Справа № 522/3136/23
Провадження № 2/522/3095/23
01 червня 2023 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі :
головуючого - судді Науменко А.В.
за участю секретаря Звонецької І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеному позовного провадження цивільну за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Представник ПАТ АТ "Укргазбанк" 15 лютого 2023 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у вигляді трьох процентів річних та індексу інфляції за час прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 130179,73 гривень.
Позовні вимоги мотивовані тим, що між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 24.03.2008 року був укладений кредитний договір №2203-104-16, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 474480,00 грн. на строк з 24.03.2008 року по 22.03.2024 року зі сплатою процентів за користування кредитом 18,9% річних. Банк свої зобов`язання виконав та надав відповідачу кредитні кошти.
Рішенням Ялтинського міського суду Автономної республіки Крим від 14.12.2009 року вирішено позовну заяву Публічного Акціонерного Товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити. Стягнути з відповідача на користь Публічного Акціонерного Товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 524614,40 грн.

Відповідач не виконав зазначене рішення суду та продовжується його примусове виконання.

Загальна сума заборгованості, нарахована за несвоєчасне виконання рішення порядку ч.2 ст.625 ЦК України.

Ухвалою суду від 14 березня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Представник позивача, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явились повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, зокрема шляхом розміщення оголошень на сайті судової влади.

Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин їх відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає.

У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст.223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст.130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4 ст.280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку.

Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.

Вирішуючи спір, суд встановив, що предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат, щодо погашення кредитної заборгованості, підтвердженої рішенням суду.

Судом встановлено, що ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 24.03.2008 року був укладений кредитний договір №2203-104-16, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 474480,00 грн. на строк з 24.03.2008 року по 22.03.2024 року зі сплатою процентів за користування кредитом 18,9% річних. Банк свої зобов`язання виконав та надав відповідачу кредитні кошти.

Рішенням Ялтинського міського суду Автономної республіки Крим від 14.12.2009 року вирішено позовну заяву Публічного Акціонерного Товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити. Стягнути з відповідача на користь Публічного Акціонерного Товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 524614,40 грн.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У даному випадку, зобов`язання між сторонами виникло з Договору, за яким Відповідач зобов`язався розрахуватися з Позивачем на умовах, визначених сторонами.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

При цьому, сплата трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних нарахувань не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12).

Формулювання ст.625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК .

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень ст. ст. 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за Договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього Договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Ялтинського міського суду Автономної республіки Крим від 14.12.2009 року по справі № 2-3555, про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором. Дане рішення суду залишається не виконаним.

З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Однак, як вказує Верховний суд, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр».

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення.

Позивачем долучено розрахунки інфляційних збитків та трьох відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України.

Як вбачається з наданого розрахунку, позивач просить стягнути 3% річних за період з 09.02.2020 року по 01.01.2021 року у загальній сумі 32188,02 грн. Відповідно до розрахунку суми індексу інфляції позивач просить суд стягнути з відповідача грошову суму у загальній сумі 97991,71 грн. за період з 09.02.2020 року по 01.02.2022 року.

Відповідачем не спростовано таких розрахунок , докази щодо неправильності нарахування інфляційних збитків та трьох відсотків річних у суду відсутні. Отже, підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем надано обґрунтований, належний та допустимий розрахунок на підтвердження позовних вимог в частині суми 3% річних та суму індексу інфляції, оскільки розраховані Позивачем санкції не перевищують дозволені до стягнення згідно з законом, а їх розмір є доведеним долученим Позивачем до справи розрахунком.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача інфляційних втрат і 3 % річних з загальній сумі 130179,73 грн.

Відповідно до статті89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ АТ Укргазбанк" заборгованості в порядку ч.2 ст.625 ЦК України підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ АТ Укргазбанк" підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн.

Керуючись статтями 11, 509, 525, 526, 610, 611, 625 ЦК України,, ст. ст. 2, 5, 10-13, 18,77-81, 141, 258-259, 274-284, 263-265, 275, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк (ЄДРПОУ 23697280) заборгованість за несвоєчасне виконання заочного рішення у розмірі 130179, 73 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк (ЄДРПОУ 23697280) сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 06.06.2023 року.

Суддя А.В. Науменко

01.06.2023