Житомирський апеляційний суд
Справа №276/529/23 Головуючий у 1-й інст. Бобер Д. О.
Категорія 52 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Трояновської Г.С., Талько О.Б.,

за участю секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №276/529/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за апеляційними скаргами ОСОБА_3 , інтереси якого представляє адвокат Баховський Михайло Михайлович, та ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Хоменко Сергій Олександрович

на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 30 серпня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Бобра Д.О.

в с т а н о в и в :

Позивач у березні 2023 року звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відшкодування майнової шкоди у ромірі 112450,00 грн., моральної шкоди в розмірі 25000,00 грн., судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1374,50 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 20% від ціни позову, а саме 2490,00 грн.

На обґрунтування вимог зазначив, що 16 жовтня 2020 року о 11 год. 40 хв. на 6км+500м а/д Нова Борова-Йосипівка в межах населеного пункту села Емілівка Хорошівського району Житомирської області водій автомобіля марки SCANIA R124LA д.н.з. НОМЕР_1 із н/причіпом UNTERHOLZNER, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, стан транспортного засобу, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення із автомобілем HYUNDAI SANTAFE, д.н.з. НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_1 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Вина водія автомобіля марки SCANIA R124LA д.н.з. НОМЕР_1 підтверджується постановою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 23.12.2020 року у справі №276/1547/20. На ремонт автомобіля, згідно із рахунком на оплату №2195 від 08.12.2020 року виданим ТОВ «Житомиравтотехцентр» та купівлю складових матеріалів було витрачено 112450,00 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки SCANIA R124LA, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «СГ`Ю.БІ.АЙ-КООП» згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/2285994, 02 липня 2021 року позивач звернувся із позовом до ПрАТ «СГ`Ю.БІ.АЙ-КООП» про стягнення страхового відшкодування, заподіяного внаслідок ДТП.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 25.05.2022 позов задоволено частково. Вирішено стягнути ПрАТ «СГ`Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь ОСОБА_1 страхову виплату майнової шкоди у розмірі 110450,00 грн., моральну шкоду у розмірі 4000,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 22890,00 грн. та судовий збір в сумі 1144,00 грн. На виконання даного рішення судом першої інстанції видано виконавчий лист від 13.07.2022 року, на підставі якого Подільським відділом державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) було відкрито виконавче провадження за № 69756120. Однак, через відсутність майна у ПрАТ «СГ`Ю.БІ.АЙ-КООП», на яке може бути звернуто стягнення, представником позивача до виконавчої служби було подано лист про повернення виконавчого листа.

Відтак, незважаючи на наявність судового рішення про стягнення майнової шкоди зі страховика, порушене право ОСОБА_1 не було відновлено, оскільки майнові збитки та моральна шкода йому не були відшкодовані через неплатоспроможність страхової компанії, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду із позовом до винуватців ДТП для отримання такого відшкодування.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 30 серпня 2023 року у задоволенні позову до ОСОБА_2 було відмовлено. Позов до ОСОБА_3 задоволено частково та стягнуто з останнього на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 2000,00 грн., а також моральну шкоду в розмірі 4000,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_3 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, яка сталася 16 жовтня 2020 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Рішенням суду від 25 травня 2022 року стягнуто з ПрАТ «СГ`Ю.БІ.АЙ-КООП» майнову та моральну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля SCANIA R124LA д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована і судом було ухвалено рішення про стягнення майнової коши в межах страхової суми зі страховика, що свідчить про вирішення спору судом. Крім того вважає, що позивач заявив позов до неналежного володільця транспортного засобу не врахувавши при цьому, що ОСОБА_3 на підставі довіреності 20.06.2020 року передав транспортний засіб ОСОБА_2 . Також звертає увагу, що власником транспортного засобу HYUNDAI SANTAFE д.н.з. НОМЕР_3 є ОСОБА_4 , яка і повинна була звертатися до суду з відповідним позовом про відшкодування шкоди.

Звертає також увагу, що суд першої інстанції не врахував, що саме на страховика покладений відповідний обов`язок у межах страхової суми відшкодувати заподіяну страхувальником шкоду, а отже, вимоги про стягнення компенсації майнової шкоди, які не перевищують ліміту відповідальності страховика, можуть бути заявлені лише до нього.

02 жовтня 2023 року представником відповідача адвокатом Баховським М.М. подано заяву про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судових витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 6000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Також, не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач через свого представника також подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, відхиливши його доводи про можливість стягнення завданої шкоди із винуватця дорожньо-транспортної пригоди, оскільки у страховика відсутнє майно, на яке може бути стягнуто звернення. При цьому зазначає, що ні Цивільним процесуальним кодексом України, ні Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено право потерпілого у такому випадку на звернення до суду про стягнення шкоди виключно зі страхувальника, яким укладено відповідний договір зі страховиком. Вважає, що деліктне зобов`язання не було припинено, оскільки, заходи щодо розшуку майна боржника ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» виявились безрезультативними, а тому порушені його права на відшкодування майнових втрат в результаті ДТП підлягають захисту. У зв`язку з цим останній скористався своїм правом і звернувся з позовом про відшкодування шкоди безпосередньо до власника авто SCANIA R124LA д.н.з. НОМЕР_1 та винуватця дорожньо-транспортної пригоди. Зазначає, що невірним є підхід суду, коли потерпілий позбавлений можливості на власний розсуд обирати, яким чином йому отримати відшкодування, яке присуджено за рішенням суду, але фактично не виконується через те, що страхова компанія фактично не здійснює свою діяльність через позбавлення ліцензії, членства в МТСБУ та перебуває в стані припинення (банкрутства). Вважає, що, оскільки ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» позбавлена членства в МТСБУ через заборгованість та в останньої відсутнє майно, на яке може бути звернуте стягнення, він правомірно звернувся з позовом до відповідачів для відшкодування шкоди. Зазначає, що саме діями ОСОБА_2 окрім, майнової шкоди, йому спричинені моральні страждання, які спровоковані постійними переживаннями стосовно пошкодження автомобіля, зверненням до страхової компанії щодо відшкодування майнової шкоди, затяжним судовим процесом та перебування у постійному емоційному стресі.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 .. При цьому зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства. Зазначає, що він правомірно звернувся з позовом до власника транспортного засобуSCANIA R124LA д. н. з. НОМЕР_1 та винуватця дорожньо-транспортної пригод,оскільки ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» не виконало своє зобов`язання. Вважає, що обов`язок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, покладається безпосередньо на власника такого джерела, тобто ОСОБА_3 .

Представник позивача в судовому засіданні підтримав свою апеляційну скаргу, проти апеляційної скарги відповідача заперечував.

Представник відповідача просив свою апеляційну скаргу задовольнити, проти доводів апеляційної скарги позивача заперечував.

Від представника ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі. Просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. З урахуванням положень ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 16 жовтня 2020 року о 11 год. 40 хв. на 6 км+500 м а/д Нова Борова-Йосипівка в межах населеного пункту села Емілівка Хорошівського району Житомирської області водій автомобіля марки SCANIA R124LA д.н.з. НОМЕР_1 із н/ причіпом UNTERHOLZNER д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, стан транспортного засобу, не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення із автомобілем HYUNDAI SANTAFE д.н.з. НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_1

20 червня 2023 року ОСОБА_3 видав довіреність, відповідно до якої він уповноважив ОСОБА_2 укладати від його імені будь-який дозволений чинним законодавством України правочин, а саме: договір купівлі-продажу, міни, оренди за ціною та на умовах визначених на власний розсуд (за умови сплати податку з доходів фізичних осіб) належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 26.06.2014 року Центром ДАІ 8007, автомобілем марки SCANIA, моделі R124LA, 1999 року випуску, тип- ВАНТАЖНИЙ СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ-Е, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого 25.06.2014 року Центром ДАІ 8007 (дата першої реєстрації 01.03.2006 року) (а.с.64).

Постановою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2020 року у справі №276/1547/20 відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.10).

На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу SCANIA R124LA д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» (а.с.16).

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 25 травня 2022 року позов ОСОБА_1 до ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» задоволено частково. Стягнуто з відповідача страхову виплату майнової шкоди у розмірі 110450 грн., моральну шкоду у розмірі 4000,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 22890,00 грн. та судовий збір в сумі 1144,50 грн. (а.с.21).

Листом Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18.01.2023 року повідомлено, що у боржника ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» відсутні кошти та майно, а на рахунки накладено арешт (а.с.22).

