07 грудня 2023 року м. Київ
Деснянський районний суд міста Києва
під головуванням судді Бабко В.В.
за участю секретаря судового засідання Негірьової О.Д.
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення нейстойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини , -
Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення нейстойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини.
Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 07.11.2014, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 22.09.2014 та до досягненнґя дитиною повноліття. Відповідач свої зобов`язання зі сплати аліментів на утримання дочки, визначених судовим рішенням належним чином не виконує, аліменти не сплачує, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість. На підставі наведеного просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 нейстойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки у розмірі 227879,81грн.
Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 19.10.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Позивачка ОСОБА_2 , в судове засідання, призначене на 06.12.2023 не з"явилась. Від адвоката Філатової О.С., яка пердставляє інтереси ОСОБА_2 надійшло клопотання, про розгляд справи за відсутності сторони позивача.
Відповідач ОСОБА_3 , в судове засідання, призначене на 06.12.2023 не з"явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомлено.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом встановлені такі факти та їх правовідносини.
ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 306.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 03.04.2014, по справі № 754/3205/14-ц, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , розірвано. Відновлено ОСОБА_7 дошлюбне прізвище " ОСОБА_8 ".

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 07.11.2014, по справі №754/15745/14-ц, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 25% з усіх видів заробітку щомісячно, але не меньше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посинаючи з дня пред"явлення позову, 22.09.2014 і до досягнення дитиною повноліття.

Державним виконавцем Деснянського районного управління юстиції у місті Києві Петровою А.І, відкрито виконавче провадження № 45618095, на підставі виконавчого документу № 2-6056, виданого 18.11.2014 Деснянським районним судом міста Києва.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого старшим державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби Савенкової О.В., вбачається, що ОСОБА_6 має загальний розмір заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, в розмірі 227879,81грн.

Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Згідно із частин 2, 3 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частинами першою, другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження»

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у цивільній справі №572/1762/15-ц неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання полягає у сприянні належному виконанню зобов`язання та стимулювання боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує лише до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватись на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991, визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

E = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) +……….(An х 1% х Qn), де:

E - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Згідно із розрахунку, наданого позивачкою за період з 22 вересня 2014 року по 13 жовтня 2023 року розмір пені становить 4651752,15грн.

Позивач ОСОБА_2 просить суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у загальному розмірі 227879,81грн, відповідно до вимог ч. 1 ст. 196 СК України.

Суд погоджується із розрахунком позивача, оскільки розрахунок заборгованості та неустойки (пені) відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідачем ОСОБА_3 вказаний розрахунок жодними доказами не спростований та доказів на підтвердження належного виконання сплати аліментів з боку відповідача суду надано не було.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки щодо стягнення з відповідача на користь позивача суму неустойки (пені) за несплату аліментів у розмірі 227879,81грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60грнгрн.

Керуючись статтями 182, 187, 194, 196, 197 Сімейного Кодексу України, Законом України "Про виконавче провадження", статтями 10-13, 44, 76-82, 89, 128, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення нейстойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у загальному розмірі 227879,81грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено та підписано 07.12.2023.

Суддя В.В. Бабко