Справа № 183/5662/21
№ 2/183/539/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.,

за участю:

представника відповідача Токарєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Новомосковську цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації,-

в с т а н о в и в :

17 серпня 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації.

В обґрунтування позову Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» посилалося на те, що 08 листопада 2019 року між Товариством і ОСОБА_2 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 147а9дж, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Lexus, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 .

26 квітня 2020 року о 18.00 год. в м. Дніпро по вул. Г. Воловача сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Lexus, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки ВАЗ 21121, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 .

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2020 року у справі № 205/3269/20 відповідача ОСОБА_1 було визнано винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., постанова набрала законної сили 10 червня 2020 року.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Lexus, д.н.з. НОМЕР_1 , що застрахований позивачем за Договором добровільного страхування наземного транспорту №№ 147а9дж від 08 листопада 2019 року.

26 квітня 2020 року Страхувальник пошкодженого транспортного засобу Lexus, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 звернулася до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за Договором добровільного страхування транспортного засобу № 147а9дж від 08 листопада 2019 року.

Згідно звіту № 36/04.20 про оцінку вартості (розмір) збитків, спричинених пошкодженим транспортним засобом від 21 травня 2020 року, вартість відновлювального ремонту (з урахуванням ПДВ на запасні частини) складає 200 996,02 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу та з урахуванням ПДВ становить 141 536,23 грн.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № ARX2566331 від 22 травня 2020 року та умов Договору добровільного страхування № 147а9дж від 08 листопада 2019 року, розмір страхового відшкодування склав 193 593,83 грн., з яких: 184 629,83 грн. сплачено позивачем за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на рахунок СТО фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , що підтверджується платіжним дорученням № 671 333 від 25 травня 2020 року та 8 964,00 грн. - зараховано в якості несплачених чергових страхових платежів згідно до п. 28.24 Договору добровільного страхування № 147а9дж від 08 листопада 2019 року, яким передбачено, що у випадку сплати страхового платежу за цим договором частинами страховик має право здійснити страхове відшкодування за вирахуванням різниці між повним страховим платежем за договором та фактично сплаченим за договором страховим платежем.

Франшиза згідно Договору добровільного страхування № 147а9дж від 08 листопада 2019 року становить 0,00 грн.

Таким чином, розмір виплаченого страхового відшкодування за страховим випадком складає 193 593,83 грн.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідальність винної особи, тобто відповідача ОСОБА_1 , як учасника бойових дій застрахована в МТСБУ відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується відомостями з централізованої бази даних МТСБУ.

Позивачем ПрАТ «СК «АРКС» 19 червня 2020 року за вих. № СУ/008338/3 на адресу МТСБУ (страховика винної у ДТП особи ОСОБА_1 ) було подано заяву про виплату страхового відшкодування в розмірі 193 593,83 грн., сплаченого потерпілій особі за Договором добровільного страхування, проте відповіддю МТСБУ від 29 вересня 2020 року за вих. №3.1-01-б/27908 позивачу було відмовлено у відшкодуванні шкоди з підстав відсутності документів, які підтверджують, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та відповідно пільговиком, а тому станом на час надання відповіді не вбачає підстав для здійснення регламентної виплати в рахунок відшкодування витрат, понесених за Договором майнового страхування.

У зв`язку з тим, що МТСБУ відмовлено позивачу у виплаті сплаченого потерпілій особі страхового відшкодування, ПрАТ «СК «АРКС» з метою досудового врегулювання спору 10 жовтня 2020 року за вих. № СУ/008338/4-1 звернулося до відповідача ОСОБА_1 з письмовою претензією про відшкодування сплаченого страхового відшкодування, проте остання залишилися поза увагою останнього.

Позивач, посилаючись на вимоги ст.993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», як страховик потерпілої особи, який виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснив відшкодування завданих збитків у повному обсязі, а тому має право звернутися до відповідача, як до винної особи в ДТП, з вимогою про стягнення сплаченої суми страхового відшкодування.

В зв`язку з наведеним, позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» просило суд: стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 193 593,83 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2 903,91 грн.

