Провадження № 2-др/127/145/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ДОДАТКОВЕ)

07.12.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Невмиваки Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Чернілевської Руслани Віталіївни про ухвалення додаткового рішення з питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради» про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, зобов`язання нарахувати та виплатити премію, та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2023 у даній цивільній справі позов ОСОБА_1 до КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради» про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, зобов`язання нарахувати та виплатити премію, та стягнення моральної шкоди - задоволено частково. Наказ директора КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» № 80 від 28.02.2023 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 » в частині оголошення біологу цитологічної лабораторії ОСОБА_1 догани визнано незаконним та скасовано. Зобов`язано КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію за період роботи починаючи з лютого 2023 та за весь період її позбавлення. Стягнуто з КНП«Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Стягнуто з КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2357 грн. 63 коп. В задоволення решти вимог відмовлено.

13.11.2023 на адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Чернілевської Р.В. про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначено, що представником позивача було визначено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач очікує понести. Відповідно до поданої 06.11.2023 представником позивача заяви, вона зазначала, що докази понесення судових витрат будуть надані суду до судових дебатів або протягом 5 днів після ухвалення відповідного рішення. Додатками до заяви про ухвалення додаткового рішення представник відповідача долучила договір про надання правової допомоги від 09.03.2023, акт виконаних робіт по справі та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 10.11.2023.

З огляду на викладене представник позивача просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог.

При ухваленні рішення у справі питання понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось.

В судове засідання позивач та її представник адвокат Чернілевська Р.В. не з`явились, 07.12.2023 на адресу суду від представника позивача надійшла заява, у якій просила розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення проводити у її відсутність та у відсутність позивача. Вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про місце, день та час проведення судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомлено.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З огляду на викладене суд вважає за можливе провести розгляд справи в частині вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу у відсутність сторін по справі.

Суд, розглянувши заяву та дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Як встановлено ч. ч. 1 3 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що 09.03.2023 між адвокатом Чернілевською Р.В. та позивачем ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги, предметом якого, з поміж іншого, є надання адвокатом Чернілевською Р.В. правничої допомоги у всіх судових установах з питань захисту прав та інтересів ОСОБА_1 (а.с. 24 т.2).

Відповідно до п. 4.1 Договору за надання послуги з правової допомоги клієнт сплачує адвокатові плату у формі гонорару. Розмір гонорару становить 10 000, 00 грн. за представництво інтересів в суді першої інстанції.

Відповідно до акту виконаних робіт від 10.11.2023, що підписано адвокатом Чернілевською Р.В. та позивачем ОСОБА_1 на виконання умов Договору про надання правової допомоги від 09.03.2023 адвокатом надано клієнту правову допомогу у виді підготовки та подання позовної заяви про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, зобов`язання нарахувати та виплатити премію, стягнення моральної шкоди до Вінницького міського суду Вінницької області та участь у судових засіданнях у Вінницькому міському суді Вінницької області у цивільній справі №127/11611/23.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №01-11/23 від 10.11.2023, позивачем ОСОБА_1 здійснено оплату послуг адвоката на суму 10 000,00 гривень.

Суд констатує, що понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у цій справі в наведеному розмірі підтверджується належними та допустимими (описаними вище) доказами.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідача на користь позивача суд зважає на наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, ЄСПЛ висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

Згідно з пунктом 4 частини першої "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст.1 наведеного Закону.

Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу є обґрунтованими.

Разом з тим, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних вимог, що складає 73,2 %, з відповідача на користь позивача слід стягнути 73,2% від суми понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, яка становить 7 320,00 гривень.

Враховуючи викладене суд вважає, що заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, керуючись ст. 136, 137, 141, 270 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Чернілевської Руслани Віталіївни про ухвалення додаткового рішення з питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради» про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, зобов`язання нарахувати та виплатити премію, та стягнення моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради» на користь ОСОБА_1 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 320,00 (сім тисяч триста двадцять) гривень 00 копійок.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення).

Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на додаткове рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради», , місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 84, м. Вінниця.

Суддя: