Провадження №2/523/6309/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2023 р. суддя Суворовського районного суду міста Одеси Сувертак І. В., розглянув позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (65029, м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (65029, м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Так, ст. 187 ЦПК України регламентує дії судді перед вирішенням питання про відкриття провадження у справі, в тому числі суддя має перевірити належність справи до юрисдикції та підсудності суду.

У відповідності до ч.6 ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Згідно до позовної заяви та ін., позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Місцезнаходження юридичної особи відповідача Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси»: м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б.

Згідно з ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їх місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Підставою для звернення із зазначеним позовом до Суворовського районного суду м. Одеси позивач зазначила, що оскільки позов заявлено щодо нерухомого майна, що розташовано в АДРЕСА_2 ), тому, відповідно до вимог ч.1 ст. 30 ЦПК України, справу повинен розглядати Суворовський районний суд м. Одеси.

Суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 30 ЦПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Вжите законодавцем у зазначеній процесуальній нормі словосполучення «з приводу» є синонімом до слів «щодо», «стосовно». Отже, враховуючи смислове навантаження словосполучення «з приводу» у частині першій статті 30 ЦПК України, то у цій нормі мається на увазі спори саме щодо нерухомого майна. Тобто слід орієнтуватися на предмет (об`єкт) позову. Саме матеріально-правова вимога позивача до відповідача має бути направлена на захист речових прав щодо об`єкта нерухомості або пов`язана з нерухомим майном.

У статті 190 Цивільного кодексу України дається визначення поняття "майно": майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Відповідно до статті 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

У спорах, що виникають з приводу (щодо) нерухомого майна, предметом доказування є правомірність набуття або переходу права власності чи права користування майном від однієї особи до іншої за вже вчиненим правочином, коли зобов`язання за ним виконані повністю чи частково. До позовів про права на нерухоме майно відносяться позови щодо захисту речових прав на нерухоме майно, зокрема: віндикаційний про витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України); негаторний про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України); про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України) тощо.

До позовів про права на нерухоме майно також належать позови щодо захисту речових прав на нерухоме майно: про заборону вчинення дій, які можуть порушити його право, або про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (стаття 386 ЦК України); а також позови щодо речових прав на чуже майно: право володіння (глава 31 ЦК України); право користування - сервітут (глава 32 ЦК України); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб - емфітевзис (глава 33 ЦК України); право забудови земельної ділянки - суперфіцій (глава 34 ЦК України).

Отже, до спорів, що виникають з приводу нерухомого майна, відносяться спори, вимоги за якими безпосередньо стосуються об`єкта нерухомого майна, і не відносяться спори, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, незалежно від того, що такий договір укладений стосовно нерухомого майна. До таких позовів застосовуються загальні правила підсудності.

Необхідно зауважити, що виключна підсудність означає, що певні категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності.

Оскільки в цивільному процесі значна кількість справ стосується прямо або побічно нерухомого майна, таке широке тлумачення категорії спорів, що відносяться до виключної підсудності справ, предметом яких є стягнення заборгованості (в даному випадку невиконанням договору), яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, по суті нівелює положення статті 30 ЦПК України як такої, що регулює виключну підсудність справ, до якої мають відноситися лише певні категорії справ.

Спори у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань можуть виникати також з договорів купівлі-продажу, страхування, будівельного підряду, управління нерухомим майном тощо, предметом яких є нерухомо майно.

Враховуючи викладене, до спорів, що виникають з приводу нерухомого майна і до яких слід застосовувати правила виключної підсудності, відносяться спори, вимоги за якими безпосередньо стосуються об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Оскільки місцезнаходження юридичної особи відповідача Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» знаходиться поза межами Пересипського району м. Одеси, тому справа не підсудна Суворовському районному суду м. Одеси.

З наведеного вище суд вважає, що дана справа підсудна Приморському районному суду м. Одеси (ч.2 ст.27 ЦПК України), а тому справа має бути передана до цього суду.

На підставі викладеного і керуючись ст.31, 258-260, 354, 376 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Передати цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (65029, м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, на розгляд Приморському районному суду м. Одеси.

Ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання суддею, проте може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя