Справа № 192/1007/23
Провадження № 8/192/1/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2023 р. суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Тітова О.О. розглянувши в смт Солоне Дніпропетровської області заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про поновлення строку на визнання судового наказу від 05.06.2023 таким, що не підлягає виконанню та визнання судового наказу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05.06.2023 у справі№192/1007/23 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 заробітку щомісячно до досягнення ОСОБА_3 повноліття таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування зазначив, що дізнався про винесення судового наказу 28.11.2023 після отримання за місцем роботи у ТОВ «КАПАРОЛ ДНІПРО» постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 16.11.2023 по ВП №73098513, син на утримання якого з нього стягуються аліменти після розірвання шлюбу з 19.01.2021 проживає з ним у АДРЕСА_1 , навчається в 7 класі «Солонянського ліцею» та знаходиться на його повному утриманні, мати ОСОБА_4 не проживає спільно з дитиною та не утримує сина, тому відсутні боргові зобов`язання у нього перед колишньою дружиною, тому просить визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню на підставі ст. ст. 173, 432 ЦПК України.

Суд, ознайомившись з матеріалами заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, вважає, що у прийнятті її слід відмовити з наступних підстав.

Заявник посилається на положення ст.ст. 173, 432 ЦПК України.

Частиною першою статті 173 ЦПК України передбачено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 стаття 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд вважає посилання ОСОБА_1 на вимоги зазначених норм помилковим з огляду на передбачені цивільним процесуальним законодавством виключення для вимог про стягнення аліментів, розглянутих в порядку наказного провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом, в тому числі за результатами розгляду вимог про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та вимог про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ці вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

У разі відсутності підстав для відмови у видачі судового наказу, суд видає судовий наказ в якому відповідно до п.7 ч.1 ст. 168 ЦПК України суд зазначає, що не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Враховуючи, що розгляд вимог заявника в порядку наказного провадження здійснюється без судового засідання і повідомлення заявника і боржника, законом визначені процесуальні гарантії забезпечення прав сучасників провадження, передбачені ст.ст.169-173 ЦПК України.

За загальним правилом ч.1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої ст. 161 ЦПК України, тобто крім випадків видачі судового наказу за вимогами про стягнення аліментів.

Згідно з ч.7 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу про стягнення аліментів у розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів, боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Згідно з ч.8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу про стягнення аліментів у розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів чи у твердій грошовій сумі, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК України.

Аналіз вищезазначених норм ЦПК України дає підстави для висновку суду, що судовий наказ за результатами розгляду вимог про стягнення аліментів не може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки для таких вимог законодавцем визначений особливий порядок перегляду судового наказу.

За таких обставин суд вважає необхідним відмовити ОСОБА_1 у прийнятті заяви про визнання судового наказу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05.06.32023 таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно суд вважає необхідним роз`яснити ОСОБА_1 право звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів чи з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст.ст. 161, 170, 173, 432 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті заяви про визнання судового наказу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05.06.2023 у справі №192/1007/23 таким, що не підлягає виконанню.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів чи з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.О. Тітова