Провадження № 2/521/3237/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.,

секретаря судового засідання Філімончук М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом КП «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулось КП «Теплопостачання м. Одеси» з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що КП «Теплопостачання м. Одеси» забезпечує тепловою енергією квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в якій мешкає відповідач.

Представник позивача вказав, що свої зобов`язання з надання теплової енергії позивач виконує, а відповідач ухиляється від належного виконання, у зв`язку з чим, за особовим рахунком існує заборгованість в сумі 75670,59 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь, а також сплачений судовий збір, у розмірі 2684,00 грн.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 20.05.2023 року, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання.

Враховуючи викладене, сторони у судове засідання не викликалися.

Разом з тим, до канцелярії суду від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що остання сплата послуг відповідачем була здійснена у жовтні місяці 2016 року, але позивач надає розрахунок про нарахування заборгованості починаючи з 01.10.2007 року.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи, в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що за особовим рахунком № НОМЕР_1 по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , існує заборгованість за теплову енергію.

Позивачем надано до суду роздруківку, яку позивачем названо, як: «Реестр начислений и оплат по абоненту» (а.с.4).

Згідно до вказаного позивачем «Реестру начислений и оплат по абоненту», відповідачу нарахована заборгованість в сумі 75670,59 грн. (а. с. 4 6).

У відповідності до вказаного «Реестру начислений и оплат по абоненту», нарахування відповідачу позивачем було здійснено за період з листопада 2008 року по січень 2023 року.

Відносини між сторонами врегульовані на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, від 15.03.2011 року (а. с. 7).

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», від 09.11.2017 №2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Факт користування тепловою енергією відповідачем ОСОБА_1 не оспорюється та не спростовується, а оспорюється лише період, за який підлягає стягненню така заборгованість.

Суд погоджується з позицією відповідача про наявність підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, оскільки нарахована позивачем заборгованість за послуги теплопостачання значно виходить за межі трирічного строку позовної давності.

Як вже було зазначено судом, заборгованість відповідача нарахована за період з листопада 2008 року по січень 2023 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Відповідно до ст. 257 ЦПК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня, після відповідної календарної дати, або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Статтею 267 ЦК України, передбачено наслідки спливу позовної давності.

За приписами частини третьої вказаної статті, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідачем надано до суду таку заяву до винесення судом рішення у справі.

Частиною четвертою ст. 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

До суду позивач з позовом звернувся 02.05.2023 року, а тому початком періоду, за який підлягає стягненню заборгованість є травень 2020 року.

Так, згідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, за вказаний період, а саме з травня 2020 року по травень 2023року позивачем відповідачу було нараховано:

-864,51 грн листопад 2020 року;

-966,16 грн грудень 2020 року;

-1613,27 грн січень 2021 року;

-1879,73 грн лютий 2021 року;

-906,03 грн березень 2021 року;

-270,36 грн квітень 2021 року;

-908,58 грн листопад 2021 року;

-1918,06 грн грудень 2021 року;

-2701,26 грн січень 2022 року;

-2022,91 грн лютий 2022 року;

-1809,18 грн березень 2022 року;

-541,49 грн листопад 2022 року

-1611,28 грн грудень 2022 року;

-1825,42 грн січень 2023 року.

Таким чином, загальний розмір заборгованості за період, до якого не застосовується строк позовної давності та який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 19838,24 грн.

Таку ж правову позицію було викладено Верховним судом у Постанові, від 21 серпня 2019 року, по справі № 521/21656/13-ц, яким зазначено, що у зв`язку з поданням особою заяви про застосування строків позовної давності, позовні вимоги ЖБК «Моряк» щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягають задоволенню в межах трьох років, які передували зверненню до суду із цим позовом.

Враховуючи вищенаведене, у зв`язку з поданням до суду відповідачем заяви про застосування строків позовної давності, позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги підлягають задоволенню в межах трьох років, які передували зверненню до суду із цим позовом

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, вивчених у судовому засіданні, суд зазначає, що обставини, якими КП «Теплопостачання м. Одеси» обґрунтовує свої вимоги до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, частково знайшли підтвердження в ході судового розгляду, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за період з травня 2020 року по травень 2023 року, у загальному розмірі 19838,24 грн.

Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у загальному розмірі 2684,00 грн. (а. с. 1), та враховуючи процент задоволених позовних вимог 26,22 %, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 703,74 грн.

Керуючись ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 526, 610 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 258 259, 268, 354 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву КП «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за теплову енергію, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь КП «Теплопостачання м. Одеси» (; адреса: м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1-Б) заборгованість за теплову енергію, у розмірі 19838,24 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь КП «Теплопостачання м. Одеси» (; адреса: м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1-Б) витрати по сплаті судового збору, у розмірі 703,74 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук