У Х В А Л А

Іменем України

11 грудня 2023 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Сенюта В.О. вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду міста Києва із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Вивчивши письмові матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідач ОСОБА_2 є громадянином Португальської Республіки та не має на території України зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання чи місця перебування.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Статтею 497 ЦПК України зазначено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Вимогами ст.67 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що зобов`язання щодо утримання, що виникають із сімейних відносин, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особа, яка має право на утримання. Сторони зобов`язання щодо утримання можуть обрати право, що застосовується до зобов`язання щодо утримання, відповідно до правил, визначених статтею 67--4 цього Закону.

Положенням ст.80 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Згідно п.2.3 розділу ІІ Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та ДСА України від 27 червня 2008 року №1092/5/54, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову. У відповідних випадках документи, що підлягають врученню, можуть бути складені або перекладені на ту мову, яку, як є підстави вважати, розуміє особа, якій необхідно вручити документи.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, встановлених у статтях 175 і 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Підставою для повернення позовної заяви згідно з п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України визначено випадок, коли позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.06.2022 справа № 990/55/22, виснувала про те, що відсутність власноручного підпису позивача у позовній заяві є підставою для повернення позовної заяви.

Положенням ч. 2 ст. 12 ЦПК України передбачено, що всі учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків передбачених законом.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивач надала примірник позовної заяви, що перекладений на португальську мову для вручення відповідачу, проте вказаний примірник не підписаний позивачем, відтак суд приходить до висновку про наявність передбаченої п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України підстави для повернення позовної заяви.

Таке повернення зумовлене недотриманням позивачем положень ЦПК України в частині вимог до оформлення позовної заяви та не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом (ч. 7 ст. 185 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 175, 185, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - визнати неподаною та повернути.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення та підписання ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 11.12.2023.

Суддя В.О. Сенюта