КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 8/947/12/23
УХВАЛА

07.06.2023 року

Київський районний суд м. Одеси в складі головуючого - судді Калініченко Л.В., розглянувши заяву судді Калініченко Л.В. про самовідвід, як головуючого по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду міста Одеси від 24.03.2016 року по цивільній справі №520/10954/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебувала справа №520/10954/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

За наслідком розгляду вказаної заяви, 24.03.2016 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено рішення, яке залишено без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 30 серпня 2018 року та постановою Верховного Суду від 04 червня 2020 року.

08.05.2023 року до суду надійшла заява від ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду міста Одеси від 24.03.2016 року у цивільній справі №520/10954/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів..

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду, справу за вказаною заявою передано судді Калініченко Л.В.

Згідно з ч.2 ст.427 ЦПК України, протягом п`яти днів після надходження заяви до суду суддя (суддя-доповідач) перевіряє її відповідність вимогам статті 426 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 09.05.2023 року вказану заяву залишено без руху.

16.05.2023 року до суду надійшла заява від представника заява на усунення недоліків поданої заяви, до якої надано докази на підтвердження наявності у ОСОБА_1 інвалідності 2 групи.

За наслідком чого суддею встановлено, що заявник звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 17.05.2023 року вказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання на 13.06.2023 року о 14 год. 30 хв.

24.05.2023 року до суду надійшла від ОСОБА_1 , подана через представника ОСОБА_3 , заява про відвід судді Калініченко Л.В., як головуючого в цій справі, з підстав того, що дії та рішення судді викликають в неї сумнів в її об`єктивності та неупередженості, що полягає у наступному.

Так, представник ОСОБА_1 в обґрунтування вказаної заяви посилався на те, що під головуванням судді Калініченко Л.В. було здійснено розгляд справи №520/10954/15-ц, за наслідком якої 24 березня 2016 року Київським районним судом міста Одеси ухвалене рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором позики від 15 серпня 2012 року в сумі 2171748 гривень 40 копійок, що станом на 04.08.2015 року, еквівалентно 100000 доларів США, яке залишено без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 30 серпня 2018 року та постановою Верховного Суду від 04.06.2020 року.

Однак заявник вважає, що суддею Калініченко Л.В. розглянуто справу не об`єктивно, не безсторонньо, упереджено, залежно, не справедливо та не кваліфіковано, оскільки діяла, на її погляд, всупереч висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 18.09.2013 по справі №6-63цс13, 11.11.2015 по справі №6-1967цс15, 02.07.2014 по справі №6-79цс14, за аналогічними спорами між фізичними особами про стягнення боргу за договором позики.

Одночасно, представник заявника зазначав, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 12.06.2020 у справі №757/23190/20-к, яка оприлюднена 18.06.2020 у Єдиному державному реєстрі судових рішень та є загальнодоступною, зобов`язано уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_1 та розпочати досудове розслідування, за фактом постановлення суддею Київського районного суду міста Одеси Калініченко Любов`ю Василівною, суддею Апеляційного суду Одеської області Заїкіним Анатолієм Павловичем, суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Іваненко Ю.Г., завідомо неправосудних рішень у справі №520/10954/15-ц

З урахуванням наведеного, представник вважав, що позиція судді Калініченко Л.В. у цієї справі, заздалегідь сформована, тобто наявна підстава для відводу судді встановлена п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України: є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 25.05.2023 року визнано заяву ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_3 , про відвід судді Калініченко Л.В., як головуючого по справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду міста Одеси від 24.03.2016 року по цивільній справі №520/10954/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, необґрунтованою. Заяву ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_3 , про відвід судді Калініченко Л.В., як головуючого по справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду міста Одеси від 24.03.2016 року по цивільній справі №520/10954/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, передано до канцелярії Київського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Калініченко Л.В.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за вказаною заявою ОСОБА_1 про відвід судді Калініченко Л.В., розподілено судді Гниличенко М.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси Гниличенко М.В. від 29.05.2023 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Калініченко Л.В., як головуючого по справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду міста Одеси від 24.03.2016 року по цивільній справі №520/10954/15-ц, відмовлено.

Справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду міста Одеси від 24.03.2016 року по цивільній справі №520/10954/15-ц, передано головуючому судді Калініченко Л.В. 06.06.2023 року.

Оглянувши матеріали справи, суддя Калініченко Л.В. дійшла до висновку про необхідність заявлення самовідводу по вказаній справі, у зв`язку з чим суд дійшов до наступного висновку.

Стаття 36 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді, відповідно до яких суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У відповідності до статті 37 ЦПК України, яка регулює недопустимість повторної участі судді в розгляді справи, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36,37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу.

Заявлення самовідводу - це заява судді про неможливість участі у розгляді справи у зв`язку з наявністю певних обставин, які виключають можливість його участі у судовому розгляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

В силу змісту ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

17.07.1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Щодо безсторонності суду при розгляді справ, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь- якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року в справі Білуха проти України, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

У п.28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес. Саме тому існують норми закону, які запобігають виникненню будь-яких підозр. Судді заборонено брати участь у розгляді справи за наявності будь-яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумніви у його об`єктивності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштайн проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги ст. 61 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, яку схвалено Комітетом Міністрів Ради Європи 17.11.2010 року на 1098 засіданні заступників міністрів, суд вважає, що заяву про самовідвід головуючого - судді Калініченко Л.В. слід задовольнити, з метою ліквідування необгрунтованих підозр у ОСОБА_1 стосовно необ`єктивності і упередженості судді під час розгляду цієї справи, запобіганню у подальшому безпідставних сумнівів і нарікань, одночасно враховуючи, що такі дії відповідають меті дотриманню балансу інтересів між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів сторін і цілями, для досягнення яких буде спрямоване рішення по справі, а також забезпеченню вимог ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» на справедливий і публічний розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру сторін по справі.

Разом з тим, судом приймається, що задоволення вказаного самовідводу судді Калініченко Л.В. у справі про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, який у відповідності до ч.13 ст. 33 ЦПК України підлягає розгляду тим самим складом суду, який ухвалив рішення, що переглядається, не призведе до не можливості розгляду цієї заяви, оскільки у відповідності до вказаної норми законодавства, якщо такий склад суду сформувати неможливо, суддя або колегія суддів для розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами визначається в порядку, встановленому частиною першою цієї статті (33 ЦПК України), тобто в порядку автоматизованого розподілу судової справи, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Керуючись ст.ст. 36, 39-41 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву судді Київського районного суду міста Одеси Калініченко Л.В. про самовідвід по справі №520/10954/15-ц (провадження №8/947/12/23) за заявою заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду міста Одеси від 24.03.2016 року по цивільній справі №520/10954/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Матеріали цивільної справи №520/10954/15-ц (провадження №8/947/12/23) за заявою заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду міста Одеси від 24.03.2016 року по цивільній справі №520/10954/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, передати до канцелярії Київського районного суду м. Одеси з метою здійснення повторного автоматичного розподілу справи між суддями та визначення головуючого судді у справі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Калініченко Л. В.