Справа № 309/2737/23
Провадження № 2-з/309/6/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2023 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Піцур Я.Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

07 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Хустського районного суду Закарпатської області із позовною заявою про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки. Позов обґрунтовано тим, що 05.12.2007 між ОСОБА_3 , від імені якої діяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до умов якого покупець ОСОБА_2 прийняла у власність земельну ділянку б/н, що розташована в с.Шаян, Хустського району, Закарпатської області, площею 0,0300 га з кадастровим номером :01:001:0233 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Також 05.12.2007 між ОСОБА_3 , від імені якої діяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до умов якого покупець ОСОБА_2 прийняла у власність земельну ділянку б/н, що розташована в с.Шаян, Хустського району, Закарпатської області, площею 0,0800 га з кадастровим номером :01:001:0577 з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. 22.02.2023 позивач діючи від імені відповідача звернувся до відділу у Хустському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатської області та відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майна із заявою про поділ земельної ділянки площею 0,0800 га на три окремі земельні ділянки. У результаті чого було сформовано та зареєстровано три окремі земельні: кадастровий номер :03:001:0567, площа 0,0251 га; кадастровий номер :03:001:0568, площа 0,0288 га; кадастровий номер :03:001:0569, площа 0,0261 га. В ході проведення процедури розподілу та реєстрації права власності позивачу стало відомо, що указані вище договори купівлі-продажу відповідач ОСОБА_2 не підписувала.

Посилаючись на викладене та приписи ст.ст. 203, 215 ЦК України, просить суд визначити недійсними договори купівлі-продажу земельної ділянки від 05.12.2007 року.

08.06.2023 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки: кадастровий номер :01:001:0233, в с.Шаян, Хустського району, Закарпатської області, площею 0,0300 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства; кадастровий номер :03:001:0567, в с.Шаян, Хустського району, Закарпатської області, площею 0,0251 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку; кадастровий номер :03:001:0568, в с.Шаян, Хустського району, Закарпатської області, площею 0,0288 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку; кадастровий номер :03:001:0569, в с.Шаян, Хустського району, Закарпатської області, площею 0,0261 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку. Заява обґрунтована тим що, сторони у період придбання земельних ділянок перебували у зареєстрованому шлюбі і кошти, за які були придбані ділянки були спільною сумісною власністю, та у випадку скасування спірних договорів позивач має право пред`явити регресну вимогу до продавця земельних ділянок. На даний час сторони перебувають у процесі розлучення і у позивача є підстави вважати, що відповідач може відчужити дані ділянки на користь інших осіб, чим буде порушено право позивача на 1/2 частину майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та істотно ускладнить чи навіть унеможливить виконання рішення суду.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Статтею 13 ЦПК України передбачено суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже згідно принципу диспозитивності цивільного процесу, суд вирішує питання виключно в межах заявлених вимог, і самостійно не вправі змінювати предмет таких вимог.

У відповідності до положень частини 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 цієї ж статті визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз`яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд констатує, що позивач пред`явив позов про визнання недійсними двох договорів купівлі-продажу земельних ділянок стороною яких він не є (він є лише повіреною особою продавця), і жодних майнових вимог відносно чотирьох земельних ділянок на які просить накласти арешт позивач ОСОБА_1 не пред`являв, а тому суд критично оцінює його твердження про те, що внаслідок теоретичного відчуження відповідачем даних ділянок на користь інших осіб буде порушено право позивача на 1/2 частину майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Також недоречним є посилання позивача на те, що у випадку скасування спірних договорів позивач має право пред`явити регресну вимогу до продавця земельних ділянок, оскільки це жодним чином не стосується предмету даного спору.

Враховуючи наведене, суд дійшов переконання, що заявником не надано достатніх доказів для вжиття заходів забезпечення поданого позову. Викладені в заяві мотиви не дають підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернувся до суду. Крім того, у заяві не наведено ґрунтовних підстав для застосування заходів забезпечення позову, не наведено фактів, які б давали підстави стверджувати про можливі недобросовісні дії з боку відповідача щодо порушення інтересів позивача.

У зв`язку з цим, враховуючи зміст заявлених вимог, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, є необґрунтованою і не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складено 09.06.2023.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.