Справа № 367/7461/20
Провадження №2/367/1307/2023
УХВАЛА

Іменем України

08 червня 2023 Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Мерзлий Л.В.,

при секретарі судових засідань Валюх В.І.,

представника позивача Накутної С.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні в місті Ірпінь клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Іорданова К.І. про закриття провадження по справі та клопотання представника ТОВ «ДИНАСТІЯ 2021» - адвокат Діброва А.І. про закриття провадження по справі,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває справа №367/7461/20 за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «ДИНАСТІЯ 2021», ОСОБА_1 про визнання недійсним акту приймання передачі майна до статного капіталу та скасування державної реєстрації права власності.

02.08.2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Іорданов К.І. звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі.

В обґрунтування зазначеного клопотання адвокат Іорданов К.І. повідомив, що на думку заявника, дана справа не підлягає розгляду судом загальної юрисдикції і у зв`язку із цим справа підлягає закриттю.

Дане клопотання заявник обґрунтовує тим, що позовні вимоги полягають у визнанні недійсним правочину щодо внесення майна до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю. На думку заявника, визнання недійсним акту приймання-передачі майна до статутного капіталу та скасування державної реєстрації права власності призводить до невиконання обов`язку ОСОБА_1 , як учасника Товариства, щодо внесення свого вкладу до статутного капіталу, що може призвести до виключення його з товариства, або зміни розміру статутного капіталу Товариства, що також впливає на права та інтереси всіх його учасників.

На думку заявника, спори, що виникають з правочинів щодо часток в юридичній особі підлягають розгляду за правилами господарського судочинства, на підставі п.п.3,4 ч. 1 ст. 20 ГПК України.

Із заявою ідентичного змісту 02.08.2021 року звернувся представник ТОВ «ДИНАСТІЯ 2021» - адвокат Діброва А.І.

Підпунктами 3, 4 ч. 1 ст. 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Ч. 1 ст. 21 ГПК України передбачено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У свою чергу, частиною 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, Позивач просить визнати недійсним акт приймання-передачі майна до статутного капіталу від 21.10.2020 року, який укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ДИНАСТІЯ 2021», та, як наслідок, скасувати рішення про державну реєстрацію права власності, тобто існує спір щодо права власності на майно.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Корпоративний спір це спір, що виникає щодо матеріальних правовідносин між юридично рівними учасниками корпоративних відносин стосовно набуття, здійснення та припинення їхніх корпоративних прав й інтересів. Це спір, який виникає між господарським товариством і його учасником, у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками господарських товариств, що пов`язані зі створенням цього господарського товариства.

Рушійною силою породження корпоративного спору є учасники господарських товариств.

Відповідно до ст. 167 ГК України, яка була чинною на момент звернення із заявою про закриття провадження, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Володіння корпоративними правами не вважається підприємництвом. Законом можуть бути встановлені обмеження певним особам щодо володіння корпоративними правами та/або їх здійснення.

Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Відповідно до ст. 96-1 ЦК України, яка є діючою на сьогоднішній час, права учасників юридичних осіб (корпоративні права) - це сукупність правомочностей, що належать особі як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та статуту товариства.

Корпоративні права набуваються особою з моменту набуття права власності на частку (акцію, пай або інший об`єкт цивільних прав, що засвідчує участь особи в юридичній особі) у статутному капіталі юридичної особи.

Учасники (засновники, акціонери, пайовики) юридичної особи мають право у порядку, встановленому установчим документом та законом:

1) брати участь в управлінні юридичною особою у порядку, визначеному установчим документом, крім випадків, встановлених законом;

2) брати участь у розподілі прибутку юридичної особи і одержувати його частину (дивіденди), якщо така юридична особа має на меті одержання прибутку;

3) у випадках, передбачених законом та установчим документом, вийти з юридичної особи;

4) здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, паїв та інших об`єктів цивільних прав, що засвідчують участь у юридичній особі, у порядку, встановленому законом;

5) одержувати інформацію про діяльність юридичної особи у порядку, встановленому установчим документом;

6) одержати частину майна юридичної особи у разі її ліквідації в порядку та у випадках, передбачених законом, установчим документом (право на ліквідаційну квоту).

Учасники юридичних осіб можуть також мати інші права, встановлені статутом та законом.

Законом можуть бути встановлені для певних осіб обмеження щодо володіння корпоративними правами. Законом можуть бути встановлені умови та/або обмеження щодо реалізації окремих корпоративних прав певними особами.

Корпоративними відносинами є відносини між учасниками (засновниками, акціонерами, пайовиками) юридичних осіб, у тому числі які виникають між ними до державної реєстрації юридичної особи, а також відносини між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, пайовиками) щодо виникнення, здійснення, зміни і припинення корпоративних прав.

За своєю правовою природою акт приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу Товариства є правочином за яким у Сторін такого правочину змінились цивільні права та обов`язки, зокрема, ОСОБА_1 набув корпоративних прав у ТОВ «ДИНАСТІЯ 2021», а останнє, в обмін на такі права, набуло об`єкт нерухомого майна.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ДИНАСТІЯ 2021» було створено та зареєстровано 21.08.2020 року.

Одноособовим власником даного Товариства з моменту його створення був ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 коли-небудь мала якусь частку в статутному капіталі ТОВ «ДИНАСТІЯ 2021» та, відповідно, набувала корпоративних прав у даному Товаристві.

При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 цього Кодексу).

Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння.

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (ч.3 ст. 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину.

Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи, чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість заінтересованої особи законно реалізувати свої права.

Таким чином, вказаний спір має приватно-правовий характер, не містить ознак корпоративного спору та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, а клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Іорданова К.І. та клопотання представника відповідача ТОВ «ДИНАСТІЯ 2021» - адвоката Діброви А.І. про закриття провадження не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.255 ч.1 п.1, п.2 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити в задоволені клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Іорданов К.І. про закриття провадження по справі.

Відмовити в задоволені клопотання представника ТОВ «ДИНАСТІЯ 2021» - адвоката Діброва А.І. про закриття провадження по справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Суддя Л.В. Мерзлий