Справа №288/484/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.

секретаря судового засідання Карпішиної С.С.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 22.12.1995 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 . За час спільного проживання народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так як відносини в шлюбі з ОСОБА_2 не склались, 23.07.2004 року рішенням Попільнянського районного суду шлюб було розірвано. Позивач зазначає, що незважаючи на розірвання шлюбу, із 23.07.2004 року вона продовжувала проживати з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу спочатку в будинку її мами по АДРЕСА_1 , а останні 10 років проживали в будинку по АДРЕСА_2 , який дістався в спадок після смерті батька. Проживаючи за вказаними адресами, ОСОБА_1 з колишнім чоловіком вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, разом виховували дітей. Як слідує зі змісту позову, 22.10.2022 року ОСОБА_2 , працюючи в приватному сільськогосподарському підприємстві «Кам`янка», загинув. Маючи намір отримати страхові виплати у зв`язку із смертю чоловіка внаслідок трудового каліцтва позивач звернулася з документами до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, однак у прийнятті документів їй було відмовлено, оскільки вона не являється дружиною померлого. За словами позивача, встановлення факту проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю необхідно для оформлення спадщини та отримання страхових виплат у зв`язку зі смертю чоловіка внаслідок трудового каліцтва. При цьому оскільки під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникне спір про право, ОСОБА_1 поданий саме позов про встановлення факту проживання однією сім`єю.

З огляду на викладене у позові, ОСОБА_1 просить встановити факт її проживання з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 23.07.2004 року по 22.10.2022 року.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 28.03.2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що після розірвання шлюбу постійно проживала з ОСОБА_2 спочатку у її мами, а останні 10 років і до смерті колишнього чоловіка у будинку, який успадкувала після смерті батька. Разом вели спільне господарство, виховували дітей, видали доньку заміж, почали робити ремонт в помешканні, де останнім часом проживали. За словами позивача, її доньці в ПФУ повідомили, що оскільки вона з ОСОБА_2 розлучені, то одноразову виплату не отримають.

На запитання суду ОСОБА_5 відповіла, що із позовом звернулася виключно з метою отримання одноразової виплати у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , спадщину на себе буде оформляти донька. Батьки ОСОБА_2 вже написали відмову від прийняття спадщини. За словами позивача, вона із заявою про прийняття спадщини не зверталася і не планує.

Від представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. В обґрунтування заяви представник відповідала посилається на те, що 22.03.2023 року Верховний Суд в рамках справи №290/289/22-ц досліджував питання щодо вимог особи про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з військовослужбовцем задля підтвердження за нею статусу щодо призначення одноразової грошової допомоги. Зі слів представника, вимоги особи про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу задля підтвердження за нею певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками заявника, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства. Аналогічні по суті висновки викладені у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 23.05.2022 року у справі №539/4118/19.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 надала пояснення про те, що позивач її мати, разом з татом ОСОБА_2 проживали в будинку АДРЕСА_2 . До того часу працювали в м. Києві разом на одній роботі, а на вихідних приїжджали до бабусі і проживали у неї. Батьки перебували в шлюбі, але і після його розірвання проживали разом. Зі слів батьків, вони після розлучення місяці 3-4 жили окремо, а весь інший час разом. Також батьки після розлучення більше не реєстрували будь-який інший шлюб, вели спільне господарство, обробляли город, купували побутову техніку, на кухні робили ремонт.

Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2023 року у справі № 214/1309/21 (провадження № 61-3264сво22) зазначено, що: «до адміністративної юрисдикції відносяться справи, які виникають зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити зі змісту права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах: від 13 березня 2019 року у справі № 202/30/17 (провадження № 14-643цс18), від 19 червня 2019 року у справі № 826/5806/17 (провадження № 11-290апп19), від 23 листопада 2021 року у справі № 175/1571/15 (провадження № 14-51цс21)».

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22) зазначено, що: «Визначаючи, чи пов`язується з встановлення зазначеного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, Суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям. Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин. Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства. […] вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , який загинув під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії російської федерації, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства. За таких обставин необхідно закрити провадження у справі, оскільки цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства. Аналогічні по суті висновки викладені у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19».

У справі, що розглядається, ОСОБА_1 звернулась із позовною заявою про встановлення факту проживання її з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В якості відповідача вказала Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. На уточнююче запитання суду ОСОБА_1 відповіла, що встановлення факту їй необхідно виключно для отримання страхової виплати.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд встановив, що правовідносини, які виникли між сторонами, є публічно-правовими, оскільки пов`язані із підтвердженням та можливістю реалізації прав у сфері соціального забезпечення, а тому дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України . Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд роз`яснює позивачу, що зазначений спір належить до юрисдикції Житомирського окружного адміністративного суду.

Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.19, 255, 256, 260, 261, 263, 352-354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву задовольнити.

Закрити провадження у справі №288/484/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 261 ЦПК України.

Суддя Д.В. Кузнєцов