Справа № 761/5488/23
Провадження № 2/761/5836/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Коломійця А.Д.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору, відшкодування збитків та сплати пені,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору, відшкодування збитків та сплати пені.

У своїй позовній заяві просила суд:

- розірвати договір №50451 Виготовлення та монтажу металевих решіток з монтажем від 30 серпня 2022 року, укладений між ОСОБА_1 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 ;

- стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений аванс у розмірі 17 626 гривень 00 копійок та пеню у розмірі 69 798 гривень 96 копійок.

Свою позовну заяву обґрунтувала тим, що 30 серпня 2022 року між сторонами було укладено договір № 50451 Виготовлення та монтаж металевих решіток з монтажем.

Відповідно до умов договору Відповідач зобов`язувався виконати роботи по виготовленню та монтажу металевих решіток на балкон та вікно за адресою АДРЕСА_1 , а Позивач (замовник) зобов`язується прийняти результати виконаних робіт та оплати їх. Відповідно до п.4.1 договору № 50451 сторони встановили термін виконання робіт на протязі 14 календарних днів. Але Відповідач не виконав роботи, обумовлені договором. Таким чином, з врахуванням терміну на виконання договору в 14 календарних днів, прострочення виконання на 23.01.2023 року становить 132 дні.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2023 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивачка зі своїм представником в судовому засіданні просили суд позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував, проси відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив.

За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне.

30 серпня 2022 року між ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_3 було укладено договір № 50451 Виготовлення та монтаж металевих решіток з монтажем.

Відповідно до п.1.1. договору №50451 Підрядник (Відповідач) зобов`язувався виконати роботи по виготовленню та монтажу металевих решіток на балкон та вікно за адресою АДРЕСА_1 , а Позивач (замовник) зобов`язується прийняти результати виконаних робіт та оплати їх.

Відповідно до п.2.1. договору № 50451 ціна замовлених робіт та матеріалів складає 17626,40 грн., а, відповідно до п.2.2. договору, аванс становить 12 300,00 грн.

Відповідно до п.4.1 договору № 50451 сторони встановили термін виконання робіт на протязі 14 календарних днів.

Також 30 серпня 2022 року Відповідач надав Позивачу специфікацію № 50451 на суму 17 626,40 грн.

02 вересня 2022 року Позивач перерахував на рахунок Відповідача грошові кошти у розмірі 17 626, 00 грн., що підтверджується копією квитанції №1АНС-75ВК-АР36-С7Н6 від 02 вересня 2022 року, призначення платежу: «замовлення 50451».

Під час розгляду справи сторонами вищевказані обставини не спростовувалися.

Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Пункти 3, 7, 17, 19, 20, 22 абзацу 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» вказують, що: виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами; послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; реалізація - діяльність суб`єктів господарювання з продажу товарів (робіт, послуг); споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до ст.11 ЦК України. підставами виникнення цивільних зокрема є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

За ст. 627 ЦК України, сторони вільними укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковий для виконання сторонами.

Приписами ч.ч.1,2 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням правовідношення, в якому одна сторона (боржник) обов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 907 ЦК України визначено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» (надалі - Закон) споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Так, п. 8 ч. 1 ст. 21 Закону крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Крім того, за змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, враховуючи, що після підписання договору та закінченням строку, передбаченого п.4.1, позивачка не отримувала жодного повідомлення та інформації щодо виконання умов договору, укладеного між нею та ФОП ОСОБА_3 , доказів зворотного матеріали справи не містять, враховуючи невиконання договору відповідачем, що є істотним порушенням умов Договору № 50451 від 30 серпня 2022 року, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині розірвання договору №50451 Виготовлення та монтажу металевих решіток з монтажем від 30 серпня 2022 року, укладеного між ОСОБА_1 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 .

При цьому, згідно ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України).

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (абзац перший частини другої статті 551 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України.

У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: мети правочину, змісту попередніх переговорів, усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш у правовідносинах між собою), звичаїв ділового обороту; подальшої поведінки сторін; тексту типового договору; інших обставин, що мають істотне значення Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 ЦК України.

Аналіз цивільного законодавства свідчить, що перекваліфікація відповідного договору може мати місце, зокрема, при: (а) недійсності договору (зокрема, удаваності договору); (б) тлумаченні змісту договору. Перекваліфікація договору можлива тільки в тих випадках, коли вона відбувається в межах спору, що стосується такого договору. Саме такий висновок зумовлений тим, що по своїй суті перекваліфікація направлена на з`ясуванні справжньої волі сторін договору, який перекваліфіковується в інший. А це, відповідно, можливо зробити тільки в рамках спору щодо такого договору.

У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення (частина п`ята статті 10 Закону № 1023-XII).

Як уже зазначалось судом, 02 вересня 2022 року Позивачка дотрималася вимог п. 2.1. та провела оплату у розмірі 17 626 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_3 ..

Відповідно до п. 3.3.9 Договору передбачено, що Підрядник зобов`язується відшкодувати відповідно до законодавства України та цього договору завдані Замовнику збитки, якщо такі виникли з вини або необережності Підрядника.

Також п. 6.1 Договору передбачено, що су випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором Сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання.

Таким чином, враховуючи, що договір № 50451 Виготовлення та монтаж металевих решіток з монтажем від 30 серпня 2022 року у зв`язку із істотними порушенням відповідачем (Виконавцем) його умов розірвано судом, із Відповідача на користь Позивачки підлягає стягнення грошові кошти у розмірі 17 626,00 грн., що були нею сплачені відповідно до умов договору.

При цьому, ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Враховуючи вищевказані положення розмір пені за кожний день прострочки становить 17 626.0 х 3%=528,78 грн, а загальний розрахунок пені становить: 531,42 грн х 132 дні прострочки = 69 798,96 грн.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором, суд, перевіривши правильність розрахунків, вважає, що заявлені позивачем вимога про стягнення грошових коштів за невиконання умов договору №50451 Виготовлення та монтаж металевих решіток з монтажем від 30 серпня 2022 у розмірі 17 626,00 грн. та пеню в розмірі 69 798,96 грн., є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 6, 530, 627, 629, 630, 651, 653, 901, 907 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору, відшкодування збитків та сплати пені - задовольнити у повному обсязі.

Розірвати договір №50451 Виготовлення та монтажу металевих решіток з монтажем від 30 серпня 2022 року, укладений між ОСОБА_1 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 .

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений аванс у розмірі 17 626 (сімнадцять тисяч шістсот двадцять шість) гривень 00 копійок.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 69 798 (шістдесят дев`ять тисяч сімсот дев`яносто вісім) гривень 96 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , адреса місця проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , адреса місцезнаходження - АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлений 02 жовтня 2023 року.

Суддя: