Справа № 946/2313/23
Провадження № 2/946/2197/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 травня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Адамова А.С.,
за участю секретаря судового засідання Тюміної О.А.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ізмаїл в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності, -
31.03.2023 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3 на праві власності належить житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 30 липня 1998 року (1/2 частина) та рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 24 грудня 2007 року по справі № 2/4132/2007 (1/2 частина). На початку двохтисячних років між нею та відповідачем по справі було досягнуто згоди щодо купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями. На виконання досягнутої домовленості, її батько - ОСОБА_4 передав відповідачу грошові кошти за будинок у сумі 2000 доларів США, після чого, вона та її сім`я заселилися до будинку. В свою чергу, відповідач передав ключі від будинку та оформив на ім`я її чоловіка довіреність на підготовку документів, необхідних для оформлення купівлі-продажу будинку. В подальшому, вона намагалася вирішити питання про отримання нової довіреності задля завершення процедури переоформлення, однак власник будинку виїхав в невідомому їй напрямку, тому станом на теперішній час, власником будинку продовжує вважатися ОСОБА_3 . Починаючи з 2002 року і по теперішній час, вона зі своєю сім`єю постійно та безперервно проживають у будинку АДРЕСА_1 , користуються ним, здійснюють догляд за будинком тощо, що підтверджується Витягом з Погосподарської книги №23-05/3050 від 29.03.2023 року. Більш того, після заселення в будинок, нею та її сім`єю здійснюється оплата послуг за електропостачання, Інтернет-послуги, земельний податок тощо, що підтверджується відповідними квитанціями.
Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю, просив їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача.
У судовому засіданні 31.05.2023 року були допитані свідки: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він є братом позивача. Закордонська проживає за адресою по АДРЕСА_2 , проживає там з чоловіком і дітьми біля 20 років. Цей будинок вони купили у ОСОБА_3 . Як оселилися родина сестри, то ОСОБА_7 туди не повертався, а вони постійно проживали. Вони будинок доглядають, комунальні услуги сплачують. Відповідача вони знайти не можуть.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він є батьком позивачки, пенсіонер. Дочка дала йому гроші і він пішов у сільську раду оформити будинок. Оформили там розписку. Передали гроші відповідачу та після цього відповідача не бачили, а в будинку з 2002 року почала проживати постійно позивачка з родинною. Будинок отримано за кошти позивачки. Догляд за будинком та сплату комунальних послуг здійснює його донька. Відповідача вони не можуть знайти.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що працює машиністом-оператором. Він є кумом та другом позивачки. Не можуть знайти відповідача і оформити будинок. Позивачка постійно з 2001-2022 постійно проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Позивачка сплачує комунальні за будинок та доглядає за будинком.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.
Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 30 липня 1998 року та рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 24 грудня 2007 року по справі №2/4132/2007 ОСОБА_3 належить житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
У 2002 році між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по справі було досягнуто згоди щодо купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та згідно розписки від 27.05.2023 відповідачу було сплачено за будинок гроші.
Згідно Витягу з Погосподарської книги №23-05/3050 від 29.03.2023 року, відповідно до записів в погосподарській книзі №13 (2001-2005р.р.) Озерненського Старостинського округу у Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 записана ОСОБА_2 та у будинку зареєстровані та проживають у періоди 2001-2005р.р., 2006-2010рр., 2011-2015р.р., 2016-2020р.р. та по сьогоднішній день: чоловік позивачки ОСОБА_8 , донька позивачки ОСОБА_9 , син позивачки ОСОБА_10 .
Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)
Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.
Згідно ч.2 ст.281 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 16, 76, 81, 200, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_3 (остання відома адреса мешкання: АДРЕСА_5 ) про визнання права власності задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення буде складено та підписано 05.06.2023р.
Суддя: А.С.Адамов