Справа № 565/2050/23
Провадження № 6/565/26/23
У Х В А Л А

08 грудня 2023 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бренчук Г.В., за участю секретаря судового засідання Щур Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Вараський відділ державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про заміну сторони виконавчого провадження,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2007 року по справі № 2-633/07 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_1 , в розмірі 1/3 частки заробітної плати щомісячно

Стягнення аліментів відбувається через Вараський відділ державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (номер виконавчого провадження ВП № 5245280) .

Виконавче провадження ВП № 5245280 наразі є закінченим, відповідно до постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 27 вересня 2023 року, з посиланням на те, що підставою закінчення є саме смерть стягувача ОСОБА_3 .

На момент вчинення такої виконавчої дії як закінчення виконавчого провадження наявна в провадженні заборгованість в розмірі 243 932,66 грн.

Заявник вважає, що є прямим правонаступником, оскільки є сином боржника та стягувана.

Заявник та його представник в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд заяви за їх відсутності.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили.

Згідно ч.3 ст.442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2007 року у справі № 2-633/07 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) батька до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Вараським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

27 вересня 2023 року головним державним виконавцем Вараського відділу державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №ВП5245280, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , на підставі пункту 3 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

У постанові ВП № 5245280 від 27 вересня 2023 року зазначено, що борг станом на 01 вересня 2023 року становить 243 932,66 грн.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 07 грудня 2004 року, убачається, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Статтею 179 СК України встановлено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Зі змісту ст.55 ЦПК України вбачається, що заміна особи на правонаступника можлива у таких випадках: у разі смерті фізичної особи; у разі припинення юридичної особи; у разі заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні; в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.5 ст.15 Закону у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа має право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі: припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника (п.3 ч.1 ст.39 Закону).

З огляду на викладені норми Закону правонаступництво у виконавчому провадженні означає перехід прав і обов`язків сторони виконавчого провадження (стягувача або боржника) від однієї особи (правопопередника) до іншої особи (правонаступника), у зв`язку з правонаступництвом у матеріальних правовідносинах.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 686/5377/18.

Звертаючись з заявою про заміну сторони виконавчого провадження ОСОБА_1 фактично просив замінити стягувача у виконавчому провадженні про стягнення аліментів у зв`язку із смертю їх одержувача.

Згідно із ст.129 Конституції України та статті 2 ЦПК України однією з головних засад здійснення судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення.

За змістом ст.129-1 ЦПК України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 18 ЦПК України визначено обов`язковість судового рішення.

У контексті положень статей 129, 129-1 Конституції України, статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 2, 18 ЦПК України виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією із гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі.

У пункті 40 рішенні у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Європейський суд з прав людини зазначав, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Визначене ч.5 ст.15 Закону, ст. 442 ЦПК України право особи звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником передбачає право замінити сторону виконавчого провадження, а не заміну сторони виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин (закриття виконавчого провадження).

Правонаступництво сторін у виконавчому провадженні допускається на будь-якій стадії процесу.

Верховний Суд у постанові від 24 липня 2019 року у справі № 686/5377/18 дійшов висновку, що з урахуванням імперативної норми статті 442 ЦПК України заміна сторони виконавчого провадження може бути проведена судом до моменту повного виконання рішення суду.

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги досягнення особою на утримання якої рішенням суду стягувались аліменти повноліття, що рішення суду не виконано, суд вважає, що у даній справі наявні підстави для заміни стягувача у виконавчому провадженні.

Керуючись ст. 260, 442 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження - задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні N 5245280 з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала суду може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Г.В. Бренчук