З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2023 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Білак І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Ужгороді, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник - адвокат Овсепян Кристина Адіківна, до відповідача ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав,-
Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 01.12.2023 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 06.12.2023 року.
Позивач - ОСОБА_1 , від імені якої діє представник - адвокат Овсепян Кристина Адіківна, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав.
Позовна заява мотивована тим, що 25.02.2006р. між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 було укладно шлюб, зареєстрований виконкомом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про що було зроблено відповідний актовий запис №8.
Від даного шлюбу у сторін народилися спільні діти:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, видане Ужгородським міськрайонним управлінням юстиції Закарпатської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №791, серія НОМЕР_1 ;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №416, серія НОМЕР_2 .
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №308/15004/15-ц від 11.05.2016р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано. Малолітніх дітей залишено проживати разом з матір?ю.

Позивач зазначає, що з того часу, як шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (2016 р.) батько повністю припинив існувати в житті дітей, а відтак припинив виконувати покладенні на нього законом обов`язки, як батька дітей. Зокрема слід зазначити, що бездіяльність і відсутність батька проявляється в наступному: не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей; не навідує садочки, дошкільні та шкільні навчальні заклади дітей, ніколи не цікавився навчанням та успішністю таких; не цікавиться потребами дітей (не забезпечує необхідним харчуванням, медичний догляд, лікування дітей); не виявляє жодного бажання бачитися та спілкуватися з дітьми (не навідує дітей під час святкувань їхніх день народжень, а також святкувань різного роду подій, як сімейних так і пов`язаних з особистими досягненнями в житті дітей); взагалі не приймає участі в матеріальному забезпеченні дітей (рішення суду по сплаті аліментів не виконувалося взагалі, жодної сплати не було).

Позивач стверджує, що з моменту припинення шлюбних відносин, і до дня подання позовної заяви, спільні малолітні діти проживають разом із матір`ю та їх вітчимом ОСОБА_6 (який з кінця 2016 р., фактично виконує обов`язки їх батька), та перебувають на її утриманні. Батько дітей своєю чергою не приймає жодної участі у житті та вихованні останніх.

Фактично із 2016 року батько свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Останній не цікавиться життям та здоров`ям дітей, не відвідує місця їх навчання та відпочинку. Окрім цього, слід зазначити, що мати жодним чином не перешкоджає спілкуванню дітей з батьком, натомість ОСОБА_2 не бажає бачитися із дітьми.

Із моменту припинення шлюбних відносин, і до дня подання заяви, спільні малолітні діти проживають разом із матір`ю та вітчимом, та перебувають на їх утриманні. Батько дітей своєю чергою не приймає жодної участі у житті та вихованні останніх, і навіть не сплачує аліменти.

У позовній заяві вказано, що заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №308/11303/16-ц від 19.01.2017р. з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі по 1000 гривень щомісячно на утримання кожної дитини, починаючи з 31.10.2016р. і до їх повноліття.

Згідно позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах №15-55977216 загальна заборгованість по виконавчому листу 308/11303/16 від 19.01.2017р. станом на 18.04.2023 року становить 176 298 грн 31 коп. Тобто, з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів батько жодного разу не сплатив кошти. Таким чином ОСОБА_2 свідомо не бажає виконувати один з головних батьківських обов?язків - забезпечення належного рівня життя дітям.

При цьому у позовній заяві вказано, що згідно висновку органу опіки та піклування Ужгородської міської ради №201/23/01-19, всі обставини свідчать про те, що батько дітей свідомо ухиляється від їх виховання, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, припинив будь-яке спілкування з дітьми; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. На підставі вищезазначеного, орган опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовна заява містить посилання на ст. 51 Конституції України, ст.ст. 5,7, ч.4, 5 ст.19, ч.1 ст. 141, ч.1-4 ст. 150, ч.1 ст. 155, ч.1 ст. 164 СК України, ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", принципу 2,6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року.

Позивач просить суд: позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнути з ОСОБА_2 , (РНОКПП: НОМЕР_3 , мешканця АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_4 , мешканки АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.06.2023 року у вказаній справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.11.2023, закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.

Позивач та її представник у судове засіданні не з`явилися, про дату та час судового розгляду справи повідомлялися належним чином. Адвокатом Овсепян К.А., подано заяву про розгляд справи за їх відсутності,зазначає, що не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, оголошення про його виклик у судове засідання, інформація щодо розгляду розміщено на сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ( https://ug.zk.court.gov.ua/sud0712/). Відзиву на позовну заяву не подавав.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно наявної в матеріалах справи заяви, представника третьої особи просить справу розглядати за його відсутності, підтримує позовні вимоги в межах наданого висновку.

На підставі наведеного суд, керуючись ч.4 ст.223, 280-281 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Законодавством України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України Про охорону дитинства , згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошено у практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка застосовується судами України на підставі частини четвертої статті 10 ЦПК України та положень Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини (рішення ЄСПЛ від 06 липня 2010 року у справі Neulinger and Shuruk v. Switzerland , заява № 41615/07, п. 135; рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2017 року у справі M .S. v. Ukraine , заява № 2091/13, п. 77). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі Mamchur v. Ukraine , заява № 10383/09, п. 100).

Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Право звернення до суду з даним позовом та правові наслідки позбавлення батьківських прав врегульовані нормами ст.165-166 СК України

Відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Верховний Суд України в ч. 2 п.16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про виховання дітей, їх фізичний, розумовий та духовний розвиток.

Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, згідно яких, для правильного вирішення вказаного спору, ухвалення законного рішення необхідним є з`ясування обставин, доказів, які безсумнівно свідчать про умисне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей за нормами ст.141,150,157 СК України, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, чи вживалися до нього заходи реагування, а також дослідження соціально-побутових умов життя та матеріального становища позивача.

Судом встановлено, що 25.02.2006р. між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований виконкомом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про що було зроблено відповідний актовий запис №8.

Від даного шлюбу у сторін народилися спільні діти:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, видане Ужгородським міськрайонним управлінням юстиції Закарпатської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №791, серія НОМЕР_1 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №416, серія НОМЕР_2 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №308/15004/15-ц від 11.05.2016р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано. Малолітніх дітей залишено проживати разом з матір?ю.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №308/11303/16-ц від 19.01.2017р. з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі по 1000 гривень щомісячно на утримання кожної дитини, починаючи з 31.10.2016р. і до їх повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах №15-55977216 загальна заборгованість по виконавчому листу 308/11303/16 від 19.01.2017р. станом на 18.04.2023 року становить 176 298 грн 31 коп. Тобто, з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів батько жодного разу не сплатив кошти. Таким чином ОСОБА_2 свідомо не бажає виконувати один з головних батьківських обов`язків - забезпечення належного рівня життя дітям.

Згідно наявної у матеріалах справи довідки ТОВ «НАШ-ДОБРОБУТ» №170 від 01.05.2023, виданої ОСОБА_1 , 1984 р.н., про те, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 ., у житловому приміщення проживають члени родини: син ОСОБА_3 , 2008 р.н., донька ОСОБА_4 , 2013 р.н., донька ОСОБА_8 , 2022 р.н., чоловік ОСОБА_6 , 1983 р.н.

Згідно наявної у матеріалах справи характеристики ТОВ «НАШ-ДОБРОБУТ» №2 від 02.03.2023 на ОСОБА_1 , за місцем проживання характеризується із позитивної сторони.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 09 квітня 2022 року, між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 укладено шлюб, та прізвище дружини після укладення шлюбу змінено на ОСОБА_10 .

Матеріали справи містять характеристику на ОСОБА_3 , згідно якої він навчається в Лінгвістичній гімназії з 2018 року. Зарекомендував себе як старанний, працелюбний, ввічливий та добре вихований учень. ОСОБА_11 систематично цікавиться його шкільним життям та контролює рівень навчальних досягнень сина. З батьком ОСОБА_3 класний керівник не знайома. З початку навчання, батько жодного разу не приходив до навчального закладу.

Матеріали справи містять характеристику на ОСОБА_4 навчається в УПШ з першого класу. За час навчання зарекомендувала себе як старанна, здібна, відповідальна учениця. ОСОБА_12 систематично цікавиться його шкільним життям та контролює рівень навчальних досягнень доньки. З батьком ОСОБА_4 класний керівник не знайома. З початку навчання, батько жодного разу не приходив до навчального закладу.

Матеріли справи містять письмові пояснення ОСОБА_13 , хрещеної ОСОБА_3 , яка зазначає, що ОСОБА_14 зовсім не займався вихованням дітей, що стало однією з підстав для розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу ОСОБА_14 взагалі перестав спілкуватися із дітьми, не цікавився їх життям, не відвідував їх ні вдома ні в освітніх закладах. Діти були повністю на утриманні ОСОБА_15 , а зараз і її чоловіка ОСОБА_6 . У письмових поясненнях ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які є друзями колишньої сім`ї, вони вказують на те, що ОСОБА_2 ще за час шлюбу, неохоче поспішав додому, а частенько засиджувався не за одним келихом пива. В телефонних розмовах спостерігалася постійна брехня. Лише за допомогою батьків родичів та друзів ОСОБА_15 знаходила для себе сили і підтримку.

