Справа № 149/1211/23
Провадження №2/149/380/23
Номер рядка звіту 40
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.06.2023 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Робак М. В.,

при секретарі Поліщук Л. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику справу за позовом АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

18.04.2023 року АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписала заяву б/н від 22.02.2011, згідно якої їй було видано кредитну картку та встановлено кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено. Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. У зв`язку з тим, що відповідач порушила умови договору щодо погашення кредиту, тому станом на 21.03.2023 року за нею виникла заборгованість в сумі 63531,24 грн., яку позивач просить стягнути.

Ухвалою суду 24.04.2023 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

11.05.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідачка заперечує щодо позову, зазначаючи, що Умови та Правила надання банком кредиту нею не підписувались, а тому не є складовою кредитного договору, що також свідчить про безпідставність нарахування банком відсотків за кредитом. Вказує, що відсоткова ставка за кредитом неодноразово збільшувалась банком в односторонньому порядку без її повідомлення, що є неправомірним. В матеріалах справи відсутні дані щодо закінчення терміну дії кредитного договору, а тому нараховані відсотки до дати звернення до суду з позовом викликають сумнів. З одночасним перевипуском кредитних карток нові кредитні договора не укладались, що є порушенням Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням №137 від19.04.2005 року. Крім того просить застосувати строки позовної давності.

30.05.2023 до суду надійшла відповідь на відзив згідно якої позивач зазначає на безпідставність посилань відповідача, вказуючи що ОСОБА_1 була обізнана з умовами та правилами надання кредиту про що підписала заяву-анкету. Останній було достеменно відомо про зміну відсоткової ставки, оскільки в цей період вона продовжувала активно користуватись кредитними коштами, свого контррозрахунку проведеного компетентними особами нею не подано Вказується що підстав для застосування строків позовної давності не вбачається, оскільки позов подано до суду у межах дії кредитної картки.

В судове засідання представник позивача не з"явився, подавши клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачката її представник в судове засідання не з"явилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 22.02.2011 між ПАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого остання отримала кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (копія на а.с.56). Згідно інформації, викладеній у даній заяві ОСОБА_1 підтвердила, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами (а.с. 61) складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно наданих банком розрахунків заборгованості (а.с. 6-23 зворот), а також виписки за договором (а.с. 24-52) заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором станом на 21.03.2023 становить 63531,24 гривень, з яких: 53176,37 грн - заборгованість за тілом кредиту та 10354,87 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Неодноразовий перевипуск кредитної карти підтверджується довідками (а.с. 53,54)

27.07.2021 відповідачкою підписано паспорт споживчого кредиту (а.с.57-60) де зазначено строк дії договору з пролонгацією, процентна ставка у пільговий період та поза його межами.

Позивачем здійснено свій розрахунок заборгованості згідно якого ОСОБА_1 сплатила 104662,26 грн кредиту (а.с.107-108)

Згідно наказів банку від 2014 року змінювалися тарифи за кредитними договорами, а саме було збільшено процентну ставку по картках "Універсальна" та "Універсальна Голд" (а.с. 128-133)

Дослідивши докази, суд виходить з такого.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду також указала на мінливість Правил надання банківських послуг ПриватБанку, тому їх не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

З огляду на те, що позивачем не надано суду доказів ознайомлення відповідача під підпис зі змістом пам`ятки клієнта, що містить в тому числі тарифи і основні умови обслуговування та кредитування, як про це зазначено в анкеті-заяві, а також зважаючи на те, що долучені до позову Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку не підписані відповідачем і не надано підтверджень, що саме вони були запропоновані відповідачці для ознайомлення, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідачки на користь банку відсотків за користування кредитом за період з 21.06.2012 по 27.07.2021 (До дати погодження паспорту споживчого кредиту), оскільки не доведено, що відповідачка погодилася з розміром та порядком їх сплати, підтвердивши це своїм підписом.

Згідно з ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Таким чином, враховуючи, що рішення банку щодо збільшення процентної ставки за кредитом прийнято в односторонньому порядку, доказів направлення повідомлень відповідачці про зміну процентів не надано, тому суд вважає, що позивачем і безпідставно змінювалась процентна ставка в період з 21.06.2012 по 27.07.2021.

Як встановлено матеріалами справи, кредитна картка на ім"я позивачки перевипускалась неодноразово та останній раз 27.07.2021 зі строком її дії березень 2025 року. Банк звернувся до суду в квітні 2023 року, тобто до спливу строку кредитування, тому останній має право на нарахування та стягнення відсотків з моменту підписання відповідачкою паспорту споживчого кредиту.

Відповідачка надала суду власний розрахунок погашення нею кредитної заборгованості з урахуванням інформації, що міститься у наданій банком Виписці за договором, згідно якої нею сплачено 104662,26 грн. Однак, суд не може констатувати, що вказані кошти направлені на погашення кредиту, оскільки в Виписці банку вони відображені як "ручна видача готівкових коштів" , а відповідачем не доведено, що свме таке формулювання свідчить про погашення кредиту.

Разом з тим, згідно розрахунку заборгованості наданого Банком, відповідачка за період з 21.06.2012 по 27.07.2021 виплатила 75787,94 грн. відсотків за користування кредитом (сума коштів, які відображені у графі "сплачено відсотків" та "відсотки погашені за рахунок кредиту"), які, як зазначалось вище, нараховувались без правових підстав, а тому повинні враховуватись як погашення тіла кредиту.

Здійснити перевірку розрахунку заборгованості згідно паспорту споживчого кредиту, підписаного позичальником 27.07.2021 року, суд позбавлений можливості у зв"язку з тим, що наданий банком розрахунок заборгованості є загальним, окремого розрахунку боргу, починаючи з дати підписання паспорту споживчого кредиту матеріали справи не містять, заборгованість нараховувалась зі зростаючим підсумком з 2012 року, а тому з урахуванням встановлених обставин щодо неправомірності стягнення з відповідача відсотків за період з 21.06.2012 по 27.07.2021, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами стягнення з відповідачки заборгованостів сумі 63531,24 грн. Без надання детального розрахунку заборгованості, суд позбавлений можливості перевірити правильність такого розрахунку та ухвалити законне і обгрунтоване рішення.

За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Підстав для застосування строків позовної давності, про які вказує відповідачка, суд не вбачає у зв"язку з відмовою в задоволені позову за недоведеністю.

Керуючись ст.ст 258, 264,265,273, 354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволені позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеяційного розгляду справи.

Суддя Марина РОБАК