Постанова

Іменем України

07 червня 2023 року

м. Київ

справа № 755/19866/21

провадження № 61-10248св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

суб`єкт оскарження: державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бондарчук Юлія Миколаївна, державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Урбан Дмитро Дмитрович , начальник Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андрющенко Ірина Василівна,

боржник - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справикасаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду м. Києва від 13 січня 2022 року в складі судді Марфіної Н. В. та постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року в складі колегії суддів: Нежури В. А., Невідомої Т. О., Соколової В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог скарги

У листопаді 2021 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Державний ощадний банк України») звернулося до суду зі скаргою на рішення та бездіяльність посадових осіб органу державної виконавчої служби та просило:

визнати неправомірним рішення державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Дніпровський РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві) Бондарчук Ю. М. щодо накладення арешту на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, відкритого 05 жовтня 2017 року;

визнати неправомірним рішення державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Урбана Д. Д. про державну реєстрацію арешту (обтяження) нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 в Державному реєстрі прав у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, відкритого 05 жовтня 2017 року;

визнати неправомірною бездіяльність начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - начальник Дніпровського ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Андрющенко І. В.) стосовно непроведення перевірки законності виконавчого провадження №54832560, відкритого 05 жовтня 2017 року на предмет порушення порядку накладення арешту на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 ;

зобов`язати начальника Дніпровського ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Андрющенко І. В. винести постанову, якою зняти арешт з майна - квартири АДРЕСА_1 , накладений в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, відкритого 05 жовтня 2017 року, а також скасувати постанову про арешт майна боржника від 05 жовтня 2017 року в частині цього майна та провести державну реєстрацію припинення арешту (обтяження) в Державному реєстрі прав.

На обґрунтування скарги зазначало, що постановою державного виконавця Бондарчук Ю. М. від 05 жовтня 2017 року накладено арешт на все майно боржника. Зазначений арешт зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21 червня 2019 року державним реєстратором (державним виконавцем) Урбан Д. Д. із внесенням запису на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (індексний номер 47449570) від 21 червня 2019 року, вид обтяження: арешт нерухомого майна; опис предмета обтяження: все нерухоме майно, в тому числі і квартира АДРЕСА_1 (2/3 якої належить боржнику).

30 січня 2020 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення, оскільки виявлене нерухоме майно боржника обтяжене іпотекою та на нього не може бути звернуто стягнення відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Арешт із нерухомого майна, в тому числі предмета іпотеки, не знімався.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року, зміненим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2017 року в справі № 755/24739/14-ц, позов АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 314 466,30 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу та укладення договору купівлі-продажу від імені АТ «Ощадбанк» в порядку, визначеному статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Внаслідок непогашення заборгованості за основним зобов`язанням та втратою чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» банком розпочато процедуру реалізації заставленого майна, в процесі якої було встановлено обставину, яка порушує права банку на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, а саме наявність арешту, накладеного постановою від 05 жовтня 2017 року в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Маючи на меті відновлення своїх прав, банк направив до Дніпровського ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) заяву від 21 жовтня 2021 року № 100.19-09/26786 про зняття арешту з заставленого майна, за результатами розгляду якої листом начальника відділу Андрющенко І. В. від 09 листопада 2021 року відмовлено в знятті арешту. Відтак, права банку порушені рішенням державного виконавця про накладення арешту на все майно боржника від 05 жовтня 2017 року, рішенням про державну реєстрацію арешту від 21 червня 2019 року, а також бездіяльністю начальника відділу державної виконавчої служби в частині відмови у скасуванні вказаного арешту в частині предмета іпотеки.

З огляду на наведене, АТ «Державний ощадний банк України» просило скаргу задовольнити.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 січня 2022 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року, скаргу АТ «Державний ощадний банк України» задоволено частково.

Визнано неправомірним рішення державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Урбана Д. Д. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21 червня 2019 року (індексний номер 47449570) у вигляді арешту нерухомого майна, а саме - 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , здійсненого в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 на підставі постанови про арешт майна боржника від 05 жовтня 2017 року.

Скасовано арешт нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , зареєстрований 21 червня 2019 року згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21 червня 2019 року (індексний номер 47449570) на підставі постанови про арешт майна боржника від 05 жовтня 2017 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

В іншій частині скарги відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що державний виконавець Бондарчук Ю. М. в межах своєї компетенції винесла постанову про накладення арешту на майно боржника з метою забезпечення виконання рішення суду про стягнення заборгованості. Чинне законодавство України не забороняє накладати арешт на належне боржнику майно, якщо воно є предметом іпотеки.

