№ провадження 4-с/495/33/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2023 р. м.Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Мельник Ю.В

розглянувши в судовому засіданні в місті Білгород-Дністровський Одеської області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, стягувач ОСОБА_2 , заінтересована особа: Південне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Одеса) Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі,

предстаник скаржника в режимі відеоконференції - адвокат Большан І.В.

представник стягувача - адвокат Волощук Т.

стягувач в режимі відеоконференції - ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, стягувач ОСОБА_2 , заінтересована особа: Південне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Одеса) Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі, просить суд визнати неправомірними відмову Київського відділу виконавчої служби у м. Одесі Аівденного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у скасуванні постанови по виконавчому провадженню № 53732736 від 16.02.2018 року; зобов`язати Київський відділ виконавчої служби у м. Одесі Аівденного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати постанову № 53732736 від 16.02.2018 року.

Свою скаргу обгрунтовує тим, що на примусовому виконанні Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) перебуває виконавче провадження № 53732736 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500,00 гривень, щомісяця, починаючи з 19.12.2013 року та до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист № 495/10281/13-ц був виданий на виконання заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.02.2014 року.

Виконавче провадження № 53732736 було відкрито 10.04.2017 року відповідною постановою державного виконавця за заявою стягувача.

16.02.2018 року головним державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби місто Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Сокол Ю.С. була внесена постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом.

29.08.2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Большан І.В. звернулась до державної виконавчої служби із заявою про скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом, мотивуючи заяву тим, що встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

Листом Київського відділу державної виконавчої служби у місьі Одеса від 12.09.2023 року повідомлено, що станом на теперішній час підстав для скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 16.02.2018 року відсутні.

Відповідно до довідки № 250823 від 25.08.2023 року ОСОБА_1 працює в БФ "Щасливий світ" на посаді водія з 18 червня 2020 року по теперішній час.

Боржник здійснює дії направлені на виконання судового рішення та шукає усілякі можливості сплачувати аліменти та погашати заборгованість.

ОСОБА_1 , 23.06.2023 року на рахунок державної виконавчої служби були перераховані грошові кошти в розмірі 3 000 гривень, 06.09.2023 року в розмірі 3 000 гривень.

На підставі вищевикладеного він і звернувся із відповідною скаргою до суду.

07 листопада 2023 року від головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на скаргу, відповідно до якого просить відмовити в задоволені скарги з огляду на наступне.

На примусовому виконанні Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 53732736.

Протягом перебування виконавчого провадження № 53732736 на примусовому виконанні, стягувач ОСОБА_2 неодноразово зверталась на адресу Відділу для отримання довідок про неотримання аліментів, через несплату аліментів ОСОБА_1

16.02.2018 року через наявну заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за чотири місці, державним виконавцем винесено вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмиеження боржника у праві виїзду України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за виробництвом для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

25.05.2019 року боржником ОСОБА_1 була надана письмова заява, відповідно до якої вказує, що зобов`язується сплатити борг. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам станом на 01.05.2019 складала 42 185,00 гривень

29.05.2019 року на депозитний рахунок відділу від боржника надійшла грошова сума лише в розмірі 10 000,00 гривень, яка була розподілена та перерахована.

Згідно з розрахунку заборгованості по аліментам від 01.09.2023 року встановлено заборгованість в розмірі 152 722,00 гривень.

Представник скаржника просила суд задовольнити скаргу, оскільки обмеження, які встановленні відносно ОСОБА_1 , позбавляють останнього можливості працювати.

В судовому засіданні представник стягувача та стягувач просили суд відмовити ОСОБА_1 з огляду на те, що останній протягом п`яти років взагалі не сплачував аліменти, а почав платити лише тоді, коли ОСОБА_1 обмежили у праві керування транспортним засобом. Крім того, ОСОБА_1 не довів, що це обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування. Оскільки з матеріалів виконавчого проводження встановлено, що ОСОБА_1 не працює.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 06 лютого 2014 року заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області позов ОСОБА_3 було задоволено./а.с46/

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 19.12.2013 року та до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення судом було видано виконавчий лист № 495/10281/13-ц. /а.с.47/

22 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, стягувач ОСОБА_2 , заінтересована особа: Південне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Одеса) Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі, просить суд визнати неправомірними відмову Київського відділу виконавчої служби у м. Одесі Аівденного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у скасуванні постанови по виконавчому провадженню № 53732736 від 16.02.2018 року; зобов`язати Київський відділ виконавчої служби у м. Одесі Аівденного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати постанову № 53732736 від 16.02.2018 року.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до положень статті 1 цього Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Умовами статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення останньої постанови) встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Стаття 15 цього Закону встановлює, що боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), чинного на час винесення державним виконавцем оспорюваних постанов, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (стаття 451 ЦПК України).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 71 Закону № 1404-VII порядок стягнення аліментів визначається законом.

06 лютого 2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, у тому числі й до Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, посилено відповідальність платників аліментів у разі допущення заборгованості, введено відповідні заходи та порядок їх застосування з наданням відповідних повноважень державному виконавцю.

Відповідно до пунктів 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону № 1404-VIII в редакції, чинній на час винесення державним виконавцем оспорюваних постанов, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно з частиною четвертою статті 11 Закону № 1404-VIII cтрок обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин дев`ятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини десятої статті 71 Закону № 1404-VIII тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:

1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;

2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю;

3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях;

4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є волонтером, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_1 та відповідно до довідки № 404/11 від 22.11.2023 року ОСОБА_1 працює в Одеській обласній благодійній організації "БЛАГО-СВІТ" на посаді водія. /а.с.198/

Відповідно до ст. 71 ЗУ "Про виконавче провадження", порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Матеріалами справи встановлено, що станом на 01 вересня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 складає 152 722,00 гривні. /а.с.112/

А також матеріалами справи встановлено, що відповідно до відповіді Пенсійного фонду України № 179969041 від 02.11.2023 року вбачається, що відсутні дані про отримання ОСОБА_1 доходу. /а.с.125/

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відмова Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) була правомірною, оскільки ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі, що перевищує суму платежів за три місяці та обмеження у праві керування не позбавляє останнього основного законного джерела засобів для існування, та скаржник взагалі не надав жодного доказу, який би підтверджував, що останній отримує будь-які доходи за місцем свого працевлаштування, як основного законного джерела засобів для існування, а отже скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця, стягувач ОСОБА_2 , заінтересована особа: Південне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Одеса) Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 34, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12, 13, 55, 83, 257, 447-453 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, стягувач ОСОБА_2 , заінтересована особа: Південне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Одеса) Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складений 08 грудня 2023 року.

Суддя: