Провадження № 6/522/179/23
УХВАЛА

31 травня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

за участю секретаря Шумило М.Р.,

розглянувши подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Віталія Олександровича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку по цивільній справі № 522/12915/14-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Приморський РС ГУДМС України в Одеській області про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв В.О. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з поданням в порядку статті 440 ЦПК України про вирішення питання щодо звернення стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що не зареєстровано у встановленому законом порядку за ОСОБА_3 під час виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси № 522/12915/14-ц.

В судове засідання сторони не з`явились.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні подання приватного виконавця слід відмовити, на підставі нижченаведеного.

Відповідно до частин першої четвертої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

В силу частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина перша статті 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Згідно частин п`ятої сьомої статті 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

В обґрунтування свого подання приватний виконавець надав суду копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, в якій відсутня інформація про право власності ОСОБА_3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира зареєстрована за ОСОБА_1 .

При розгляді подання приватного виконавця судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2015 року позов Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ „Ощадбанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Приморський РС ГУДМС України в Одеській області про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового приміщення, був задоволений та судом вирішено:

- в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством „Державний ощадний банк України в особі Філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» () за кредитним договором № 1500-н від 15 травня 2007 р. у розмірі 72708,83 (сімдесят дві тисячі сімсот вісім) дол. США, 83 цента, та 5156,65 гривень звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 15 травня 2007 року, а саме на: квартиру АДРЕСА_2 , яка має наступні характеристики: загальна площа: 38,2 кв.м.; житлова площа: 19,3 кв.м.; кількість житлових кімнат: 1, що належить на праві власності ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Коряченко А.А., державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори, 30 січня 1991 року за реєстровим № 3-472, зареєстрованого в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації 06 лютого 1991 року у реєстровій книзі № 11, стр. 64 за реєстровим № 317. Право власності на квартиру зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» за реєстраційним номером 18650056 за номером запису 317 в книзі 11-64, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, яка буде встановлена на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на момент продажу;

- визнати вищий пріоритет Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на предмет іпотеки за іпотечним договором від 15.05.2007 року, як єдиного іпотекодержателя, на квартиру АДРЕСА_2 , та має наступні характеристики: загальна площа: 38,2 кв.м.: житлова площа: 19,3 кв.м.; кількість житлових кімнат: 1.

- виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з квартири АДРЕСА_2 , що має наступні характеристики: загальна - площа: 38,2 кв.м.; житлова площа: 19,3 кв.м.; кількість житлових кімнат: 1 та зняти їх з реєстраційного обліку у Приморському РС ГУДМС України в Одеській області.

- стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ „Ощадбанк судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн.) гривень.

- стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ „Ощадбанк судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн.) гривень.

- рішення є підставою для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

При розгляді зазначеної справи судом було встановлено, що «15 травня 2007 р. між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ „Ощадбанк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ „Ощадбанк та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 1500-н, відповідно до якого банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 58500 доларів США, що станом на 15.05.2007 р. за курсом НБУ складає 295425 гривень зі сплатою 12,5 % річних, строком до 15 травня 2017.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 1500-н від 15 травня 2007 р. між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ „Ощадбанк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління ВАТ „Ощадбанк та ОСОБА_1 15 травня 2007 р. був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Бардіною О.О. Предметом іпотеки є квартира загальною площею 38,2 кв.м., житловою площею 19,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 30.01.1991 р., укладеним між Виконавчим комітетом Приморської районної Ради народних депутатів м. Одеси та ОСОБА_1 останній є власником квартири АДРЕСА_2 .

Згідно розрахунків, наданих позивачем, станом на 14.11.2013 року відповідачка ОСОБА_2 має заборгованість перед банком за кредитним договором № 1500-н від 15 травня 2007 р. у розмірі 72708,83 доларів США, та 5156,65 гривень, а саме: прострочена заборгованість по кредиту - 27560 доларів США; прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.11.2011 р. по 14.11.2013 р. у розмірі 39007,80 доларів США; прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту за період з 01.11.2011 р. по 14.11.2013 р. у розмірі 4560 гривень; пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 01.01.2012 р. по 14.11.2013 р. в розмірі 1087,75 доларів США; пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.01.2012 р. по 14.11.2013 р. в розмірі 5053,28 доларів США; пеня за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту за період з 01.01.2012 р. по 14.11.2013 р. у розмірі 596,65 гривень.

У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2022 року замінено боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 на його правонаступника ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) у виконавчому провадженні за виконавчих документах виданих Приморським районним судом м. Одеси у справі № 522/12915/14-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ „Ощадбанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Приморський РС ГУДМС України в Одеській області про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового приміщення.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини десятої статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

За відсутності у статті 440 ЦПК України спеціальної вказівки щодо суду, уповноваженого розглядати справу щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване, вказана заява підлягає вирішенню судом,який розглядав справу як суд першої інстанції. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення (ст. 446 ЦПК України).

Відповідно до частин 1,2 статті 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 48 Закону, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно зі ст. 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Частиною четвертою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до частини десятої статті 440 Цивільного процесуального кодексу України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Частина перша статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Частина третя статті 50 Закону передбачає, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Крім цього, в постанові Верховного Суду від 16 березня 2020 року (справа №5023/197/12 ) зазначено, що звертаючись з відповідною заявою, державний виконавець (приватний виконавець) повинен надати докази на підтвердження того, що вказане право власності на нерухоме майно належить боржнику, але не зареєстроване в установленому законом порядку.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування, а отже, і рішення суду, не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

Таким чином, проаналізувавши вищенаведені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, можливе тільки за умови належного проведення виконавчих дій, достовірного встановлення належності цього майна боржнику. Приватним виконавцем не надано доказів того, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить боржнику, але не зареєстроване в установленому законом порядку

Також в матеріалах справи відсутні відомості, що боржник отримала постанову про відкриття виконавчого провадження та ухиляється від виконання зобов`язання.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26.05.2021 року у справі № 947/22930/19 (провадження № 61-9215св20).

Керуючись ст. 182 ЦК України, ст.ст. 247, 440 ЦПК України, ст.ст. 1,10, 18, 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Віталія Олександровича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку по цивільній справі № 522/12915/14-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Приморський РС ГУДМС України в Одеській області про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового приміщення відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя

31.05.2023