в якості третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товарну біржу «Українська», де укладався договір.

В свою чергу, позивач подала письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Інші учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Рішення суду оскаржується в частині визнання права власності на квартиру. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не перевіряється.

Відповідач ОСОБА_1 та приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Юрченко С.В. в судове засідання не з`явились. Про причини своєї неявки не повідомили.

Від представника Вінницької міської ради надійшла заява, в якій просить розглядати справу у його відсутність.

Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи- позивача, її представника, представникам відповідача ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Після його смерті відкрилась спадщина на наступне майно:

1) 12/25 ідеальних часток будинковолодіння АДРЕСА_1 , а саме квартира № 2 в житловому будинку літ. «А» площею 34,6 кв.м. Вказане нерухоме майно було придбане на підставі договору купівлі - продажу нерухомості від 11.12.1999 року. Договір купівлі - продажу від 11.12.1999 року був зареєстрований у ВООБТІ в реєстрову книгу № 293 за реєстровим № 43/27925. До складу частки відносились коридор 2-1, кладова 2-2, кухня 2-3, житлові кімнати 2-4, 2-5, житлова площа 34,6 кв.м., загальна 53,3 кв.м.

2) 13/50 ідеальних часток будинковолодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_3 придбав згідно договору купівлі - продажу від 25.10.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького МНО Ковальовою В.М. в зареєстрованого в реєстрі за № 1494. Право власності за вказаним правочином було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером № 37954125. Згідно договору № 1494 13/50 ідеальних часток - житловий будинок, зазначений на плані літерою «А», що входить до складу домоволодіння з двох житлових будинків з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами. В договорі № 1494 відображено відомості КП «ВМБТІ» від 23.10.2012 року за № 35948878 на земельній ділянці розташовані: житловий будинок (д/в обкл. цеглою), загальною площею 119,3 кв.м., житловою 69,0 кв.м., позначений на плані літ. «А», прибудова (д/в обкл. цеглою) - літ. «А1», прибудова (цегла) - літ «а», житловий будинок (цегла), загальною площею - 221,7 кв.м., житловою 67,0 кв.м., позначений на плані літ. «З», цокольний поверх (цегла) - літ. «ц/З», веранда (цегла) - літ. «з», ганок, козирок (п/карб.), козирок (п/карб.), балкон (м/огор.), погріб (цегла) - літ. «п/В», погріб (цегла) - літ. п/Д, сарай (цегла) - літ. «В», сарай (д/в) - літ. «Д».

3) Земельна ділянка за кадастровим номером № :03:007:0120, площею 0,0307 га, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 .

4) Земельна ділянка за кадастровим номером № :03:007:0119, площею 0,0437 га, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 .

5) Земельна ділянка за кадастровим номером № :03:007:0114, площею 0,0139 га, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 . Дана земельна ділянка зареєстрована у спільній сумісній власності з ОСОБА_5 та ОСОБА_4

6) Земельна ділянка за кадастровим номером № :03:007:0121, площею 0,0005 га, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 . Дана земельна ділянка зареєстрована у спільній сумісній власності з ОСОБА_5 та ОСОБА_4

7) Земельна ділянка за кадастровим номером № :03:007:0115, площею 0,0407 га, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 . Вказана земельна ділянка була придбана на підставі договору купівлі - продажу від 28.11.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу і зареєстрованого в реєстрі за № 4974.

8) Земельна ділянка за кадастровим номером № :03:007:0118, площею 0,0175 га, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 . Вказана земельна ділянка була придбана на підставі договору купівлі - продажу від 08.09.2010, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу і зареєстрованого в реєстрі за № 2342.

Позивач зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Постановою від 11.12.2020 нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва на все спадкове майно, так як згідно п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та згідно п. 4.18 цієї ж глави, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію шляхом безпосереднього доступу до нього. Інформація щодо зареєстрованого права власності ОСОБА_3 за даними Державного реєстру речових прав на майно відсутня.

Постанова від 11.12.2020 стосується нерухомого майна: домоволодіння АДРЕСА_1 ; земельної ділянки за кадастровим номером № :03:007:0115, площею 0,0407 га; земельної ділянки за кадастровим номером № :03:007:0119, площею 0,0437 га; земельної ділянки за кадастровим номером № :03:007:0120, площею 0,0307 га; на всю частку у праві власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,0139, кадастровий номер № :03:007:0114; на всю частку у праві власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,0005, кадастровий номер № :03:007:0121; та іншого будь - якого нерухомого та рухомого майна в разі виявлення, виникнення та встановлення права власності за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Постанова від 11.12.2020 стосується такого нерухомого майна: на всю частку у праві власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,0139, кадастровий номер № :03:007:0114; на всю частку у праві власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,0005, кадастровий номер № :03:007:0121. Вказані земельні ділянки згідно правовстановлюючих документів зареєстровані в спільній сумісній власності спадкодавця ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 без визначення часток.

Відповідно до листа КП «ВМБТІ» від 09.12.2020 року № 7971 вбачається, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 1370 на будинковолодіння АДРЕСА_1 станом на 29.12.2012 за ОСОБА_3 зареєстрована в цілому квартира № 2 в житловому будинку літ. «А», яка складається з: коридору 2-1, кладової 2-2, кухні 2-3, житлових кімнат 2-4, 2-5, загальною площею 53,3 кв.м., у тому числі житловою - 34,6 кв.м на підставі договору купівлі - продажу нерухомості від 11.12.1999 року м. Вінниця, який зареєстрований в Товарній біржі «Українська» м. Київ за реєстраційним № 75337 від 11.12.1999 року. Реєстрація даного договору проведена в КП «ВООБТІ» 13.12.1999 року в реєстровій книзі № 293 за реєстровим № 43/27925. Також повідомлено, що станом на 19.09.2012 року на земельній ділянці розташовані: житловий будинок літ. «А», прибудови літ. «А1», «а», загальною площею 119,3 кв.м., в тому числі житловою - 69,0 кв.м., житловий будинок літ. «З», цокольний поверх літ. «ц/З», веранда літ. «з», загальною площею 221,7 кв.м., в тому числі житловою - 67,0 кв.м., погріба літ. «п/В», «п/Д», сараї літ. «В», «Д». станом на дату останньої технічної інвентаризації, 19.09.2012 року, самочинно збудовані будівлі та самочинно переплановані приміщення в житлових будинках відсутні.

Право власності померлого ОСОБА_3 на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,0407 га, кадастровий номер :03:007:0115, на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,0437 га, кадастровий номер :03:007:0119, на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,0307 га, кадастровий номер :03:007:0120, підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-020, № НВ-020, № НВ-020.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.11.2022, яке залишено без змін постановою Вінницького апеляційного суду, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Юрченко С.В., про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем відмовлено.

Задовольняючи позов до Вінницької міської ради, суд першої інстанції виходив з того, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відмовляючи у позові до ОСОБА_1 , суд свій висновок мотивував тим, що відповідач не є спадкоємцем померлого, а відтак не є належною стороною у справі.

З таким висновком погоджується Вінницький апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на Законі, відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить наявним доказам та матеріалам справи.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця (ст.1261 ЦК України). Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1 ст.1267 ЦПК України).

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду від 10.11.2021 в справі № 759/19779/18 зазначено, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 та від 19 січня 2022 року у справі № 280/4/18.

Так, судом першої інстанції встановлено, що після смерті ОСОБА_3 до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини звертались позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 .

Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину з дотриманням установленого порядку та строку.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 24 і 25 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

В свою чергу ОСОБА_1 не входить до кола спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , а тому її права не порушені.

Врахувавши вказане, вирішуючи спір суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 не є належним відповідачем у справі.

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що суд першої інстанції визнаючи право власності на квартиру не взяв до уваги, що договір купівлі-продажу квартири, який укладався на товарній біржі, не був посвідчений нотаріально, а позивач при звернені з позовом не висунула вимогу щодо визнання договору дійсним та не зазначила відповідачем особу, яка була іншою стороною біржової угоди, а також в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товарна біржа «Українська», де укладався договір, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Так, відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості від 11.12.1999, який зареєстрований за реєстровим №75337 від 11.12.1999 на Товарній Біржі «Українська» м. Київ спадкодавець ОСОБА_3 придбав квартиру за адресою АДРЕСА_1 . З договору вбачається, що Українська товарна біржа діяла у відповідності до Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 №1956-ХІІ та у відповідності до Ліцензії Міністерства юстиції України №1/3757 від 29.12.1997.

Реєстрація даного договору проведена в КП «ВООБТІ» 13.12.1999 в реєстровій книзі №293 за реєстровим №43/27925.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 таку реєстрацію КП «ВООБТІ» не оскаржувала та не просила визнати правочин купівлі-договору недійсним (нікчемним).

Разом з тим, колегія суддів зважує на те, що питання дійсності біржової угоди не було предметом розгляду в суді першої інстанції, як і не було предметом дослідження питання з приводу надання коштів на придбання квартири саме відповідачем в приміщенні Товарної біржі «Українська». Відтак доводи апеляційної скарги в цій частині до уваги не приймаються, оскільки вони виходять за межі позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Враховуючи зазначені обставини, а також вимоги чинного законодавства України, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального та процесуального права, які регулюють правовідносини сторін та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Ч.3ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Випадки для звільнення від доказування, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивач надала суду першої інстанції належні та допустимі докази на підтвердження заявлених ним вимог, які в своїй сукупності є достатніми для прийняття обґрунтованого та вмотивованого рішення, яке і було ухвалене судом першої інстанції.

При вирішенні спору, судом було враховано всі обставини справи, надано оцінку усім належним доказам.

Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому з огляду на положення ч. 2 ст. 376 ЦПК України, не може бути підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 червня 2023 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало