Справа № 930/1498/23
№2/930/481/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2023 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді Алєксєєнка В.М.

при секретарі Путій З.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Райгородської сільської ради Гайсинського району про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ситківці Немирівського району Вінницької області померла його мати ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконкомом Ситковецької сільської ради Немирівського району Вінницької області 13.02.2020, актовий запис №11.

За життя мама розпорядилася належним її майном, склавши два заповіти, за якими позивач ОСОБА_1 , син померлої, є спадкоємцем сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН № 0380391, свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ XIV №020016, що підтверджується заповітом, посвідченим секретарем Вищекропивнянської сільської ради Немирівського району Вінницької області 12.11.2003 за реєстровим № 28 (далі заповіт№2);

Відповідачка ОСОБА_2 , донька померлої, є спадкоємицею житлового будинку з побутовими спорудами, та іншого майна, що підтверджується заповітом, посвідченим секретарем Вищекропивнянської сільської ради Немирівського району Вінницької області 02.06.2000 за реєстровим №49 (далі заповіт№1).

Протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, позивач звернувся до Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області для оформлення своїх спадкових прав.

Проте, постановою державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.08.2022 вих.№574/02-31 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв`язку з наявними розбіжностями між заповітом №2 в частині заповідуваного майна, та правовстановлюючим документом на спадкове майно (державним актом), який позивачем подано на оформлення.

Так, нотаріусом встановлено, що згідно заповіту №2 мати позивача заповіла йому право на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом. Натомість за життя взамін сертифікату мати отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 721494 від 20.09.2007.

На підставі державного акту матері передано в приватну власність земельну ділянку площею 3,0214 га. призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:001:0182, яка знаходяться на території Вищекропивнянської сільської ради Немирівського району Вінницької області.

Таким чином, на сьогодні позивач має державний акт, який мати отримала саме взамін сертифікату. Заміна сертифікату на державний акт підтверджується листом відділу №2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 16.12.2022 №1063/25-22.

Отже, не зважаючи на те, що спадкодавиця не внесла змін до заповіту №2, позивач, як єдиний спадкоємець за цим заповітом, має право на оформлення спадкових прав після смерті матері саме на земельну ділянку, яку вона отримала взамін права на земельну частку (пай).

Відсутність належного правовстановлюючого документу на успадковане майно, неприпустимість внесення змін до документів, виданих на ім`я покійних осіб, унеможливлюють реалізацію позивачем права на нотаріальне оформлення спадщини. Без звернення до суду позивач не може довести, що йому належить право на успадковану земельну ділянку.

Таким чином, позивач своєчасно прийняв спадщину після смерті матері шляхом подання відповідної заяви до державної нотаріальної контори, і є єдиним спадкоємцем за заповітом земельної ділянки площею 3,0214га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:001:0182, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв"язку з даними обставинами звернувся з даним позовом в суд.

Представник позивача, адвокат Примакова В.В. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій вимоги позовної заяви підтримала, просить їх задовольнити, розглянути справу без її участі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилася, подала до суду заяву, у якій позовні вимоги визнала, просить їх задовольнити, розглянути справу без її участі

Представник відповідача Райгородської сільської ради в судове засідання не з`явився, суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує, щодо їх задоволення.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ситківці Немирівського району Вінницької області померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконкомом Ситковецької сільської ради Немирівського району Вінницької області 13.02.2020, актовий запис №11.

За життя мама розпорядилася належним її майном, склавши два заповіти, за якими позивач ОСОБА_1 , син померлої, є спадкоємцем сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН № 0380391, свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ XIV №020016, що підтверджується заповітом, посвідченим секретарем Вищекропивнянської сільської ради Немирівського району Вінницької області 12.11.2003 за реєстровим № 28 (далі заповіт№2);

Відповідачка ОСОБА_2 , донька померлої, є спадкоємицею житлового будинку з побутовими спорудами, та іншого майна, що підтверджується заповітом, посвідченим секретарем Вищекропивнянської сільської ради Немирівського району Вінницької області 02.06.2000 за реєстровим №49 (далі заповіт№1).

Протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, позивач звернувся до Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області для оформлення своїх спадкових прав.

Проте, постановою державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.08.2022 вих.№574/02-31 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв`язку з наявними розбіжностями між заповітом №2 в частині заповідуваного майна, та правовстановлюючим документом на спадкове майно (державним актом), який позивачем подано на оформлення.

Так, нотаріусом встановлено, що згідно заповіту №2 мати позивача заповіла йому право на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом. Натомість за життя взамін сертифікату мати отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 721494 від 20.09.2007.

На підставі державного акту матері передано в приватну власність земельну ділянку площею 3,0214 га. призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:001:0182, яка знаходяться на території Вищекропивнянської сільської ради Немирівського району Вінницької області.

Таким чином, на сьогодні позивач має державний акт, який мати отримала саме взамін сертифікату. Заміна сертифікату на державний акт підтверджується листом відділу №2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 16.12.2022 №1063/25-22.

Отже, не зважаючи на те, що спадкодавиця не внесла змін до заповіту №2, позивач, як єдиний спадкоємець за цим заповітом, має право на оформлення спадкових прав після смерті матері саме на земельну ділянку, яку вона отримала взамін права на земельну частку (пай).

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування", судам роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимогст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно припису ч. 3 ст. 1268 ЦК України, - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкоємець який позбавлений умов для одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах незаборонених законом.

Згідно п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Таким чином суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, з метою захисту прав спадкоємців на спадщину після померлого, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки позивач підтримує їх, відповідачі не заперечують щодо задоволення позовних вимог, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб.

На підставі 1216-1218, 1220-1223, 1233, 1235, 1261, 1268-1270 ЦК України та керуючись ст. ст. 23, 223, 258-259, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Райгородської сільської ради Гайсинського району про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на земельну ділянку призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0214 га, кадастровий номер :02:001:0182, яка розташована на території Райгородської сільської ради Гайсинського району Вінницької області в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: В.М. Алєксєєнко