ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/266/23 Справа № 203/4168/19 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
31 травня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого Лаченкової О.В.
суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.
при секретарі Піменовій М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Братцевої Надії Сергіївни про ухвалення додаткового рішення
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи - ОСОБА_1 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради державний нотаріус П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутова Алла Генрихівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -
29 березня 2023 року Дніпровським апеляційним судом ухвалена постанова, якою рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2022 року, додаткове рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2022 року за заявою ОСОБА_3 та додаткове рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2022 року за заявою ОСОБА_1 - залишено без змін.
06 квітня 2023 року до апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 -адвоката Братцевої Н.С. про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правову допомогу та фактично понесених витрат.
29 травня 2023 року до Дніпровського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшло заперечення на заяву щодо заявленого ОСОБА_1 розміру судових витрат, які він поніс під час розгляду справи по суті, в якому зазначив, що заявлені витрати на правничу допомогу не відповідають критерію їх реальності у зв`язку з відсутністю факту їх дійсності та необхідності.
Вислухавши думку осіб, які з`явилися в судове засідання, які вважають можливим розглянути справу у відсутності осіб, котрі не з`явилися у судове засідання, беручи до уваги, що усі учасники справи завчасно повідомлені про місце, день та час розгляду справи, керуючись нормами статті 372 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду ухвалила здійснити розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у їх відсутність.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по заяві з питання ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 , заперечення на заяву представника ОСОБА_2 адвоката Омельченко Г.Г., який вважає необхідним у задоволенні заяви відмовити повністю, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у ній докази у їх сукупності з вирішуваного клопотання, апеляційний суд дійшов висновку, що заява представника ОСОБА_1 - адвоката Братцевої Н.С. є частково обґрунтованою і доведеною, через що вона підлягає частковому задоволенню.
Згідно із ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішене питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заява про ухвалення додаткового рішення може бути подана до закінчення строку на виконання рішення. Додаткове судове рішення ухвалюється у тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи у судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову у прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
З матеріалів справи вбачається, 29 березня 2023 року Дніпровським апеляційним судом ухвалена постанова, якою рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2022 року, додаткове рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2022 року за заявою ОСОБА_3 та додаткове рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2022 року за заявою ОСОБА_1 - залишено без змін.
Питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 , апеляційним судом не вирішувалося.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права у суді, ефективно захиститися у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу у частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається у такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (ст.134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.137 ЦПК України) 3) розподіл судових витрат між сторонами (ст.141 ЦПК України).
Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Як слідує із матеріалів цієї справи відповідач ОСОБА_1 скористався правничою допомогою під час її розгляду та поніс у зв`язку із цим певні витрати.
Частинами 1-3 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані із правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво у суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт ( наданих послуг ), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас за змістом ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України).
У розумінні положень ч.5 ст.137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Положення ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України кореспондуються з європейськими стандартами, зокрема, п.14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7, яким передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна у принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає у забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта у цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню у разі порушення. Видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами (ст.19).
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат та враховувати, що розмір від-шкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи, про що неодноразово вказувалося Верховним Судом.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).
Визначаючись із розподілом витрат на правничу допомогу у цій справі, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 скористався професійною правничою допомогою, уклавши 13 травня 2021 року відповідний договір із адвокатом Братцевою Н.С.
Пунктом 1.1 даного договору сторони обумовили, що адвокат бере на себе зобов`язання надання правової допомоги клієнту. Формою винагороди адвоката за надані послуги є гонорар адвоката (п.3.1). Розмір, порядок обчислення та порядок сплати гонорару адвоката узгоджується сторонами та визначається у додатку до цього договору, який є його невід`ємною частиною.
03 квітня 2023 року адвокат Братцева Н.С. та ОСОБА_1 склали акт приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги виконаних робіт по договору про надання правничої допомоги, згідно з яким адвокатом були надані такі послуги: ознайомлення з матеріалами цивільної справи №203/4168/19 у апеляційному суді -4500 гривень за три години роботи; підготовка відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 - 9000 гривень за шість годин роботи; підготовка відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_4 - 9000 гривень за шість годин роботи; участь у судовому засіданні 20.07.2022 -3000 гривень за дві години роботи; прибуття до судового засідання 20.07.2022 -3000 гривень за дві години роботи; прибуття до судового засідання 08.02.2023 -3000 гривень за дві години роботи; прибуття до судового засідання 22.03.2023 -3000 гривень за дві години роботи; участь у судовому засіданні 29.03.2023 -4500 гривень за три години роботи.
Проаналізувавши надані довірителю адвокатом Братцевою Н.С. послуги, колегія суддів дійшла висновку, що відображена у наданих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності, є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, адже вони поглинаються здійсненням адвокатом аналогічних по суті дій у суді першої інстанцій.
Так, ознайомлення з матеріалами цивільної справи №203/4168/19 є фактично дублюванням дій у суді першої інстанції з огляду на те, що Братцева Н.С. брала участь у суді першої інстанції та отримувала копії всіх документів по справі, а також неодноразово знайомилась із матеріалами справи.
Подані апеляційному суду відзиви за своїм обсягом є невеликими, не навантажені правовим обґрунтуванням, а їх складання не потребувало значних зусиль та тривалого часу для складення, особливо для фахівця у галузі права.
Як уже зазначалося, положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Па-лати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.
Керуючись ст. ст. 133, 141, 270 ЦПК України, колегія суддів, -
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Братцевої Надій Сергіївни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи - ОСОБА_1 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради державний нотаріус П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутова Алла Генрихівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним -задовольнити частково.
В іншій частині -відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Головуючий суддя О.В.Лаченкова
Судді В.С.Городнича
М.Ю.Петешенкова м. Дніпро