Єдиний унікальний номер 725/6595/23
Номер провадження 2/725/782/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2023

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Галичанського О.І.

при секретарі Симик І.М.,

за участю позивача та його представника адвоката Герегової Н.І. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа , яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Чернівецької міської ради про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом

В обґрунтування своїх заявлених позовних вимог вказує, що з лютого 2020 року по липень 2021 року перебував у стосунках із ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька ОСОБА_3 .

Вказує, що однією сім`єю з ОСОБА_2 фактично проживали в період з грудня 2020 року по липень 2021 року. На час народження ОСОБА_4 , він з ОСОБА_2 проживали разом та перебували у стосунках, але через місяць після народження доньки ОСОБА_2 з`їхала з квартири.

Вказує, що він самостійно оформив свідоцтво про народження дитини в органах РАЦС, оскільки відповідачка про це не потурбувалась. Фактично через місяць після народження доньки, ОСОБА_2 залишила проживати доньку ОСОБА_4 з ним .

Вказує, що один займався вихованням, розвитком та утриманням дитини. ОСОБА_2 від цього процесу самоусунулася, життям та здоров`ям ОСОБА_4 не цікавить ся. Таким чином, з народження і до цього часу ОСОБА_4 проживає з ним. ОСОБА_2 тривалий час до неї не навідувалась, а потім взагалі виїхала за кордон і зв`язок із нею обірвався.

Посилаючись на норми матеріального права, уточнюючи позовні вимоги, просить суд визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком - ОСОБА_1 за місцем його проживання .

Позивач у судовому засіданні підтвердив обставини , наведені у позові. Додатково пояснив, що ОСОБА_2 не цікавиться взагалі донькою ОСОБА_5 . На даний час перебуває за кордоном. Самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Він з моменту народження доньки самостійно її виховував та піклувався і продовжує це робити зі своєю нинішньою дружиною ОСОБА_1 .

Представник позивача підтримала доводи позовної заяви та просила задовільнити позов.

Відповідачка у судові засідання не з`являлася. 13.09.2023 року у приміщенні суду ОСОБА_2 ознайомилась із матеріалами справи та отримала позовну заяву з додатками на руки.

Жодних клопотань чи пояснень по суті справи не надала. Причини неявки у судові засідання не повідомила. Правом на подання відзиву на позов не скористалася.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 підтвердили той факт, що після народження доньки ОСОБА_4 , її мати ОСОБА_2 покинула сім`ю та дитиною не цікавиться. ОСОБА_1 самостійно виховує та піклується про дитину з народження по даний час.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено , що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються батьками малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів. Поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Нормами ч 1, ч. 2 ст. 161 СК України передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей (ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно довідки НКП " Міська дитяча поліклініка "Чернівецької міської ради , за медичною допомогою з дитиною та на обстеження вузьких спеціалістів до лікарні звертається батько ОСОБА_8 . Мати більше 1,5 року до лікарні не зверталась. (.а.с21).

Згідно витягу із сайту Управління освіти Чернівецької міської ради , ОСОБА_9 до ЗДО КТ №45 "Країна дитинства" зареєстрував батько ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Право на свободу вибору місця проживання кожному гарантоване ст. 33 Конституції України.

Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Згідно витягу з бази даних щодо перетинання державного кордону України,наданого Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України , ОСОБА_2 03.02.2022 року виїхала з території України та 07.03.2022 року повернулась назад. Згодом 15.03.2022 року знову покинула територію України та повернулась назад до України тільки 14.08.2023 року , фактично перебувала за кордоном 1 рік та 5 місяців. 02.10.2023 року ОСОБА_10 через п/п « Дяківці» Чернівецької митниці покинула територію України. ( а.с. 63).

Принцип статті 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що випливає як зі змісту статті 141 Сімейного кодексу України, Так зі змісту Конвенції про права дитини, тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, рівно як і батько дитини, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини батьки можуть реалізувати свої права шляхом домовленості між собою щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Враховуючи всі обставини справи в сукупності, з огляду на визначений Декларацією прав дитини принцип, діючи винятково в інтересах дитини, враховуючи вік дитини , приймаючи до уваги особисті якості матері та батька, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, враховуючи факт тривалого перебування відповідачки за кордоном , що фактично підтверджує не виконання нею своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітньої дитини,відсутності піклування та участі у фінансовому утриманні дитини, інші обставини, суд вважає, що слід визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком - ОСОБА_1 за місцем його проживання .

На підставі наведеного вище, враховуючи положення ст. 264 ЦПК України, відповідно до якої під час ухвалення рішення суд , окрім іншого вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити , керуючись ст.161 Сімейного кодексу України, ст.ст.76,81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити .

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем його проживання .

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський