Справа № 632/1196/19
провадження № 2/632/1/23

РІШЕННЯ

Іменем України

06 червня 2023 року Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді Библіва С.В., за участю секретаря Кузьменко М.В., без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Первомайського Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) недійсним та скасування державної реєстрації,-

В С Т А Н О В И В :

01 серпня 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому просить визнати договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) недійсним та скасувати державну реєстрацію.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона є власником земельної ділянки площею 5,8282 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :07:000:0041, що знаходиться в територіальних межах Киселівського старостинського округу Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області.

15.01.2014 року вона уклала щодо вказаної земельної ділянки з ПП «Титан» в особі директора ОСОБА_2 договір оренди на строк 15 років.

23.05.2017 року на прохання ОСОБА_2 , як фізичній особі, вона видала довіреність на представлення її інтересів з питань, пов`язаних з укладанням, підписанням, реєстрацією, розірванням договорів щодо належної їй земельної ділянки, посвідчену приватним нотаріусом Первомайського нотаріального округу Харківської області Вовк І.В. за реєстровим номером № 1261.

22.12.2018 року вказану довіреність вона скасувала в повному обсязі, про що свідчить її нотаріально посвідчена заява приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Степанчук Н.О., реєстровий номер № 3503. Копія цієї заяви вона направила рекомендованим листом ОСОБА_2 , яку 14.01.2019 року отримала його дружина, співвідповідачка у справі, ОСОБА_3 , про що свідчить копія рекомендованого поштового відправлення № 580.

09.04.2019 року ОСОБА_2 запропонував їй підписати додаткову угоду про припинення договору оренди земельної ділянки від 15.01.2019 року.

22.04.2019 року вона від державного реєстратора Первомайської районної державної адміністрації Харківської області дізналася, що 10.04.2019 року ОСОБА_2 діючи від її імені за довіреністю, яка була скасована, уклав з ОСОБА_3 договір про встановлення права користування належною їй земельною ділянкою (емфітевзису), кадастровий номер :07:000:0041. Про укладення вказаної угоди їй нічого до цього було не відомо, умов її вона не знала і ніяких грошових коштів за це вона не отримувала.

Тому, враховуючи те, що договір емфітевзису був укладений від її імені ОСОБА_4 по вже не існуючій довіреності, вважає, що відповідно до ст. 215 ЦК України може ставити питання перед судом про визнання даного договору недійсним з підстав відсутності у неї волевиявлення та волі до укладення цього договору відповідно до п.3 ч.1 ст. 203 ЦК України, а як наслідок, просити скасувати його державну реєстрацію.

Ухвалою суду від 14 серпня 2019 року провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання на 16 вересня 2019 року.

Стороною відповідача ОСОБА_2 відзиву на позов не надано, проте 04.09.2019 року надано письмові заперечення, в яких ОСОБА_2 повністю заперечує проти задоволення позову. Зокрема, зазначено, що довіреність від 23.05.2017 року на представлення інтересів ОСОБА_1 22.12.2018 року скасовано позивачкою лише в частині, щодо права укладання та підписання договорів оренди земельної ділянки, в іншій частині, в тому числі, щодо права укладати, підписувати та розривати договори емфітевзису довіреність досі діє і в її заяві приватному нотаріусу Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Степанчук Н.О. про скасування довіреності про договори емфітевзису не йдеться. Зазначає, що позивачка взяла у борг у ОСОБА_2 200 000,00 грн. з терміном повернення грошей до кінця строку дії договору емфітевзису, а як гарантія повернення суми боргу, склала заповіт на ім`я ОСОБА_2 на належну їй земельну ділянку. Тому, вважає, що договір емфітевзису, який просить позивачка визнати недійсним, укладено законно і у позові слід відмовити.

Ухвалою суду від 16 вересня 2019 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 16 жовтня 2019 року. Проведення судових засідань по суті неодноразово відкладалося з об`єктивних причин та з урахуванням введення в Україні воєнного стану, востаннє на 06 червня 2023 року.

Позивачка та її представник у минулих судових засіданнях підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. В останнє судове засідання сторона позивачки не прибула, проте від представника позивачки адвоката Поліщук І.Б. 07.11.2022 року надано заяву про розгляд справи без їхньої участі на задоволенні позову наполягають з підстав викладених у позовній заяві, а також пояснень, наданих у судових засіданнях.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Лєдєньова С.М. у минулих судових засіданнях заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях, а в останнє судове засідання вони не прибули та просили закінчити розгляд справи без їхньої участі та просили у позові відмовити.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник адвокат Лозовський С.В. у судове засідання не прибули, відзиву на позов не надали, проте, від представника надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування останнього судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення сторін, що були у засіданнях, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 5,8282 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :07:000:0041, що знаходиться в територіальних межах Киселівського старостинського округу Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області (а.с.22).

