Справа № 201/3735/23
Провадження № 4-с/201/87/2023
УХВАЛА

Іменем України

24 листопада 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Департамента реєстраційних послуг Запорізької міської ради на дії та рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельникова Олега Андрійовича (заінтересована особа стягувач ОСОБА_1 ),

ВСТАНОВИВ:

15.11.2023 представник Департамента реєстраційних послуг Запорізької міської ради Ветушко М.Ю. (діє на підставі витягу з ЄДРЮОФОПГФ а.с. 7-19) звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на дії та рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельникова О.А. (далі - державний виконавець Мельников О.А.), (заінтересована особа стягувач ОСОБА_1 ), у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Запорізький оліяжиркомбінат», Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання вчинити дії (а.с. 3-6).

Ухвалою судді від 16.11.2023 скаргу прийнято до розгляду, запропоновано надати письмові заперечення (а.с. 36).

На обґрунтування скарги вказав, що рішення у справі набрало законної сили 11.07.2023. На його виконання 20.07.2023 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська виданий виконавчий лист. 24.10.2023 державним виконавцем Мельниковим О.А. відкрите виконавче провадження №73085528.

Заявник вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження порушує його права, оскільки у постанові вказано, що виконавчий лист видано Жовтневим районним судом м. Запоріжжя.

Крім того, відповідно до п.7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» однією із підстав для повернення виконавчого документу є те, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (далі - Закон) зазначено, що відносини, що виникають у сфері державної реєстрації, регулюються Конституцією України, цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 25 Закону встановлено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за гобою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр), а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 п. 3 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження форм заяв у сфері державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» до запровадження інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами Державної судової адміністрації України відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в частині передачі інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі примірника судового рішення, яке тягне за собою зміну відомостей з Єдиному державному реєстрі, такі примірники судових рішень подаються заявником або надсилаються судом у паперовій формі.

Отже, виконання судових рішення, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в ЄДР повинно здійснюватися під час електронної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами Державної судової адміністрації України. Виконання такого типу рішень не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень, а лише отримання державним реєстратором рішення суду від заявника, або безпосередньо від суду.

Водночас, у зв`язку з тим, що на даний час ця інформаційна взаємодія не запроваджена, орган реєстрації керується спеціальним законодавством.

Так, Департаментом самостійно 31.10.2023 подано через кабінет електронного суду заяву про видачу судового рішення та після отримання виконано у добровільному порядку.

При ознайомленні 07.11.2023 з матеріалами виконавчого провадження встановлено, що виконавчий лист містить суперечності в частині найменування боржника, а саме, в резолютивній частині зобов`язано державного реєстратора Департаменту внести запис про виключення з ЄДР про ОСОБА_1 , але боржником зазначено сам Департамент.

Означене є підставою для повернення виконавчого документу стягувачу згідно п.6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, просив визнати протиправними дії державного виконавця Мельникова О.А. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.10.2023 ВП №73085528, визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу Мельникова О.А. про відкриття виконавчого провадження від 24.10.2023 ВП №73085528.

Від державного виконавця Мельникова О.А. 21.11.2023 через систему «Електронний суд» надійшли письмові заперечення на скаргу (а.с. 41-43) у яких державний виконавець не погодився із доводами скарги. Зазначив, що дійсно постановою державного виконання № 73035523 від 24.10.2022 у порядку ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито вказане виконавче провадження. Перевіркою АСВП встановлено, що була допущена помилка, а саме, зазначено орган, що видав виконавчий документ як Жовтневий районний суд «м. Запоріжжя» замість «м. Дніпропетровська». Тому виконавцем 10.11.2023 винесена постанова про виправлення, якою у відповідності до абз. 3 ч. 3 ст. 74 Закону внесені виправлення, у т.ч. до оскаржуваної постанови, змінивши в графі «документ видав» «Жовтневий районний суд м. Запоріжжя» на «Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська».

Не погодився із тим, що рішення не передбачає застосування примусового виконання, адже ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за рішенням, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочої дня пісня закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закон) перевіряє виконання рішення боржником.