Ухвалою суду від 28 серпня 2021 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У відзиві відповідач ОСОБА_1 посилався на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на те, що він, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, згідно посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 11 червня 2015 року, а тому має пільги, ув`язку з чим на підставі п. 13.1 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди. Повинно проводити МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом, у зв`язку з чим, він не є відповідачем у справі. Вважає, що позивач звернувся до суду з відповідним позовом до нього передчасно, оскільки покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах визначеного порядку відшкодування з МТСБУ на відповідача, який має статус учасника бойових дій, суперечить положенням ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, представник відповідача зазначив, що огляд транспортного засобу потерпілої особи проводився спеціалістом ОСОБА_4 за відсутності другої сторони ДТП, тобто ОСОБА_1 , зокрема останній про такий огляд не повідомлявся. Не погоджується також і з визначеним позивачем розміром шкоди, оскільки вважає його завищеним, оскільки згідно звіту № 36-04.20 від 21.05.2020 року вартість спричинення збитків становить 141 536,23 (з урахуванням ПДВ на запасні частини), що протирічить зазначеній в «Розрахунку страхового відшкодування вартості відновлювального ремонту 193 593,83 грн. (Рахунок № 23 від 20.05.2020 року ФОП ОСОБА_3 ). Крім того зауважив, що позивачем протиправно було зараховано до розміру страхового відшкодування суму несплачених платежів у розмірі 8 964,00 грн., які фактично не є шкодою, заподіяною майну потерпілого. Отже, позивач ПрАТ «СК «АРКС» не отримавши звіт про оцінку спричиненої шкоди від МТСБУ, довірився Рахунку ФОП ОСОБА_3 вартості відновлювального ремонту на суму 193 593,83 грн., який, можливо, перевищує розмір дійсно спричиненої шкоди за висновками оцінщика МТСБУ, яке, на думку сторони відповідача, зацікавлене у відшкодуванні саме дійсно спричиненої шкоди в результаті ДТП, учасником якої був учасник бойових дій ОСОБА_1 та вже перевищує розмір шкоди, визначений в Звіті № 36-04.20 від 21.05.2020 року в сумі 141 536,23 грн.

У відповіді на відзив та письмових поясненнях представник позивача ПрАТ «СК «АРКС» наголошував на задоволенні позовних вимог та зазначив, що дійсно згідно відповіді Національної поліції України № 945027 про ДТП вказано, що відповідач ОСОБА_1 має посвідчення учасника бойових дій серії № НОМЕР_4 , у зв`язку з чим позивач звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування, проте відповіддю останнього було відмовлено у виплаті, оскільки статус учасника бойових дій ОСОБА_1 не був підтверджений. При цьому, ОСОБА_1 не надав копію вказаного посвідчення у відповідь на претензію ПрАТ «СК «АРКС», яка була направлена позивачем 08.10.2020 року за вих. № СУ/008338/4-1, докази направлення якої містяться в матеріалах справи .Крім того, МТСБУ також зверталося до відповідача з вимогою про надання документа, що підтверджує статус учасника бойових дій, проте ОСОБА_1 проігнорував прохання МТСБУ, а тому саме з цих підстав останнім було відмовлено у відшкодуванні шкоди, так як сам документ УБД не був наданий відповідачем, а зазначені відомості у відповіді НПУ № 94027 про ДТП про статус учасника бойових дій, не є достатнім доказом підтвердження такого статусу. Зокрема, статус УБД не звільняє відповідача ОСОБА_1 від виконання обов`язків, передбачених п. 33.1 ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо повідомлення про ДТП, учасником якого він є, щоб було підставою для виплати страхового відшкодування. Однак, доказів звернення ОСОБА_1 до МТСБУ про повідомлення ДТП стороною відповідача не було надано. Що ж стосується доводів сторони відповідача щодо залучення ОСОБА_1 до огляду пошкодженого транспортного засобу, то згідно з вимогами п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду державного майна від 24.11.2003 року за № 142/5/2092, у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається або телефонограмою з повідомленням про її вручення адресату. Отже, позивачем не було порушено право відповідача, оскільки діючим законодавством не передбачено обов`язку в обов`язковому порядку запрошувати на огляд ТЗ відповідача, а передбачено саме у разі потреби. Щодо виплати потерпілій особі страхового відшкодування в сумі 193 593,83 грн., в яку включено 8 964,00 грн. зазначив, що позивачем здійснено виплату страхового відшкодування не на підставі звіту експерта №36-04.20 від 21.05.2020 року, а на підставі рахунку СТО ОСОБА_3 та відповідно до п.п. 28.10, 28.11 умов Договору добровільного страхування № 147а9дж від 08.11.2019 року, згідно яких при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ (кошторису збитків), в якій включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість матеріалів та ремонтних робіт. кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО з урахуванням рахунків з СТО згідно з умовами п. 28.11 Договору. Так, на виконання вказаних вимог, позивачем на рахунок СТО згідно платіжного доручення № 671333 від 25.05.2020 року було перераховано 184 629,83 грн., а 8 964,00 грн. було зараховано в якості несплачених чергових страхових платежів згідно п. 28.24 Договору добровільного страхування, яким передбачено, що у випадку сплати страхового платежу за Договором частинами згідно з розділом 17 цього Договору, страховик має право здійснити страхове відшкодування за вирахуванням різниці між повним страховим платежем за Договором, вказаним в розділі 13 Договору та фактично сплаченим за Договором страховим платежем. Отже, страхове відшкодування позивачем було розраховано та виплачено відповідно до рахунку, встановленого СТО, що надало послуги з відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ, що є достатніми доказами фактично здійснених ПрАТ «СК «АРКС» витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП. При цьому, звіт про оцінку транспортного засобу № 36-04.20 від 21.05.2020 року, на який посилається сторона відповідач, є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а тому реальним підтвердженням суми страхового відшкодування сплаченої за відновлення ТЗ, є саме платіжне доручення про перерахування коштів за ремонт ТЗ.

