Справа № 206/5871/23
Провадження № 2/206/1633/23
УХВАЛА

11 грудня 2023 року суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Сухоруков А.О., вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Рябих Вероніка Михайлівна про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов зазначений цивільний позов, в прохальній частині якого позивач просить:

-визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , права і обов`язки забудовника на об`єкт незавершеного будівництва (готовність 69 %): комплекс побутового обслуговування, центр обслуговування автомобілів, автомийка, загальною площею 907,2 кв.м., який складається з А - комплекс побутового обслуговування, центр обслуговування автомобілів, автомийка; цп - цокольний поверх; № 1 - огорожа; № 2 - ворота; № 3 - ворота та розташований за адресою,- АДРЕСА_1 ;

- припинити за ОСОБА_2 право власності на об`єкт незавершеного будівництва (готовність 69 %): комплекс побутового обслуговування, центр обслуговування автомобілів, автомийка, загальною площею 907,2 кв.м., який складається з А - комплекс побутового обслуговування, центр обслуговування автомобілів, автомийка; цп - цокольний поверх; № 1 - огорожа; № 2 - ворота; № 3 - ворота та розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 32788427 від 06.08.2019 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на об`єкт незавершеного будівництва (готовність 69 %): комплекс побутового обслуговування, центр обслуговування автомобілів, автомийка, загальною площею 907,2 кв.м., який складається з А - комплекс побутового обслуговування, центр обслуговування автомобілів, автомийка; цп - цокольний поверх; № 1 - огорожа; № 2 - ворота; № 3 - ворота та розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказана цивільна справа була розподілена судді Сухорукову А.О.

Суд, вивчивши доводи позивача, матеріали справи, доходить висновку про необхідність заявити самовідвід у розгляді справи, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 36 Цивільного процесуального кодексу України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є, зокрема, інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до статті 39 ЦПК, за наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Так, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Вимога безсторонності, згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другийу з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Також у рішенні по справі «П`єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) від 01.10.1982, заява № 8692/79, Європейський Суд з прав людини вказав (п.30): не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу.

Вказаний висновок, що потім був підтриманий у наступних рішеннях Суду, зокрема, у справі «МакГоннелл проти Сполученого Королівства» (McGonnell v. the United Kingdom), заява № 28488/65, § 51, ECHR 2000, та Клейн та інші (Kleyn and Others)), започаткував розмежуванням критеріїв неупередженості (безсторонності):

- суб`єктивний критерій беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі;

- об`єктивний критерій визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

За приписами пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 року №2006/23, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Аналогічні висновки містяться в рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України», рішенні від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», в яких зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві. Вказане зумовлює необхідність відводу судді не лише, коли є докази його неупередженості, а й коли з об`єктивних причин можуть виникнути достатні сумніви в його неупередженості.

Судом встановлено, що у провадженні судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська Сухорукова А.О. перебувала на розгляді цивільна справа № 206/4319/20 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Рябих Вероніка Михайлівна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом. У задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Рішення набрало законної сили.

У даній цивільній справі заявлено аналогічні доводи і ті ж самі докази, що і у цивільній справі №206/4319/20, яким суддя Сухоруков А.О. давав правову оцінку. Наслідком розгляду даної справи може бути як задоволення, так і відмова у задоволенні позовних вимог. Оскільки у справі №206/4319/20 у задоволенні позовних вимог суддею було відмовлено, з точки зору стороннього спостерігача інше рішення, крім задоволення позовних вимог, буде сприйматись як упереджене ставлення судді до позивача.

З огляду на вищевикладене, з метою виключення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду справи вважаю за необхідне заявити у цій справі самовідвід, а справу передати до канцелярії суду для визначення іншого судді у порядку встановленому ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 258, 260, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Рябих Вероніка Михайлівна про визнання права власності на спадкове майно.

Матеріали цивільної справи №206/5871/23 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Рябих Вероніка Михайлівна про визнання права власності на спадкове майно, передати до канцелярії Самарського районного суду м. Дніпропетровська для здійснення повторного автоматичного розподілу між суддями.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А.О.Сухоруков