23.05.2017 року ОСОБА_1 ОСОБА_2 , як фізичній особі, вона видала довіреність на представлення її інтересів з питань, пов`язаних з укладанням, підписанням, реєстрацією, розірванням договорів оренди, емфітевзису щодо належної їй земельної ділянки, посвідчену приватним нотаріусом Первомайського нотаріального округу Харківської області Вовк І.В. за реєстровим номером № 1261 (а.с.25).

10.04.2019 року ОСОБА_2 , діючи від імені ОСОБА_1 за довіреністю, уклав з ОСОБА_3 , співвідповідачкою у справі, договір про встановлення права користування належною ОСОБА_1 земельною ділянкою (емфітевзису), кадастровий номер :07:000:0041. Строк дії договору 49 років (а.с.29-30). Договір емфітевзису був зареєстрований 10.04.2019 року в Первомайській районній державній адміністрації Харківської області.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами першою, третьою статті 237 ЦК України визначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє; представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом (частина перша, третя статті 238 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Статтями 248-249 ЦК України визначено, що представництво за довіреністю припиняється, зокрема, і у разі скасування довіреності особою, яка її видала. У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов`язаний негайно повернути довіреність. Особа, яка видала довіреність, може в будь-який час скасувати довіреність. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника. Права та обов`язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася.

Судом встановлено, що позивачка скасувала довіреність видану ОСОБА_2 ще 22.12.2018 року, про що свідчить її нотаріально посвідчена заява приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Степанчук Н.О., реєстровий номер № 3503 (а.с.26). Копію цієї заяви ОСОБА_1 направила рекомендованим листом ОСОБА_2 , яку 14.01.2019 року отримала його дружина, співвідповідачка у справі, ОСОБА_3 , про що свідчить копія рекомендованого поштового відправлення № 580 (а.с.26-28).

Отже, заяву про скасування довіреності ОСОБА_1 направила ОСОБА_2 вчасно, відповідачка ОСОБА_3 , яка отримала рекомендований лист за свого чоловіка ОСОБА_2 , достеменно знала про скасування довіреності, а відповідач ОСОБА_2 міг довідатись від дружини чи з Єдиного реєстру довіреностей про це. Тому договір, укладений між відповідачами не може вважатися дійсним.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на часткове скасування довіреності ОСОБА_1 не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні. Так, у своїй заяві про скасування довіреності ОСОБА_1 лише коротко вказала про що довіреність з посиланням на її дату, нотаріуса, що її посвідчив, та реєстраційний номер. Чинним законодавством не передбачено часткове скасування довіреності і у Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей нотаріус Степанчук Н.О. беззастережно вніс відомості про її повне скасування.

Інші доводи сторони відповідача ОСОБА_2 щодо незаконності вимог позивачки, спростовуються встановленими судом фактами та матеріалами справи.

Таким чином, суд доходить висновку, що в момент укладення договору емфітевзису при вже скасованій довіреності у позивачки ОСОБА_1 відповідно до п.3 ч.1 ст. 203 ЦК України не було вільного волевиявлення, яке б відповідало її внутрішній волі. Тому, є всі підстави задовольнити позовні вимоги відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 215 ЦК України та визнати оспорюваний договір емфітевзису недійсним і скасувати його державну реєстрацію.

Відповідно до ч. 1, 2ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позовні вимоги задоволені, судові витрати пов`язанні з розглядом справи покладаються на відповідача.

Задовольняючі позовні вимоги, суд, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивачки суму судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1536,80 грн. - з кожного по 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 13, 77-81, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 203, 215, 237, 244, 248-249 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсним договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб емфітевзису від 10.04.2019 року, укладений між ОСОБА_1 , від імені якої діяв ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , щодо земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 та знаходиться в територіальних межах Киселівського старостинського округу Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області, кадастровий номер :07:000:0041, загальною площею 5,8282 га, строк дії договору 50 років.

Скасувати у Державному реєстрі прав похідне від права власності право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), здійсненого на підставі договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб емфітевзису від 10.04.2019 року, укладений між ОСОБА_1 , від імені якої діяв ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , щодо земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 та знаходиться в територіальних межах Киселівського старостинського округу Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області, кадастровий номер :07:000:0041, загальною площею 5,8282 га, строк дії договору 50 років, номер запису про інше речове право: 31155402, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46445303 від 12.04.2019 року.

Стягнути з відповідачів на користь позивачки судовий збір в сумі 1536,80 грн., з кожного по 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня виготовлення його повного тексту.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , і.н. не відомий.

Відповідачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , і.н. НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 09.06.2023 року.

Суддя:С. В. Библів