Постанова

Іменем України

21 листопада 2023 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/11526/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

за участю секретаря Ратушного А. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Печерського районного суду м. Києва

від 18 квітня 2023 року

в складі судді Остапчук Т. В.

у цивільній справі №757/10337/22-ц Печерського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк",

третя особа - Національний банк України,

про стягнення грошових коштів,

У С Т А Н О В И В:

В березні 2022 року ОСОБА_1 , посилаючись на незаконне проведення внутрішньобанківського неналежного переказу, звернувся до суду з позовом про стягнення з Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) коштів в розмірі 600 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 22.04.2021 Банк, без його згоди, здійснив переказ коштів, з призначенням платежу поповнення депозиту в сумі 24 000 000 грн, з одного його рахунку на інший його рахунок. На час здійснення переказу Банку було відомо, що у кримінальному провадженні на цей рахунок позивача було накладено арешт. Зазначив, що зарахування Банком коштів на арештований рахунок свідчить про здійснення Банком неналежного платежу, що призвело до незаконного позбавлення позивача можливості вільно на власний розсуд розпоряджатися власними коштами та скасування ряду запланованих угод, і спонукало його до пошуку та здійсненню додаткових заходів по виконанню своїх зобов`язань перед третіми особами. Через двадцять п`ять днів Банк здійснив повернення цих коштів на рахунок позивача, як помилково перерахованих. Вважав, що такі дії Банку свідчать про неналежне надання Банком фінансових послуг та є підставою для стягнення пені у розмірі 0,1 відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (25 днів), що становить 600 000 грн.

Відповідач - АТ КБ «ПриватБанк» позов не визнав. У відзиві на позовну заяву вказував на неможливість застосування ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» до даних правовідносин.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2023 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування судом обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд неправильно застосував положення статті 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Суд безпідставно визначив переказ коштів як "деталь операції", тоді як вказана "деталь операції як поповнення депозиту" є призначенням платежу, розпорядження на яке він не надавав, а матеріали справи не містять доказів відповідача, що ініціатором платежу є ОСОБА_1 . Звернув увагу, що матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що він був ініціатором переказу грошових коштів.

Судом не надано правової оцінки тому, що повернення відповідачем грошових коштів відбулося на підставі Протоколу Правління Банку, що відповідно виключає правомірність здійснення переказу грошових коштів з одного рахунку на інший, на який до того ж накладено арешт в кримінальній справі ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24.01.2019.

Вказував, що суд дійшов передчасного висновку щодо не порушення його права власності на грошові кошти.

Суд не взяв до уваги, що законодавством передбачена відповідальність Банку за неналежне надання фінансових послуг у вигляді сплати пені, а саме ч. 9 ст. 86 Закону України "Про платіжні послуги" визначено, що у разі виконання помилкової платіжної операції на рахунок неналежного отримувача надавач платіжних послуг зобов`язаний негайно після виявлення помилки переказати в рахунок власних коштів суму платіжної операції отримувачу, а також сплатити йому пеню.

За наведених обставин просив скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 18.04.2023 та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач подав відзив, в якому зазначив доводи та обставини, які зазначені у відзиві на позовну заяву. На підставі цих заперечень просив відмовити позивачу в задоволенні апеляційної скарги.

Протокольною ухвалою Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року Національний банк України (далі - НБУ) залучено до участі у справі в якості третьої особи (а. с. 195).

Представник позивача - ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник відповідача - Гордієнко В. А. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Третя особа - Національний банк України, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. Подав письмові пояснення, в яких зазначив, що даний спір не стосується прав та обов`язків НБУ, а також просив розглядати справу за відсутності його представника.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва Сеніна В. Ю. від 24 січня 2019 року у справі №760/1705/19 накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_1 (голова правління - Генеральний директор АТ «Дніпропетровський стрілочний завод») з позбавленням права на відчуження, розпорядження, користування та фактичного вилучення рухомого лайна, а саме на, зокрема: в АТ КБ «ПРИВАТБАНК»: рахунок НОМЕР_1 - відкритий у валюті Гривня 16.07.2008 ( а. с. 13-15).

26 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до в.о. Голови Правління - заступника Голови Правління АТ КБ «ПриватБанк», Директора ДМРУ АТ КБ «Приватбанк» з листом про повернення грошових коштів в розмірі 24 000 000 грн з його арештованого рахунку НОМЕР_1 на інший його рахунок НОМЕР_2 (а. с. 18).

У відповіді на вищезазначений лист ОСОБА_1 щодо повернення грошових коштів АК КБ «Приватбанк» за вих. №20.1.0.0.0/7 - 86277 від 29.04.2021 повідомило, що питання знаходиться на опрацюванні у відповідних підрозділів Банку. Проводиться аналіз ситуації та пошук шляхів її вирішення (а. с. 19).

12 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до директора ДмРУ АТ КБ «Приватбанк» з листом про негайне відновлення порушеного права ( а. с. 20).

14 червня 2021 року та 28 серпня 2021 року ОСОБА_1 звертався до АТ КБ «Приватбанк» з претензіями щодо вирішення Банком питання про сплату пені у розмірі 600 000 грн за здійснення Банком неналежного платежу (а. с. 22-23, 25-26).

Вищезазначені докази долучено позивачем до позовної заяви та їх достовірність засвідчена підписами позивача.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Сторони у справі не заперечували, що між сторонами виникли правовідносини з приводу повернення коштів у розмірі 24 000 000 грн, які знаходилися на арештованому рахунку ОСОБА_1 відритому у АТ КБ «Приватбанк».

ОСОБА_1 доводив, що спірні кошти знаходилися на арештованому рахунку внаслідок неналежної операції, проведеної Банком.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що Закон України "Про платіжні послуги" врегульовує загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури.

В статті першій Закону України "Про платіжні послуги" (далі - Закон) наведено перелік вживання певних термінів, зокрема:

помилкова платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини надавача платіжних послуг здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі (п. 69 ч. 1 ст. 1 Закону);

неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі (п. 42 ч. 1 ст. 1 Закону);

неналежний платник - особа, з рахунку якої списано кошти без законних підстав (помилково або неправомірно) (п. 44 ч. 1 ст. 1 Закону);

неналежний отримувач - особа, на рахунок якої без законних підстав зарахована сума платіжної операції або яка отримала суму платіжної операції в готівковій формі.

У справі, що переглядається, судом встановлено, що з рахунку позивача помилково списано кошти (неналежний платник) та зараховано на рахунок позивача.

Відповідно до п. 43 ч. 1 ст. 1 Закону, особа, на рахунок якої без законних підстав зарахована сума платіжної операції або яка отримала суму платіжної операції в готівковій формі є неналежним отримувачем.

Відповідно до ст. 88 Закону, неналежний отримувач протягом трьох робочих днів з дати надходження повідомлення надавача платіжних послуг платника про виконання помилкової, неналежної або неакцептованої платіжної операції зобов`язаний ініціювати платіжну операцію на еквівалентну суму коштів, зараховану йому внаслідок помилкової, неналежної або неакцептованої платіжної операції, на користь такого надавача платіжних послуг. У разі порушення триденного строку отримувачем він також буде повинен сплатити пеню в розмірі 0,1 відсотка цієї суми за кожний день від дати завершення такої платіжної операції до дня повернення коштів на рахунок, але не більше 10 відсотків суми платіжної операції.

Суд першої інстанції, встановивши, що спірні кошти, які знаходилися на рахунку ОСОБА_1 не вибували з його власності, дійшов правильного висновку, що позивачем не доведено порушення прав позивача.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем не подавалися до суду первинні документи, як то виписки по рахункам, на підтвердження позовних вимог щодо призначення коштів, здійснення зарахування коштів та перерахування на невідповідний арештований рахунок. Також позивачем не подано допустимих доказів на підтвердження цільового призначення цих коштів.

Копії доказів, які долучено позивачем до позовної заяви на підтвердження здійснення ПАТ «Дніпропетровський стрілочний завод» видаткової операції по виплаті дивідендів позивачу не засвідчено у встановленому законом порядку (а. с. 8).

Також інші копії доказів, які долучено позивачем до позовної на підтвердження здійснення Банком помилкового переказу, не засвідчено у встановленому законом порядку (а. с. 9-12, 21).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що є правомірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені, у зв`язку з чим обґрунтовано відмовлено в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду про відсутність підстав для задоволення позову та за своїм змістом зводяться до власного тлумачення позивачем норм матеріального права, які регулюють дані спірні правовідносини, а тому на увагу судової колегії не заслуговують.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2023 року.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська