ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 278/236/22

провадження № 61-12178св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Грушицького А. І. (суддя-доповідач),

суддів: Карпенко С. О., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», приватне підприємство «Злагода Плюс»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року у складі колегії суддів: Павицької Т. М., Трояновської Г. С., Миніч Т. І.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», приватного підприємства «Злагода Плюс» про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК»), приватного підприємства «Злагода Плюс» (далі - ПП «Злагода Плюс») про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що позивач є матір`ю ОСОБА_3 01 липня 2021 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належним ПП «Злагода Плюс», порушив Правила дорожнього руху, в результаті чого скоїв зіткнення з мотоциклом марки «Loncin». Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) водій мотоцикла ОСОБА_3 та його пасажир отримали тяжкі тілесні ушкодження, від яких загинули на місці пригоди. Автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на момент вчинення пригоди був застрахований в ПрАТ «УПСК». Власником транспортного засобу на момент ДТП було ПП «Злагода Плюс», де працював ОСОБА_2

ОСОБА_1 є потерпілою у кримінальному провадженні, має право на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, тому просила суд:

- стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 500 000,00 грн;

- стягнути з ПрАТ «УПСК» матеріальну шкоду в сумі 17 289,90 грн та 72 000,00 грн моральної шкоди;

- стягнути з ПП «Злагода Плюс» 500 000,00 грн моральної шкоди.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 23 червня 2022 року у складі судді Татуйка Є. О. позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 17 289,90 грн та моральну шкоду у розмірі 72 000,00 грн.

Стягнуто з ПП «Злагода Плюс» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 500 000,00 грн.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки встановлено належність водія, винного у виникненні ДТП, до ПП «Злагода Плюс», саме як працівника, який виконував трудові обов`язки в момент виникнення пригоди; роботодавець та одночасно власник автомобіля застрахував свою цивільно-правову відповідальність - за таких обставин, заявлена майнова шкода, спричинена пригодою, в межах ліміту відповідальності підлягає до стягнення із страховика в повному обсязі. Моральна шкода заявлена позивачем підлягає до стягнення із страховика в межах ліміту відповідальності, а в більшому розмірі з ПП «Злагода Плюс».

Приймаючи рішення про стягнення моральної шкоди з ПП «Злагода Плюс» суд вказав, що обсяг спричинених душевних страждань, спричинених смертю єдиного сина, їх глибину, невідворотність наслідків не мають грошового виразу і не можуть бути нічим компенсовані. Однак, враховуючи заявлені вимоги, досліджені докази, на переконання суду, дають підстави деяким чином відшкодувати позивачеві спричинені душевні страждання шляхом повного задоволення заявлених вимог морального характеру до ПП «Злагода Плюс».

Постановою Житомирського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року апеляційну скаргу ПП «Злагода Плюс» задоволено.

Апеляційну скаргу ПрАТ «УПСК» задоволено частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 23 червня 2022 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ПП «Злагода Плюс» про відшкодування моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 23 червня 2022 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ПрАТ «УПСК» змінено, зменшено розмір матеріальної шкоди, стягнутої з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 з 17 289,90 грн до 8 914,40 грн.

Компенсовано за рахунок держави ПП «Злагода Плюс» 7 500,00 грн судових витрат, ПрАТ «УПСК» 139,63 грн судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували трудову діяльність ОСОБА_2 в ПП «Злагода Плюс». Шкода, яка завдана відповідачем ОСОБА_2 внаслідок ДТП була завдана діями, які не пов`язані із виконанням ним трудових (службових обов`язків), оскільки між відповідачами ПП «Злагода Плюс» та ОСОБА_2 не укладався трудовий договір. Тому, позовні вимоги ОСОБА_1 до ПП «Злагода Плюс» про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції правильно вважав за можливе стягнути із страховика ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 грошове відшкодування моральної шкоди, яка заподіяна їй як матері у зв`язку із смертю її сина внаслідок ДТП у розмірі 72 000 грн [12 х 6 000 грн (мінімальна заробітна плата на день ДТП)].