Ухвалою суду від 05 травня 2022 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору було залучено Моторне (транспортне) страхове бюро України.

У своїх поясненнях представник третьої особи - Моторного (транспортного) страхового бюро України посилався на обґрунтованість та правомірність звернення позивача ПрАТ «СК «АРКС» з відповідною позовною заявою до завдавача шкоди, яким є відповідач ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації. Зазначив, що ОСОБА_1 не звертався до МТСБУ з повідомленням про настання ДТП, учасником якого він є та не подавав документ, який підтверджує статус учасника бойових дій, у зв`язку з чим, у МТСБУ були відсутні підстави для здійснення виплати страхового відшкодування. Крім того зауважило, що згідно з приписами п. 41.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування, в той час як за змістом п. 36.4 вказаного Закону МТСБУ здійснює виплату страхового відшкодування (регламентна виплата) безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особами, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» п. 41.1 ст. 41 цього Закону, який передбачає, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Тому, при відсутності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у винуватця ДТП страховик потерпілого, який виплатив страхове відшкодування за Договором добровільного страхування, не набуває права на звернення до МТСБУ з заявою про здійснення відшкодування, оскільки в п. 36.4 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо зазначено, що у такій ситуації у МТСБУ не виникає обов`язку здійснювати відповідне відшкодування (регламентної виплати) страховикам.

В судове засідання представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» не з`явився, згідно заяви просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі, просить суд задовольнити вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_5 в судовому засіданні посилався на обставини, викладені у відзиві, вимоги не визнав з підстав їх необґрунтованості, просив у позові відмовити в повному обсязі, в подальшому - звернувся з заявою про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи - Моторного (транспортного) страхового бюро України в судовому засіданні посилався на обставини, викладені у письмових поясненнях, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. В той же час, визнав, що ОСОБА_1 звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки є учасником бойових дій, статус якого підтверджується відповідним посвідченням, а тому не заперечував, що відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватим якої є ОСОБА_1 , проводить саме МТСБУ.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд 09.08.2023 року розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача та третьої особи, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 26 квітня 2020 року о 18.00 год. в м. Дніпро по вул. Г. Воловача сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Lexus, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки ВАЗ 21121, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 .

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2020 року у справі № 205/3269/20 відповідача ОСОБА_1 було визнано винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., постанова набрала законної сили 10 червня 2020 року.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 свою провину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнав повністю та щиро покаявся.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тому суд вважає доведеними обставини щодо вчинення відповідних винних дій відповідачем ОСОБА_1 .

Встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Lexus, д.н.з. НОМЕР_1 , що застрахований позивачем за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 147а9дж від 08 листопада 2019 року.

Власником транспортного засобу Lexus, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 07 листопада 2019 року.

Встановлено, що транспортний засіб ВАЗ 21121, д.н.з. НОМЕР_2 15 червня 2018 року був зареєстрований за відповідачем ОСОБА_1 , який в подальшому, а саме 23 грудня 2020 року був перереєстрований на іншого власника фізичну особу, що підтверджується відповіддю ТСЦ МВС № 1246 від 13 січня 2023 року за вих. №31/4-1246/В-12023.

Встановлено, що 26 квітня 2020 року Страхувальник пошкодженого транспортного засобу Lexus, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 звернулася до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за Договором добровільного страхування транспортного засобу № 147а9джвід 08 листопада 2019 року.

Згідно звіту № 36/04.20 про оцінку вартості (розмір) збитків, спричинених пошкодженим транспортним засобом від 21 травня 2020 року, вартість відновлювального ремонту (з урахуванням ПДВ на запасні частини) складає 200 996,02 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу та з урахуванням ПДВ становить 141 536,23 грн.

Встановлено, що позивачем ПрАТ «СК «АРКС» відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № ARX2566331 від 22 травня 2020 року та умов Договору добровільного страхування № 147а9дж від 08 листопада 2019 року, розмір страхового відшкодування склав 193 593,83 грн., з яких: 184 629,83 грн. сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на рахунок СТО фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , що підтверджується платіжним дорученням № 671 333 від 25 травня 2020 року та 8 964,00 грн. - зараховано в якості несплачених чергових страхових платежів згідно до п. 28.24 Договору добровільного страхування № 147а9дж від 08 листопада 2019 року, яким передбачено, що у випадку сплати страхового платежу за цим договором частинами страховик має право здійснити страхове відшкодування за вирахуванням різниці між повним страховим платежем за договором та фактично сплаченим за договором страховим платежем.

Франшиза згідно Договору добровільного страхування № 147а9дж від 08 листопада 2019 року становить 0,00 грн.

Таким чином, розмір виплаченого страхового відшкодування за страховим випадком складає 193 593,83 грн.

Встановлено, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідальність винної особи, тобто відповідача ОСОБА_1 не застрахована.

В той же час останній є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 11 червня 2015 року, ув`язку з чим останній на підставі п. 13.1 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. В такому разі згідно з вимогами пп. «г» п. 41.1 ст. 41 вказаного Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.

У зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, позивачем ПрАТ «СК «АРКС» 19 червня 2020 року за вих. № СУ/008338/3 на адресу третьої особи - МТСБУ було подано заяву про виплату страхового відшкодування в розмірі 193 593,83 грн., сплаченого потерпілій особі за Договором добровільного страхування, проте відповіддю МТСБУ від 29 вересня 2020 року за вих. №3.1-01-б/27908 останньому відмовлено у відшкодуванні такої шкоди з підстав відсутності документів, які підтверджують статус відповідача ОСОБА_1 як учасника бойових дій та який, відповідно є пільговиком, а отже станом на час надання відповіді МТСБУ не вбачає підстав для здійснення регламентної виплати в рахунок відшкодування витрат, понесених за Договором майнового страхування.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми права.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

Статтею 1192 ЦК України передбачені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст.22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі ст. 9 ЗУ «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Відповідно до норми ч. 1ст. 990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ч. 1ст. 25 Закону України «Про страхування», страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється.

Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» також передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.27 постанови № 4 від 01 березня 2013 року, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика, суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Так, у випадку суброгації, відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні, із збереженням самого зобов`язання, на підставі договору страхування, а також ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування». У випадку регресу, одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється нормами ст. 1191 ЦК України.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України в справі № 755/18006/15-ц від 04 липня 2018 року, згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

У відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в зазначених вище постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відносини між позивачем ПрАТ «СК«АРКС» та відповідачем ОСОБА_1 регулюються правилами ст.993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

Також, у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 Цивільного кодексу України суброгація застосовується лише до майнового страхування.

У зв`язку з виплатою позивачем ПрАТ «СК «АРКС» страхового відшкодування потерпілій особі, до нього перейшло право вимоги (в порядку суброгації) до завдавача шкоди у деліктному зобов`язані у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем ОСОБА_1 .

В той же час, суд вважає слушними доводи сторони відповідача про те, що позивач передчасно звернувся до суду з відповідним позовом до ОСОБА_1 , який має статус учасника бойових дій, а тому останній звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, у зв`язку з чим відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди здійснюється саме МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, з огляду на наступне.

Так, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Приписами ч. 1 ст. 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Підпунктом 2.1 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Вказана норма кореспондується зі статтею 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV) є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Приписами ст. 9 Закону № 1961-IV визначено, що страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до п. 9.4 ст. 9 Закону № 1961-IV страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами.

Згідно зі ст. 22.1 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку, страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Суд зазначає, що 21 вересня 2019 року набрало чинності розпорядження Нацкомфінпослуг «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого було збільшено страхові суми за договорами обов`язкового страхування, а саме: за шкоду, заподіяну майну потерпілих до 130 000,00 грн.; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих до 260 000,00 грн.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до п. 43.1.2 ст. 43 Закону № 1961-IV, для забезпечення виконання зобов`язань членів МТСБУ перед страхувальниками і потерпілими при ньому, крім інших, створено фонд захисту потерпілих у ДТП (фонд захисту потерпілих), призначений для здійснення розрахунків з потерпілими у випадках, передбачених цим законом.

Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-IV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу;в) транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи;г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону; ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності;д) у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством. Регламентні виплати, зазначені у підпунктах "а"-"д" цього пункту, розподіляються в порядку, встановленому президією МТСБУ.

Пунктом 13.1 ст. 13 Закону № 1961-IV передбачено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Судом встановлено та визнано сторонами, що відповідач ОСОБА_1 має статус учасник бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 11 червня 2015 року, а тому відповідно до присів п. 13.1 ст. 13 Закону № 1961-IV, останній звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, у зв`язку з чим відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої він є повинно проводитися саме МТСБУ.

Також встановлено, що 19 червня 2020 року за вих. № СУ/008338/3 позивач ПрАТ «СК «АРКС» звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 193 593,83 грн., сплаченого потерпілій особі за Договором добровільного страхування, проте відповіддю МТСБУ від 29 вересня 2020 року за вих. №3.1-01-б/27908 позивачу було відмовлено у відшкодуванні такої шкоди з підстав відсутності документів, які підтверджують статус відповідача ОСОБА_1 як учасника бойових дій та який, відповідно є пільговиком, а отже станом на час надання відповіді МТСБУ не вбачало підстав для здійснення регламентної виплати в рахунок відшкодування витрат, понесених за Договором майнового страхування.

Так, приписами пп. «г» п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-IV передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1статті 13 цього Закону, а саме: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Враховуючи вищенаведені норми закону та встановлені під час розгляду справи обставини суд дійшов висновку, що позивач ПрАТ «СК «АРКС» передчасно звернувся до суду з відповідним позовом до ОСОБА_1 , оскільки покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах визначеного порядку відшкодування з МТСБУ на відповідача, який має статус учасника бойових дій, суперечить положенням ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим,вимоги ПрАТ «СК «АРКС» необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «АРКС».

При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлений права повторно звернутися до МТСБУ з заявою про стягнення сплаченого страхового відшкодування, а у разі відмови в такій виплаті з відповідним позовом до суду.

Інші доводи сторін судом не приймаються до уваги, оскільки вони не спростовують наведених висновків суду.

Згідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судові витрати в розмірі 2 903,91 грн. покладаються на позивача.

На підставі викладено та керуючись, ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 273-274, 276, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації, відмовити.

Судові витрати покласти за позивачем Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС».

Учасники справи:

- позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», , місцезнаходження за адресою: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8;

- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою:АДРЕСА_1 ;

- третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України, , місцезнаходження за адресою: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 9, корпус 1, офіс 301.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 09 серпня 2023 року.

Суддя Д.І. Городецький