Резолютивна частина рішення містила заходи примусового виконання, адже ним зобов`язано державного реєстратора Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради внести запис про виключення з ЄДР про ОСОБА_1 . Таким чином, рішення є рішенням немайнового характеру, яке підлягає виконанню органам державної виконавчої служби, а саме, відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Виконання зазначеної категорії рішень регламентується ст. 63 Закону України «Про виконавчі провадження» та розділом IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, а тому твердження позивача (боржника) про необхідність повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», вважав безпідставними.

Просив відмовити у задоволенні скарги.

24.11.2023 заявник надав заяву, у якій просив скаргу розглянути без його участі, вимоги скарги підтримав (а.с. 57).

Державний виконавець і стягувач в судове засідання не з`явилися, про дату, місце і час розгляду справи повідомлялися належними чином (а.с.37-40).

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши пояснення учасників виконавчого провадження, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання. Також виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

З матеріалів скарги установлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровськ від 29.05.2023 у справі № 201/3735/23 визнано трудові відносини між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Запорізький оліяжиркомбінат» (ідентифікаційний код юридичної особи 30744370, місцезнаходження юридичної особи: м. Запоріжжя, вул. Харчова, 3) припиненими з 29 грудня 2022 року із займаної посади директора (керівника) Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Запорізький оліяжиркомбінат» за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Зобов`язано державного реєстратора Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради () внести запис про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) як керівника (представника) Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Запорізький оліяжиркомбінат» (Код ,69014, м. Запоріжжя, вул. Харчова, 3), додавши - «трудові відносини припинено за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська».

На виконання вказаного рішення 20.07.2023 видано виконавчий лист, який звернутий до виконання.

Постановою державного виконавця Мельникова О.А. від 24.10.2023 відкрите виконавче провадження №73085528.

Постановою державного виконавця Мельникова О.А. від 10.11.2023 на підставі абз. 3 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із тим, що у постанові про відкриття виконавчого провадження була допущена помилка, а саме, зазначено орган, що видав виконавчий документ - Жовтневий районний суд «м. Запоріжжя» замість «м. Дніпропетровська», внесені виправлення, зазначивши вірно, що документ видав Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Згідно із ч. 5 ст. 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно із ч. 6 цієї статті Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Рішенням зобов`язано державного реєстратора Департамента реєстраційних послуг Запорізької міської ради внести запис про виключення з ЄДР про ОСОБА_1 .

Отже, рішення має немайновий характер, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії, а тому виконавець при відкритті провадження зобов`язаний був у постанові зазначити про необхідність його виконання та вказати боржника.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 цього Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема, 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

У свою чергу, у відповідності до ч. 1 даної статті у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Отже, закон містить чіткий вичерпний перелік випадків, коли виконавець повертає виконавчий документ, про що виносить відповідну постанову.

На момент прийняття виконавцем рішення про відкриття виконавчого провадження, наведені обставини не існували.

Як вказує представник Департамента, Департаментом 31.10.2023 подано через кабінет електронного суду заяву про видачу судового рішення та після отримання його виконано у добровільному порядку. Натомість, матеріали справи не містять доказів того, коли саме було виконане рішення, і що таке виконання передувало відкриттю виконавчого провадження 24.10.2023. Однак, якщо лише 31.10.2023 Департамент подав заяву на видачу судового рішення і після того виконав його, то, логічно, що виконавче провадження було відкрите раніше.

Обов`язок виконавця відкрити виконавче провадження при находжені заяви стягувача передбачений ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа).

Відповідно до статті 129 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення «Конституційного Суду України від 25.04.2012 року №11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 04.12.2018 року у справі №5011-33/18786-2012, Постанові Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі №327/378/16-ц, Постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №2-н-148/09.

Наведені заявником аргументи про те, що у виконавчому листі невірно, як на думку заявника, вказаний боржник (Департамент) не дають підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, адже саме вказаний орган в особі його працівника виконує рішення суду. До того, ж як вказує заявник, рішення дійсно виконане Департаментом.

А тому відсутні підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки постанова прийнята у відповідності до закону.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно із п. 18 Постанови пленуму ВССУ від 07.02.2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Судом не встановлено, що оскаржуване рішення є неправомірними, тому відмовляє в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 260, 353, 447, 450, 451, 452 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги Департамента реєстраційних послуг Запорізької міської ради на дії та рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельникова Олега Андрійовича (заінтересована особа стягувач ОСОБА_1 ) відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текси ухвали складений 29 листопада 2023 року.

Суддя О.С. Наумова