Помилковим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення із страховика на користь ОСОБА_1 витрат на поминальний обід у розмірі 8 375,50 грн, оскільки такі витрати не відносяться до облаштування та утримання місця поховання.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2022 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди скасувати та залишити у вказаній частині в силі рішення суду першої інстанції.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 07 грудня 2022 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі, витребувано її із Житомирського районного суду Житомирської області.

26 грудня 2022 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

На підставі ухвали Верховного Суду від 22 листопада 2023 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Згідно із протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 23 листопада 2023 року визначено такий склад колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду для розгляду справи: Грушицький А. І. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Литвиненко І. В., Петров Є. В., Пророк В. В.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

В касаційній скарзі скаржник посилається на пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що суд апеляційної інстанції розглянув справу без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 479/392/20, від 26 січня 2022 року у справі № 206/1234/19 та інших.

В касаційній скарзі зазначається, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, що ОСОБА_2 ще до моменту вчинення ДТП працював у ПП «Злагода Плюс» та виконував обов`язки водія.

Доводи інших учасників справи

У січні 2023 року ПП «Злагода Плюс» надіслало відзив на касаційну скаргу, у якому зазначає, що висновки суду апеляційної інстанції є обґрунтованими.

Фактичні обставини справи

Суд встановив, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

01 липня 2021 року близько 22:40 год ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по 167 км + 550 м автодороги М-21 «Виступовичі - Житомир - Могилів Подільський» в с. Оліївка Житомирського району, порушив Правила дорожнього руху, в результаті чого скоїв зіткнення з мотоциклом марки «Loncin». Внаслідок вказаної ДТП водій мотоцикла ОСОБА_3 та його пасажир отримали тяжкі тілесні ушкодження, від яких загинули на місці пригоди.

Транспортний засіб, а саме автомобіль «Volkswagen Transporter», реєстраційний номерНОМЕР_1 , яким керував під час ДТП ОСОБА_2 , належить ПП «Злагода Плюс», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

На момент вчинення ДТП автомобіль «Volkswagen Transporter» був застрахований в ПрАТ «УПСК» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/9066103, строком дії з 27 листопада 2020 року до 26 листопада 2021 року. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну здоров`ю, становив 260 000,00 грн, а ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становив 100 000,00 грн, розмір франшизи нуль грн.

Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 286 КК України, призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПП «Злагода Плюс» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 500 000,00 грн. В задоволенні позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 з обвинуваченого ОСОБА_2 500 000,00 грн моральної шкоди та з ПрАТ «УПСК» 17 289,90 грн матеріальної шкоди та 72 000,00 грн моральної шкоди відмовлено.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 17 січня 2022 року вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_2 скасовано в частині вирішення цивільного позову та направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, в іншій частині вирок суду залишено без змін.

Скасовуючи вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову, суд апеляційної інстанції зазначив, що місцевий суд не перевірив у відповідності до вимог цивільного та кримінального процесуального законодавства і не врахував час заподіяння шкоди, тобто чи була заподіяна шкода під час виконання трудових обов`язків, правомірність експлуатації ОСОБА_2 транспортного засобу, чи було довірено предмет підвищеної небезпеки працівникові у процесі виконання ним трудових обов`язків чи він самовільно неправомірно використовував його в особистих цілях, чи взагалі ОСОБА_2 був працівником ПП «Злагода Плюс», чи цивільно-правова відповідальність ПП «Злагода Плюс» була застрахована у встановленому законом порядку та жодним чином не обґрунтував свій висновок в цій частині, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Під час розгляду справи судом досліджувались протоколи допиту свідків кримінального провадження за фактом ДТП. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 зазначили у анкетній інформації, що є працівниками ПП «Злагода Плюс». Вказані свідки пояснили, що у день пригоди працювали в ПП «Злагода Плюс». В кінці робочого дня, як завжди, працівник тієї ж організації ОСОБА_2 завозив їх додому з роботи автомобілем Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 . По дорозі з роботи сталася ДТП.

Відповідач ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання та відбуває покарання за вчинення згадуваного злочину.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У касаційній скарзі позивач оскаржує постанову суду апеляційної інстанції лише у частині відмови у задоволенні позову до ПП «Злагода Плюс» про стягнення моральної шкоди, таким чином Верховний Суд переглядає постанову суду апеляційної інстанції лише у вказаній частині.

Відповідно до статті 23 ЦК України кожна особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою зокрема щодо членів її сім`ї.

За змістом статті 1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Частиною першою статті 1172 ЦК України передбачено відшкодування юридичною або фізичною особою шкоди, завданої їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не визнається володільцем джерела і не несе відповідальність за шкоду перед потерпілим особа, яка управляла джерелом підвищеної небезпеки в силу виконання своїх трудових (службових) обов`язків перед володільцем джерела підвищеної небезпеки. Проте якщо громадянину було заборонено управляти джерелом, а він без дозволу скористався ним в особистих цілях, таке діяння вважатиметься неправомірним заволодінням і на нього буде покладено обов`язок відшкодовувати шкоду згідно зі статтею 1187 ЦК України.

Якщо власник передає транспортний засіб іншій особі в технічне управління без належного правового оформлення, то суб`єктом відповідальності є власник транспортного засобу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Виняток із загального правила, визначеного частиною другою статті 1187 ЦК України, викладено у частинах третій та четвертій цієї статті, відповідно до яких особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах; якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Зі свого боку, фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК України).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника (див. постанову Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі № 490/898/16-ц).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_2 визнав ту обставину, що на момент ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах із ПП ««Злагода Плюс» (т. 1 а. с. 57-61).

Вирішуючи цей спір, суд першої інстанції на підставі показів свідків, допитаних на досудовому слідстві, твердження представника ОСОБА_2 щодо зазначених фактичних обставин справи, наявності у вільному розпорядженні водія технічного паспорта, ключів на автомобіль і самого транспортного засобу, позиції представника роботодавця, яка свідчить про наявність із водієм неофіційних тимчасових трудових стосунків, а також на наявність чинного страхового полісу цивільної відповідальності, зробив висновок про наявність підстав для покладення ПП «Злагода Плюс» обов`язку відшкодувати заподіяну позивачеві моральну шкоду.

Ухвалюючи нове рішення про відмову в позові в частині стягнення моральної шкоди з ПП «Злагода Плюс», апеляційний суд вказав на відсутність укладеного з ОСОБА_2 трудового договору.

Проте, сама по собі відсутність письмової заяви про прийняття на роботу та належного оформлення трудових відносин із працівником не виключає відповідальності роботодавця, за умови доведеності факту виконання працівником на час завдання шкоди трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав, передбачених частиною першою статті 1172 ЦК України, для покладення на ПП «Злагода Плюс» обов`язку відшкодувати заподіяну позивачеві моральну шкоду, а суд апеляційної інстанції скасував законне і обґрунтоване в цій частині рішення.

Подібні висновки Верховний Суд зробив у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 752/14271/13-ц, від 12 листопада 2020 року у справі № 185/415/18, від 07 липня 2021 року у справі № 646/989/18 та від 24 листопада 2021 року у справі № 479/392/20.

Ухвалюючи рішення про стягнення моральної шкоди з ПП «Злагода Плюс» суд першої інстанції врахував обсяг спричинених душевних страждань позивача, спричинених смертю єдиного сина, їх глибину, невідворотність спричинених наслідків. У відзиві на касаційну скаргу відповідач ПП «Злагода Плюс» не наводить доводів щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди.

Ураховуючи наведене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції належним чином оцінив подані сторонами докази, правильно встановив обставини справи, застосував норми матеріального та процесуального права, а апеляційний суд помилково скасував законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує постанову апеляційного суду в частині відмови у стягненні з ПП«Злагода Плюс» моральної шкоди, а також відповідно і в частині компенсації понесених ПП «Злагода Плюс» судових витраті залишає в силі рішення суду першої інстанції в цій частині.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Житомирського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року в частині відмови у стягненні з приватного підприємства «Злагода Плюс» моральної шкодита компенсації понесених приватним підприємством «Злагода Плюс» судових витрат скасувати і залишити в силі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 23 червня 2022 року в частині відшкодування з приватного підприємства «Злагода Плюс» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий А. І. Грушицький

Судді: С. О. Карпенко

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров В. В. Пророк