Оскільки ОСОБА_1 належить 2/3 частин спірної квартири, неправомірним є рішення державного виконавця Урбана Д. Д. про державну реєстрацію обтяження у вигляді арешту на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка не належить на праві власності боржнику.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» зняття арешту з майна боржника не передбачено.

Безпідставними є вимоги скарги щодо визнання протиправною бездіяльності начальника Дніпровського ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Андрющенко І. В. та її зобов`язання винести постанову про зняття арешту зі спірної квартири, оскільки арешт може бути скасовано на підставі судового рішення, а не постанови державного виконавця.

З огляду на наведене, наявні підстави для скасування арешту, накладеного на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки його наявність перешкоджає іпотекодержателю реалізувати своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просила скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 січня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

На обґрунтування касаційної скарги зазначала, що її не було належним чином повідомлено про судове засідання, призначене судом першої інстанції на 13 січня 2022 року, шляхом направлення судової повістки. Згоди на повідомлення її про дату, час і місце судового засідання іншим способом вона не надавала.

Вказані обставини були підставами апеляційного оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 13 січня 2022 року, однак апеляційний суд відхилив її доводи, зазначивши, що вона була належним чином повідомлена про судове засідання у справі за допомогою SMS-повідомлення, незважаючи на відсутність її згоди на це.

Суди безпідставно та без належного правового обґрунтування визнали неправомірним рішення про державну реєстрацію арешту на 1/3 частину спірної квартири.

З метою скасування арешту, накладеного на квартиру АДРЕСА_1 , АТ «Державний ощадний банк України» повинно було звернутися до суду з відповідним позовом відповідно до вимог частини п`ятої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 06 грудня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Дніпровського районного суду м. Києва.

14 грудня 2022 року справа № 755/19866/21 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 30 травня 2023 року відмовлено справу призначено до судового розгляду.

АТ «Державний ощадний банк України» направило відзив на касаційну скаргу, у якому просило залишити її без задоволення. Також просило продовжити строк на подачу відзиву з огляду на відключення електроенергії в місті Києві, що впливає на роботу поштових відділень.

Враховуючи наведене та положення статті 127 ЦПК України, суд вважає за можливе продовжити АТ «Державний ощадний банк України» строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.

Позиція Верховного Суду

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частинами першою, другою статті 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 листопада 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за скаргою АТ «Державний ощадний банк України» на рішення та бездіяльність посадових осіб органу державної виконавчої служби та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 12 січня 2022 року о 14:00 год з повідомленням учасників справи.

Відповідно до частини четвертої статті 128 ЦПК України судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка-повідомлення повинна бути вручена завчасно (частина п`ята статті 128 ЦПК України).

Частиною шостою статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження направлення ОСОБА_1 судової повістки про розгляд справи судом першої інстанції 12 січня 2022 року засобами поштового зв`язку.

Судом першої інстанції 01 грудня 2022 року було направлено SMS- повідомлення ОСОБА_1 про призначення справи № 755/19866/21 на 12 січня 2022 року о 14:00 год на номер мобільного телефону, зазначений у скарзі АТ «Державний ощадний банк України».

Відповідно до пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику SMS- повідомленням лише після подання ним до суду відповідної заявки. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом заповнення учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 подавала заяву про направлення їй повісток SMS-повідомленням.

За таких обставин ОСОБА_1 не була присутня в судовому засіданні під час розгляду скарги судом першої інстанції та не була належним чином у встановленому законом порядку повідомлена про розгляд справи судом.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд, а також порушенням статей 8-12, 128-130, 372 ЦПК України, які передбачають, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду справи, врегульовують порядок повідомлення учасників справи про дату судового засідання та наслідки неявки в судове засідання.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції на зазначені вище вимоги законодавства уваги не звернув, розглянув справу без належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, причини її неявки в судове засідання не з`ясував.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема, справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Свою апеляційну скаргу ОСОБА_1 , зокрема, обґрунтувала тим, що суд першої інстанції належним чином не повідомив її про дату, час та місце розгляду справи.

Апеляційний суд, переглядаючи справу в апеляційному порядку, на вказане порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке було обов`язковою підставою для скасування його ухвали, уваги не звернув, залишивши вказане судове рішення без змін.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною четвертою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

У частині четвертій статті 411 ЦПК України визначено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

З огляду на викладене, оскільки допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права унеможливили ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови апеляційного суду та передачі справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

СуддіА. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун

М. Ю. Тітов