02 березня 2023 року представник ОСОБА_1 подав заяву про повернення виконавчого листа (а.с.24). Листом від 07.03.2023 року останньому запропоновано звернутися до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.76).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 25.05.2022 року по справі №276/1101/21 стягнуто ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь ОСОБА_1 страхову виплату, а тому підстави для відшкодування заподіяної шкоди в результаті ДТП з володільця транспортного засобу відсутні. Також суд зазначив, що власником транспортного засобу марки SCANIA, моделі R124LA, д.н.з. НОМЕР_1 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди 16 жовтня 2020 року був відповідач ОСОБА_3 , який відповідно до ч.2 ст.1187 ЦПК України і є належним володільцем джерела підвищеної небезпеки. При цьому суд відхилив доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що ним продано транспортний засіб марки SCANIA, моделі R124LA, д.н.з. НОМЕР_1 відповідачу ОСОБА_2 на підставі довіреності, а тому останній і повинен відповідати за шкоду заподіяну внаслідок ДТП. Так зі змісту вказаної довіреності не вбачається надання ОСОБА_2 права володіння та користування даним автомобілем для власних потреб і у власних інтересах. Доказів укладення договору купівлі- продажу транспортного засобу марки SCANIA, моделі R124LA, д. н. з. НОМЕР_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не надано, а представником ОСОБА_2 вказана обставина в судовому засіданні не визнавалась.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним, виходячи з наступного.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (провадження № 14-95цс20) підтвердила вищезазначений висновок, вказавши, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як вбачається з матеріалів справи, на час ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу SCANIA R124LA д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП». Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області стягнуто із страхової компанії страхову виплату майнової шкоди в повному обсязі за мінусом франшизи 2000 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_3 майнової шкоди, суд першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду, виходив з того, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, коли згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», в якої виник обов`язок з відшкодування шкоди, згідно рішення суду від 25.05.2022 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з відповідачів майнової шкоди.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Положеннями п.36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на особу, відповідальну за завдані збитки, покладається обов`язок компенсувати суму франшизи, якщо вона була передбачена договором.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 25.05.2022 по справі №276/1101/21 стягнуто з ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» страхову виплату майнової шкоди у розмірі 110450,00 грн., за мінусом франшизи 2000,00 грн., що встановлена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО2285994. Отже, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині стягнення 2000,00 грн. (розмір франшизи) із володільця джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_3 у рахунок різниці між загальним розміром майнової шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу та сумою страхового відшкодування, стягнутого судом зі страховика, підлягають задоволенню.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_3 , що саме ОСОБА_2 на час вчинення ДТП був володільцем та належним користувачем транспортного засобу, оскільки судом першої інстанції встановлено і відповідачем не надано доказів укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу SCANIA R124LA д.н.з. НОМЕР_1 , а зі змісту довіреності від 20.06.2020 року не вбачається надання ОСОБА_2 права володіння та користування вказаним автомобілем.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про можливість стягнення з відповідачів всієї шкоди, завданої внаслідок ДТП з підстав, що потерпілий може відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання, незалежного від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди, колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно статті 1166 ЦПК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника.

Доводи апеляційної скарги про можливість стягнення завданої шкоди із винуватця дорожньо-транспортної пригоди через відсутність у боржника (страховика) майна, на яке може бути звернуто стягнення є безпідставними, оскільки вони суперечать висновкам, викладеним у вказаних вище постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц та від 14 грудня 2021 року по справі №147/66/17. Однак, позивач не позбавлений права ініціювати питання про банкрутство або ліквідацію страховика у передбаченому законодавством порядку та може повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля в результаті ДТП, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких

фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику

в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, врахувавши при визначенні суми моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу, характер та ступінь її завдання, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 4000,00 грн. і стягнення її на користь позивача саме з відповідача ОСОБА_3 , який є належним володільцем джерела підвищеної небезпеки автомобілямарки SCANIA R124LA д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать і витрати на правову допомогу. Однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Щодо заяви адвоката Баховського М.М., який представляє інтереси ОСОБА_3 , про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу та витрат по сплаті судового збору, колегія суддів приходить до висновку, що вони не підлягають відшкодуванню, оскільки у задоволенні апеляційної скарги як позивача так, і відповідача відмовлено у повному обсязі.

Отже, доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду, вони були предметом дослідження в судовому засіданні, суд дав їм належну оцінку і вони не містять підстав для скасування чи зміни рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної скарги залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 , інтереси якого представляє адвокат Баховський Михайло Михайлович, та ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Хоменко Сергій Олександрович, залишити без задоволення,а рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 30 серпня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 грудня 2023 року.

Головуючий Судді