СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1287/23

пр. № 2/759/1773/23

30 травня 2023 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - П`ятничук І.В.,

за участю секретаря - Марус А.О.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 20.01.2023 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, яким з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , що виникла за період з січня 2019 року по вересень 2022 року станом на 04.05.2023 року у розмірі 1640587,10 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що вона з відповідачем по справі ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.04.2017 року було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5 .

Зазначила, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01.07.2019 року по справі № 759/19481/18 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 щомісячно починаючи з 03.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Київського апеляційного суду від 15.09.2021 року було скасовано рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.07.2019 року та постановлено нове, яким стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання рішення суду 20.10.2021 року Святошинським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 759/19481/18, який було пред`явлено до виконання.

Зазначила, що відповідач ані у добровільному порядку, ані в примусовому порядку не надає кошти на утримання сина, фактично усунувся від виконання батьківських обов`язків, внаслідок чого виникла заборгованість по виплаті відповідачем аліментів.

В зв`язку з вищезазначеним просить стягнути з відповідача на свою користь пеню (неустойку) по заборгованості по аліментам на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розмір якої станом на 04.05.2023 року становить 1640587,10 грн.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2023 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, просили відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у поданому до суду 16.03.2023 року відзиві.

Суд, дослідивши матеріали справи, поданий до суду відзив, вислухавши сторони, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 30 липня 2015 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року було розірвано (а.с. 13-14).

В період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01 липня 2019 року по справі № 759/19481/18 стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову 03.12.2018 року і до досягнення дитиною повнолітня, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку (а.с. 13-14).

Постановою Київського апеляційного суду від 15.09.2021 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 липня 2019 року скасовано та постановлено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 03 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16-19).

На виконання рішення суду 24.10.2019 року Святошинським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 759/19481/18.

Постановою головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гуріною Д.І. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 759/19481/18 (а.с. 20).

З матеріалів справи вбачається, що 13.01.2023 року постановою державного виконавця Чигиринського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Верченко А.І. було прийнято до виконання виконавче провадження № 67257098 з примусового виконання виконавчого листа № 759/19481/18 (а.с. 44-45).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах державного виконавця Чигиринського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Верченко А.І., станом на 01.02.2023 року заборгованість ОСОБА_3 по аліментах становить 98446,60 грн. (а.с. 46-48).

Відповідачем 15.03.2023 року було погашено заборгованість зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 67257098 в розмірі 114846,00 грн., про що свідчить квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № ПН3387295 від 15.03.2023 року (а.с. 50).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що постановою від 20.02.2023 року державного виконавця Чигиринського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Верченко А.І. на ОСОБА_3 було накладено штраф у розмірі 19689,32 грн. в зв`язку з невиконанням ВП № 67257098 (а.с. 49).

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України (далі по тексту - СК України), батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України в редакції Закону № 2037-VІІІ від 17.05.2017 , розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст.263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.11.2021 в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 .04. 2019 у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)».

Тобто, право на стягнення неустойки (пені) за прострочення плати аліментів виникає у стягувача в силу наявності факту прострочення платником сплати аліментів, при цьому, розмір пені вираховується за кожен день прострочення.

При цьому, при вирішенні питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів не має значення факт наявності чи відсутності на день вирішення спору заборгованості по аліментам.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів; розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %; при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Позивач надала належні, допустимі та достатні докази того, що станом на момент пред`явлення позову відповідач без поважних причин, не в повній мірі та не систематично сплачував аліменти на утримання дитини, що також прослідковується із довідки наданої державним виконавцем.

Суд бере до уваги подану довідку-розрахунок державного виконавця Чигиринського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Верченко А.І. в якій зазначається, що у відповідача наявна заборгованість станом на 01.02.2023 року становить 98446,60 грн., оскільки вона відповідачем сплачена тільки 15.03.2023 року.

Разом з тим, з вказаної довідки вбачається, що ОСОБА_3 не вчасно виконував свої зобов`язання по сплаті аліментів.

Судом також встановлено, що відповідач винний у виникненні даної заборгованості по аліментах, оскільки доказів на спростування своїх дій по несплаті аліментів суду не надав, не довів, що заборгованість утворилася з незазначених ним причин та не пов`язана з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, тощо. Крім того, відповідач розрахунок заборгованості складений державним виконавцем Чигиринського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Верченко А.І., не оскаржував.

Відповідно до Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 в справі № 572/1762/15-ц пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що загальна сума пені за прострочення сплати аліментів за період з січня 2019 року по вересень 2022 року становить 83211,25 грн., відтак враховуючи положення ст. 196 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 83211,25 грн., що не перевищує 100 % суми заборгованості по аліментах в межах позовних вимог.

Враховуючи те, що позивач просить стягнути пеню нараховану на заборгованість за прострочення сплати аліментів, яка на час звернення до суду з даним позовом існувала, та те, що боржник був обізнаний зі змістом рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, а також знав про свій обов`язок з їх сплати, доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку з чим заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, відповідач не надав, а тому, суд приходить до висновку що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 180, 182, 196 СК України ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 137-141, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) заборгованість зі сплати аліментів за період з січня 2019 року по вересень 2022 року в розмірі 83211 ( вісімдесят три тисячі двісті одинадцять ) грн. 25 коп.

В інші частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І.В. П`ятничук