Разом з тим, наявні в матеріалах справи письмові пояснення вказаних осіб, не можуть вважатися показаннями свідків в розумінні ЦПК України.

Згідно наявного в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 19.06.2023 №462/23/01-19, виконавчий комітет, як орган опіки та піклування, реагуючи на заяву представника гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 адвоката Овсепян Кристини Адіківни, щодо надання висновку стосовно доцільності позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відносно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначає, що:

Ухилення батька від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей підтверджується належним чином завіреними копіями розрахунку заборгованості по аліментах № 15-55977216, характеристик виданих Ужгородською початковою школою № 1 та Лінгвістичною гімназією ім. Т.Г. Шевченка на ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах № 15-55977216 загальна заборгованість по виконавчому листу 308/11303/16 від 19.01.2017 року станом на 18.04.2023 року становить 176 298 грн. 31 коп. Тобто, з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів батько жодного разу не сплатив кошти.

У висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому, щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, вказано що дане питання 23.05.2023 року та 13.06.2023 року розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини Ужгородського міськвиконкому. Було заслухано думку матері дітей щодо вирішення даного питання. Мати зазначила, що батько дітей з часу розлучення жодної участі у житті дітей не приймав та не приймає, аліменти взагалі не сплачує. Батько відсутній в житті дітей майже 7 років, не дає про себе знати. Зокрема, менша дитина ОСОБА_18 не бачила батька з 2-х річного віку. Також матері відомо про те, що батько притягався до кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки та, як їй відомо, він не має постійного місця проживання.

Батько дітей не з`явився на засідання комісії, хоча був належним чином повідомлений про час та місце їх проведення (запрошення 17.05.2023 року № 383/23/01-19 та 07.06.2023 року № 447/23/01-19).

Таким чином, враховуючи інтереси малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчий комітет Ужгородської міської ради, як орган опіки та піклування Ужгородської міської ради, вважає за доцільне: позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відносно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Роз`яснити гр. ОСОБА_2 , що на підставі ст.ст. 168, 169 Сімейного Кодексу України, батьки, які позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи, а також мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

У відповідності до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, а батьки в свою чергу несуть відповідальність для створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини

У відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі п. 6 частини першої статті 3 ЦК, а саме справедливості, добросовісності та розумності, статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (Страсбург, 25 січня 1996 року), з урахуванням вище викладеного та виходячи з інтересів дитини, суд вважає доведеним факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також відсутність з боку відповідача піклування про фізичний і духовний розвиток дітей, відсутність спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для їх морального самоусвідомлення, не виявленні інтересу до їх внутрішнього світу, не здійснення медичного догляду та підготовкою дитини до самостійного життя.

Отже, суд знаходить зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, свідченнями ухилення відповідача як батька від виховання дітей та його винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками, доводи позивача відповідачем не спростовані.

Судом також не встановлено, що відповідачу чинили перешкоди у виконанні належним чином своїх батьківських обов`язків.

Також, слід звернути увагу на те, що як у підготовчі так і у судові засідання відповідач по справі не з`явився жодного разу, відзив на позовну заяву не подав. Окрім того як встановлено зі змісту висновку органу опіки та піклування, батько дітей не з`явився на засідання комісії, хоча був належним чином повідомлений про час та місце їх проведення (запрошення 17.05.2023 року № 383/23/01-19 та 07.06.2023 року № 447/23/01-19).

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовна заява про позбавлення батьківських прав є обґрунтованою та підлягає задоволенню відповідно до правил п. 2 частини першої статті 164 СК.

При цьому позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Разом із тим суд зауважує, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з ним, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

За таких обставин, проаналізувавши фактичні взаємини сторін та ставлення відповідача до своїх дітей, враховуючи факт доведеності позивачем винної поведінки відповідача щодо свідомого нехтування своїми обов`язками з приводу виховання дітей, що також стверджується позицією, яка висвітлена у висновку органу опіки та піклування, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання, що відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 слід позбавити батьківських прав відносно дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту ч. 2 цієї ж норми, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Таким чином із відповідача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору , а саме 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 55, 58, 60 ЦК України, 12,13, 78-80, 141,200, 223, 258 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , від імені якої діє представник - адвокат Овсепян Кристина Адіківна, до відповідача ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав,- задовольнити

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 позбавити батьківських прав відносно дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) на користь позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 ), сплачену нею суму судового збору у розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_5

Третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради, адреса: 88000, м. Ужгород, пл. Поштова, 3.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош