Справа № 676/1817/20
Номер провадження 2/676/46/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючоїсудді Швець О.Д.

з участю секретаря Чекашкіної О.Л.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 1997 року. Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 01 квітня 2020 року шлюб розірваний. На підставі договору дарування від 22.07.2004 р. ОСОБА_4 прийняв у дар земельну ділянку площею 0,1151 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних споруд, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . На цій земельній ділянці за спільні кошти подружжя побудувало житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 ; будівлю гаражу - літньої кухні - сарая з підвалом, яка не завершена будівництвом; придбали автомобіль ПАЗ, модель 3205, 1998 року випуску, об`єм двигуна 4250 куб. см. д.н.з. НОМЕР_1 . Подружжя припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, провести поділ майна відповідач добровільно не бажає. Просить провести поділ спільного сумісного майна подружжя: визнати за позивачем право власності на частку будинку по АДРЕСА_1 , а частку будинку залишити у власності відповідача. Визнати за позивачем права власності на частку земельної ділянки площею 0,115 га для будівництва та ослуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:002:0054, а іншу частку залишити у власності відповідача; залишити у власності ОСОБА_4 незавершене будівництво: гараж, літню кухню, сарай з підвалом та стягнути ОСОБА_4 на її користь частину вартості будівельних матеріалів і конструктивних елементів незавершеного будівництва гаража, літньої кухні, сарая з підвалом в сумі 184541,5 грн; залишити у власності ОСОБА_4 автомобіль ПАЗ, модель 3205,1998 року випуску, об`єм двигуна 4250 куб. см. д.н.з. НОМЕР_1 та стягнути з відповідача на свою користь частину вартості транспортного засобу в сумі 39385 грн.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 28.04.2020 р. відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 24.09.2020 року призначено авто-товарознавчу експертизу експертизу, зупинено провадження у справі.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 14.04.2021 року відновлено провадження у справі.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 05.04.2022 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.

В суді представник позивача позов підтримала, просить задовольнити.

В суді представник відповідача позов не визнала, подала відзив на позов. В обґрунтування заперечення зазначає, що спірний будинок побудований на подарованій відповідачу земельній ділянці, за кошти, отримані від реалізації майна, яке належало йому особисто. Гараж збудований батьком за його особисті кошти для зберігання належного йому транспортного засобу. Транспортний засіб ПАЗ належить батькові, оформлений на ім`я відповідача, позивачу добре відомо, що спільні кошти в транспортний засіб не вкладались. Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що сторони по справі 20.07.1997 року зареєстрували шлюб, який розірваний рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 1 квітня 2020 року.

На підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Ткачук А.О. 22 липня 2004 року ОСОБА_4 прийняв у дар земельну ділянку площею 0,115 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На підставі договору дарування 15.03.2005 року виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯБ № 042626.

За час спільного проживання в шлюбі на земельній ділянці, загальною площею 0,1151 га, кадастровий номер :04:002:0054, сторони побудували житловий будинок з господарською будівлею гараж - літня кухня - сарай з підвалом за адресою: по АДРЕСА_1 .

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 201009063 від 20.02.2020 р. зареєстровано право власності на житловий будинок (А-1) загальною площею 82,4 кв. м., житловою площею 58 кв. м., огорожу (літ N) за ОСОБА_4 на підставі сертифіката ДАБІ ХМ000024 від 11.01.2010 р., рішення Гуменецької сільської ради № 16 від 30.01.2020 р. (номер запису про власність 35572132).

Відповдіно довідки-характеристики з інвентаризаційної справи МБТІ № 409 від 12.03.2020 р. за адресою АДРЕСА_1 побудований житловий будинок (літ. А-1) загальною площею 82,4 кв. м., житловою площею 58 кв. м.,гараж, літня кухня, сарай з підвалом (літ-Б) незавершений будівництвом (готовністю 81%), огорожа (літ N).

Рішенням виконавчого комітету Гуменецької сільської ради № 16 від 30 січня 2020 року змінено поштову адресу житлового будинку (площею 82,4 кв. м.) по АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1 .

Згідно висновку експерта оціночна вартість земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд від 15 квітня 2021 р. становить 23 877 грн.

Предметом спору у даній справі є визнання житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю та його поділ.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

За частиною першою статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними (частина перша статті 70 СК України).

У частині другій статті 372 ЦК України вказано, що в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Судом встановлено, що спірне домоволодіння по АДРЕСА_1 , побудовано сторонами у період перебування у зареєстрованому шлюбу за спільні кошти.

Виходячи із принципу рівності часток подружжя у спільному майні, суд приходить до висновку про те, що вказане майно є спільною сумісною власністю сторін і підлягає поділу між ними шляхом визнання за сторонами права власності по частині вищезазначеного домоволодіння.

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка закріплені у статті 57 СК України.

Зокрема, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (пункт 3 частини першої статті 57 СК України).

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що будівництво спірного житлового будинку відбулось за рахунок особистих коштів відповідача.

Оскільки відповідач не спростував презумпцію спільної сумісної власності сторін на спір не майно, суд визнає за сторонами право власності за кожним по частині спірного нерухомого майна у порядку статей 60, 70 СК України.

Пленумом Верховного Суду України у пункті 18-2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (у редакції від 19 березня 2010 року), роз`яснено, якщо на земельній ділянці, яка є особистою приватною власністю одного з подружжя, а не спільною сумісною власністю подружжя, знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК України, 377 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частиною першою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований; згідно з цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванніположень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельнуділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

З огляду на викладене, врахувавши рівність часток подружжя у спірному домоволодінні, що підлягає поділу, суд приходить до висновку про визнання за сторонами права власності по частці спірного житлового будинку з господарськими спорудами біля нього та земельної ділянки, загальною площею 0,1151 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :04:002:0054.

Набуття права власності на об`єкти незавершенного будівництва визначено у статті 331 ЦК України. За змістом частини другої цієї статті право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Частиною 3 статті 331 ЦК України передбачено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершенного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповіднодо закону.

Отже, об`єкт незавершенного будівництва за визначенням частини 3 статті 331 ЦК України за своєю правовою природою є сукупністю будівельних матеріалів, які є майном, що належить забудовнику (особі, яка на законних підставах здійснює відповідне будівництво), не змінює правового статусу такого майна та не перетворює сукупність будівельних матеріалів на новостворену річ - об`єкт нерухомого майна (житловий будинок, будівлю, споруду тощо) в розумінністатті 181 та частини 2 статті 331 ЦК України, оскільки не звільняє забудовника від обов`язку після завершення будівництва (створення майна) ввести його в установленому порядку в експлуатацію в загальному порядку та здійснити державну реєстрацію права власності на новостворене нерухоме майно.

У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію. Визнаючи при цьому право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (назвати) ці матеріали чи обладнання.

До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 511/2303/19 (провадження № 14-56цс22).

Враховуючи, що господарська будівля є незавершеним будівництвом, яке не здане в експлуатацію та яке не зареєстроване у встановленому законом порядку у зв`язку з цим відстуні підстави вважати зазначене майна спільною сумісною власністю подружжя.

Суд вважає, що позивачка при зверненні з позовом до суду не визначилася з обсягом та видом матеріалів чи обладнання, які були використані при будівництві господарської будівлі і просить передати у власність, не підтвердила належними та допустими доказами вартість будівельних матеріалів, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів за ОСОБА_4 зареєстрований транспортний засіб марки ПАЗ, модель 3205, 1998 року випуску, об`єм двигуна 4250 куб см, д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 трансопртний засіб зареєстрований за ОСОБА_4 17.01.2020 р.

Відповідно висновку експерта № СЕ-19/123-21/75-АВ від 13.04.2021 р. середня ринкова ціна КТЗ марки «ПАЗ» модель 3205, 1998 року випуску, об`єм двигуна 4250 см. куб., станом на 13.04.2021 р. складає 78 770,00 грн.

Враховуючи, що транспортний засіб придбаний в перід шлюбу, позивач просить стягнути вартості транспортного засобу, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

У відповідності до п. 3.ч. 2, ч. 13 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно обсягу задоволених вимог (64,53%) в розмірі 3357,01грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 128, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 317, 321, 391, 364, 367 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на частку житлового будинку (літ. А-І) по АДРЕСА_1 загальною площею 82,4 кв.м., в тому числі житловою 58,0 кв.м., частку земельної ділянки площею 0,1151 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :04:002:0054 по АДРЕСА_1 .

Залишити в приватній власності ОСОБА_4 частку житлового будинку (літ. А-І) по АДРЕСА_1 загальною площею 82,4 кв.м., в тому числі житловою 58,0 кв.м., частку земельної ділянки площею 0,1151 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :04:002:0054 по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 вартості автомобіля марки ПАЗ, модель 3205, 1998 року випуску, об`єм двигуна 4250 см. куб. в сумі 39385,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3357,01 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 175,80 грн. витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи.

ОСОБА_3 у задоволенні вимог до ОСОБА_4 щодо поділу незавершеного будівництва господарської будівлі (літ. Б) відмовити.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач:ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19 червня 2023 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.