Справа № 643/4810/23
Провадження № 6/643/69/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Поліщук Т. В.,

за участю секретаря судового засідання Костенюк А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкова подання державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Демченко Ю.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Демченко Ю.І. звернулась до суду з поданням у якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього, а саме: вимогою про сплату боргу № Ф-34024-17У виданої 07.09.2021 ГУ ДПС у Харківській області про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС у Харківській області заборгованість у розмірі 53232,28 грн.; виконавчим листом № 644/6441/21 виданого 16.12.2021 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з ФОП ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 заборгованість по заробітній платі з квітня по червень 2021 року у розмірі 125000 грн. ; вимогою про сплату боргу № Ф-34024-17У виданої 07.12.2021 ГУ ДПС у Харківській області про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС у Харківській області заборгованість у розмірі 33000,00 грн.; виконавчим листом № 644/9711/21 виданого 19.01.2023 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі за період з липня 2021 року по вересень 2021 року включено в сумі 150000 грн.

В обґрунтування заяви зазначено, що у Салтівському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) згідно даних АСВП на примусовому виконанні у Відділі перебуває зведене виконавче провадження № 69318686 про стягнення заборгованості з ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до складу якого входять виконавчі провадження: № 67560324 по виконанню вимоги про сплату боргу № Ф-34024-17У виданої 07.09.2021 ГУ ДПС у Харківській області про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС у Харківській області заборгованість у розмірі 53232,28 грн.; - № 67993265 по виконанню виконавчого листа № 644/6441/21 виданого 16.12.2021 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі з квітня по червень 2021 року у розмірі 125000 грн.; - № 68262619 по виконанню вимоги про сплату боргу № Ф-34024-17У виданої 07.12.2021 ГУ ДПС у Харківській області про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС у Харківській області заборгованість у розмірі 33000,00 грн.; - № 71686182 по виконанню виконавчого листа № 644/9711/21 виданого 19.01.2023 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі за період з липня 2021 року по вересень 2021 року включено в сумі 150000 грн.

Боржник ухиляється від виконання рішення, у зв`язку з чим державний виконавець звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, до повного виконання боржником зобов`язань.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги подання, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду зазначеного подання, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно зі статтею 13 Загальної декларації прав людини, яка прийнята та проголошена в резолюції 217 А (III) Генеральної Асамблеї від 10.12.1948, кожна людина має право вільно пересуватися і вибирати місце проживання в межах кожної держави, кожен має право залишати будь - яку країну, включаючи свою власну і повертатися в неї.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї (дата ратифікації - 17.07.1997, дата набуття чинності - 11.09.1997), кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Вільне пересування людини є однією із основоположних свобод, гарантованих Конституцією України та чинними міжнародними договорами людині і може бути обмежено лише за виняткових обставин, встановлених законами, як-то необхідність у демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Як вбачається з вище наведеного, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом виконавця; письмове повідомлення виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Саме виконавець зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Як випливає з аналізу наведених положень закону, підставою обмеження особи у праві виїзду за межі України є не лише наявність невиконаних зобов`язань, покладених на боржника - фізичну особу судовим рішенням, а також винна поведінка цієї особи, яка полягає в ухиленні від виконання таких зобов`язань.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено, що боржник ОСОБА_1 періодично цікавиться зведеним виконавчим провадженням про що свідчать лист останнього від 14.12.2022 до державного виконавця щодо надання інформації стосовно виконавчих проваджень (а.с.38), лист від 28.11.2022 (а.с.43), лист від 11.05.2023 (а.с.73).

Постановою про арешт майна від 28.04.2023 накладено арешт на все майно боржника (а.с.65-66). Постановою про арешт коштів боржника від 28.04.2023 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника (а.с.67-68). Отже на даний час на все рухоме та нерухоме майно боржника накладений арешт, який діє по теперішній час.

Суд зазначає, що сама несплата боржником на користь стягувача суми заборгованості не є підставою для застосування такого виключного заходу як обмеження виїзду боржника за межі України.

Саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково, однак належних доказів цілеспрямованого ухилення боржника від виконання рішення на час звернення з поданням державним виконавцем не надано, як і не надано доказів наміру боржника вибути за межі України з метою ухилення від виконання зобов`язань за виконавчим провадженням.

За таких обставин, суд вважає, що державним виконавцем не наведено достатніх обґрунтувань того, чи дійсно боржник свідомо, в повній мірі не виконує належні до виконання зобов`язання, чи у нього є на це об`єктивні причини, а тому подання є передчасним, в зв`язку з чим подання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 247 ч.2, 260, 441 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні подання державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Демченко Ю.І. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями). Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В. Поліщук