У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

19 жовтня 2023року

м. Київ

справа № 235/4702/15-ц

провадження № 61-14391ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,

Сердюка В. В.,

учасники справи:

заявник (стягувач) - товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт»,

боржник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталія Євгеніївна,

розглянув касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі № 235/4702/15-ц, боржник ОСОБА_1 ,

В с т а н о в и в:

У квітні 2023 року ТОВ «Глобал Спліт» звернулося до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа, мотивуючи вимоги тим, що заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 вересня

2015 року позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» задоволено, стягнено з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь банку суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 139 595,10 грн, в рівних частках судові витрати у справі в розмірі 1 395,95 грн та суму витрат, понесених за публікацію оголошення у газеті «Урядовий кур`єр» у розмірі 420,00 грн.

На виконання вказаного рішення було видано виконавчі листи № 235/4702/15-ц від 02 жовтня 2015 року.

06 березня 2019 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір про відступлення прав вимог, на підставі якого відбулася заміна стягувача у справі, а саме з ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» на його правонаступника ТОВ «Глобал Спліт».

23 серпня 2019 року приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Суховий М. Є. відкрив виконавче провадження № НОМЕР_1 на підставі виконавчого листа № 235/4702/15-ц від 02 жовтня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Глобал Спліт» заборгованості за кредитним договором від 08 січня 2013 року № IKAPNAIG.66138.002 у розмірі 139 595,10 грн солідарно, суми витрат, понесених за публікацію оголошення у газеті «Урядовий кур`єр», у розмірі 420,00 грн та судових витрат в розмірі 1 395,95 грн, стан якого завершено.

04 серпня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. відкрила виконавче провадження № 66397942 на підставі виконавчого листа № 235/4702/15-ц від 02 жовтня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Глобал Спліт» заборгованості за кредитним договором від 08 січня 2013 року № IKAPNAIG.66138.002 в розмірі

139 595,10 грн солідарно, суми витрат, понесених за публікацію оголошення у газеті «Урядовий кур`єр», у розмірі 420,00 грн та судових витрат у розмірі

1 395,95 грн.

13 травня 2022 року приватний виконавець Матвійчук Н. Є. повідомила, що належний їй офіс, який розташований у місті Маріуполі, знищено разом із документами виконавчого провадження, в тому числі з виконавчими листами, в результаті російського вторгнення в Україну 24 лютого 2022 року. Просила видати дублікат виконавчого листа у справі № 235/4702/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Глобал Спліт» заборгованості за кредитним договором від 08 січня 2013 року № IKAPNAIG.66138.002 в розмірі 139 595,10 грн в рівних частках, судових витрат у розмірі 1 395,95 грн та витрат, понесених за публікацію оголошення у газеті «Урядовий кур`єр», у розмірі 420,00 грн.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 09 червня 2023 року у задоволенні заяви ТОВ «Глобал Спліт» про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі № 235/4702/15-ц, боржник ОСОБА_1 , відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «Глобал Спліт» задоволено.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 09 червня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Заяву ТОВ «Глобал Спліт», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є., про видачу дубліката виконавчого листа задоволено частково.

Видано дублікат виконавчого листа № 235/4702/15-ц від 02 жовтня 2015 року, виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області, про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованості за кредитним договором від 08 січня 2013 року № IKAPNAIG.66138.002 в розмірі 139 595,10 грн та суми витрат, пов`язаних з публікацією оголошення в пресі, в розмірі 420,00 грн стосовно боржника ОСОБА_1 .

Видано дублікат виконавчого листа у цивільній справі № 235/4702/15-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 1 395,95 грн стосовно боржника

ОСОБА_1 .

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Глобал Спліт» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 764, 52 грн.

09 жовтня 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. через систему «Електронний Суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині розподілу судового збору та ухвалити в цій частині нове судове рішення, стягнувши з державного бюджету на користь стягувача ТОВ «Глобал Спліт» понесені заявником судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2 684,00 грн.

Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду

від 30 червня 2022 року у справі № 5020-1129/2012. Вважає, що ні стягувач, ні боржник не повинні нести додаткові витрати на сплату судового збору в цій категорії справ, оскільки відновлення втраченого виконавчого провадження або матеріалів виконавчого провадження, зокрема виконавчого провадження, виконання за яким здійснювалось на тимчасово окупованій території, за своєю суттю, є компенсаційною дією держави. Тому судовий збір, сплачений ТОВ «Глобал Спліт» за оскарження неправомірної ухвали суду першої інстанції про відмову у видачі дубліката виконавчого документа, втраченого на тимчасово окуповані території, потрібно стягувати не з боржника, а з держави на користь стягувача.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення в частині розподілу судових витрат, Верховний Суд вважає, що скарга є необґрунтованою, правильне застосування апеляційним судом норм права при вирішенні питання щодо розподілу судового збору є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Такого висновку Верховний Суд дійшов з огляду на таке.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Однією з основних засад цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Апеляційний суд, здійснюючи розподіл судового збору та стягуючи його в розмірі 2 764,52 грн з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Глобал Спліт», керувався нормою частини тринадцятої статті 141 ЦПК України та доказами сплати такого судового збору стягувачем (80,52 грн та 2 684,00 грн), які містяться в матеріалах справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був установлений у розмірі 2 684 грн.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на ухвалу суду, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141 - 142 ЦПК України. У частинах першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Посилання приватного виконавця Матвійчук Н. Є. на те, що судовий збір за наслідками розгляду апеляційної скарги ТОВ «Глобал Спліт» на ухвалу Красноарміського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 09 червня 2023 року має стягуватися на користь стягувача у вказаній справі не з боржника, а компенсуватися за рахунок держави, є помилковими та суперечать викладеним нормам законодавства, яке регулює порядок сплати судового збору.

Також необґрунтованим є посилання приватного виконавця Матвійчук Н. Є. на застосування судом апеляційної інстанції статті 141 ЦПК України без урахування висновку Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 5020-1129/2012, оскільки висновок у вказаній постанові стосується оскарження дій виконавця, а не сплати чи звільнення від сплати судового збору.

У вказаній постанові від 30 червня 2022 року у справі № 5020-1129/2012 Верховний Суд вирішив питання про відновлення виконавчого провадження. Водночас за наслідками касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень з відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції стягнено судовий збір за розгляд касаційної скарги.

Верховний Суд наголошує, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року

у справі № 373/1281/16-ц (провадження № 14-128цс18) зазначено, що «під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове

матеріально-правове регулювання спірних відносин».

З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної справи.

Велика Палата Верховного Суду вважала за потрібне конкретизувати вказаний правовий висновок, про що вказала у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20).

Конкретизація правового висновку полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Доводи касаційної скарги не свідчать про порушення апеляційним судом в оскаржуваному судовому рішенні норм процесуального права, як не свідчать і про застосування норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.

Керуючись статтями 141, 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 вересня

2023 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», про видачу дублікату виконавчого листа у цивільній справі № 235/4702/15-ц, боржник ОСОБА_1 .

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. В. Сердюк