465/6562/20
2/465/1399/23
У Х В А Л А

судового засідання

07.06.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

секретаря судового засідання Лозинського Т-Р.А.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди,-

встановив:

У провадженні судді перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечив проти залишення позову без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про залишення заяви без розгляду, виходячи з наступного.

На підставі розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м.Львова Турчак М.І. №25/Р від 26.01.2023 року, рішення зборів суддів №1 від 16.01.2023 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали справи передано судді Ванівському Ю.М.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 30.01.2023 року справу прийнято до провадження судді Ванівського Ю.М. та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 16.02.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Справа неодноразово призначалася до розгляду, сторони належним чином та у встановлені нормами ЦПК України строки, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи.

У судові засідання позивачка повторно не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки до суду не повідомила.

Отже, суд вичерпав наявні у нього можливості забезпечити явку позивача в судові засідання.

Відповідно до частини дев`ятої статті 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Згідно з ч. 2 ст. 4 ЦПК України, яка відтворює конституційне положення про право на судовий захист, у випадках, передбачених законом, до суду можуть звертатися особи, які діють на захист прав, свобод та інтересів іншої особи або державних чи суспільних інтересів.

Статтею 210 ЦПК України встановлено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження-не пізніше наступного для з дня закінчення такого строку.

За змістом ч. 4, 5 ст.223 ЦПК України та п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України позовна заява залишається судом без розгляду за таких умов у сукупності: належного повідомлення позивача про час і місце проведення судового розгляду; позивач повторно не з`явився в судове засідання; від позивача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом міститься також у статті 13 ЦК України.

Відповідно до ч.6 ст.13 ЦК України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Будучи ініціатором даного судового провадження, маючи інформацію про дату час та місце судового засідання, позивач в судові засідання не з`являється.

За правилами ч.3 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Окремо слід зазначити, що згідно ч. 2 ст.257 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд приходить до висновку про залишення заяви без розгляду.

Керуючись статтями 13, 44, 58, 247, 257, 259 ЦПК України, суд -

постановив:

позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, або в порядку ч.2 ст.354 ЦПК України.

Суддя Ванівський Ю.М.