головуючий у суді І інстанції Машкевич К.В.
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання: Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ҐЕЛІОС ВІЖН УКРАЇНА» - адвоката Саленка Ярослава Юрійовича на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 19 червня 2023 року про відмову ухвалити додаткове рішення

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ҐЕЛІОС ВІЖН УКРАЇНА», Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» про захист прав інтелектуальної власності, -

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ТОВ «ҐЕЛІОС ВІЖН УКРАЇНА», Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності», у якому просила суд:

визнати недійсним частково (для товарів і послуг 35 класу МКТП для реєстрації знаків, для яких його зареєстровано, в частині послуг: демонстрування товарів, послуги щодо оптового продажу фармацевтичних, ветеринарних і гігієнічних препаратів та товарів медичного призначення; послуги щодо роздрібного продажу фармацевтичних, ветеринарних і гігієнічних препаратів та товарів медичного призначення; представлення товарів на засобах інформування з метою роздрібного продажу; розповсюдження зразків) в Україні Свідоцтво України № НОМЕР_1 від 05 травня 2021 року на знак « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на ім`я ТОВ «ҐЕЛІОС ВІЖН УКРАЇНА»;

зобов`язати ДП «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент) внести відомості про визнання частково недійсним Свідоцтва України № НОМЕР_1 від 05 травня 2021 року на знак « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до Державного реєстру свідоцтв України на знак для товарів і послуг та здійснити публікацію про це в своєму офіційному бюлетені;

заборонити ТОВ «ҐЕЛІОС ВІЖН УКРАЇНА» здійснювати використання всіма можливими способами позначень «zorko» стосовно товарів і послуг, таких самих і споріднених з наведеними у свідоцтві України на знак «zorko» № НОМЕР_2 від 31 березня 2021 pоку;

стягнути з ТОВ «ҐЕЛІОС ВІЖН УКРАЇНА» та ДП «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент) на її користь судові витрати.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 01 червня 2023 року провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ҐЕЛІОС ВІЖН УКРАЇНА», ДП «Український інститут інтелектуальної власності» про захист прав інтелектуальної власності - закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України у зв`язку з тим, що спір підлягає вирішенню у порядку господарського судочинства.

У червні 2023 року від представника відповідача ТОВ «ҐЕЛІОС ВІЖН Україна» - адвоката Саленко Я.Ю. надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат, у якому він просив стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ҐЕЛІОС ВІЖН УКРАЇНА» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 043 грн 68 коп.

Заява обґрунтована тим, що у відзиві відповідача ТОВ «ҐЕЛІОС ВІЖН УКРАЇНА» визначено попередній розрахунок суми судових витрат та їх компенсацію. Унаслідок закриття провадження у справі у зв`язку з порушенням позивачем предметної юрисдикції, тобто внаслідок необґрунтованих дій позивача відповідач поніс певні витрати, які мають бути компенсовані у передбаченому законом порядку. Зазначає, що відповідачем здійснено оплату правової допомоги адвокату АО «Гесторс Інтер» Саленко Я.Ю. у справі № 752/18383/21, що відповідно до частини 3 статті 133 ЦПК України є судовим витратами, на підтвердження чого надано відповідні докази.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 19 червня 2023 року заяву представника відповідача - адвоката Саленка Я.Ю. про ухвалення додаткового рішення залишено без задоволення.

Ухвала мотивована тим, що представник відповідача не надав належних та допустимих доказів, якими встановлюється необґрунтованість дій позивача у розумінні вимог частини 9 статті 141 ЦПК України. Саме по собі закриття провадження в справі не є підставою для покладення судових витрат, понесених відповідачем, на позивача, оскільки положення статті 255 ЦПК України мають застосовуватися у системному зв`язку зі спеціальними нормами статей 141, 142 ЦПК України, якими врегульовано підстави і порядок розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ТОВ «ҐЕЛІОС ВІЖН УКРАЇНА» - адвокат Саленко Я.Ю. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 19 червня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про ухвалення додаткового судового рішення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала суду першої інстанції постановлення з порушенням норм процесуального права.

Також представник відповідача посилається на те, що позивач у своїй позовній заяві зазначала, що вона є власником знаку (торговельної марки) «zorko» для товарів та послуг класифікованих згідно з МКТП - кл. 44, на підставі Свідоцтва на торговельну марку № НОМЕР_2 . Позивач зазначала, що знак для товарів і послуг № 297492 «zorko», який використовує відповідач-1, є схожим настільки, що його можна сплутати із знаком для товарів і послуг № 295228 «zorko». Позивач у позові зазначила, що вона використовує свій знак « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у господарській діяльності як ФОП.

На думку відповідача, позивач перед зверненням до суду, чітко усвідомлювала той факт, що зазначені відносини є господарськими, в яких вона бере участь саме як ФОП, та незважаючи на це звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва, що при помилковому відкритті провадження у справі створило обов`язок подання відзиву для відповідача-1 до суду з метою захисту своїх прав та подальшої оплати за надання послуг професійної правничої (правової) допомоги АО «Гесторс Інтер», а саме представництво інтересів відповідача-1 - адвокатом Саленко Я.Ю. у судових засіданнях у Голосіївському районному суді міста Києва.

З огляду на необґрунтовані дії позивача, відповідач-1 поніс витрати на професійну правничу допомогу за розглядом справи № 752/18383/21, про що також зазначав у своєму відзиві.

Зазначив, що про очевидну необґрунтованість дій позивача, яка є ФОП, свідчить той факт, що позивач у своїй позовній заяві сама зазначала, що спірні відносини є господарськими і в тому числі усвідомлювала, що відповідна справа не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Проте позивач все одно звернулась з позовом саме до Голосіївського районного суду міста Києва. Враховуючи той факт, що позовну заяву направляла до суду представник позивача - кваліфікований юрист, адвокат, яка не могла не усвідомлювати той факт, що зазначені спірні відносини є господарськими і підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства, все одно подала позов до Голосіївського районного суду міста Києва.

Вказав, що необґрунтованість дій позивача полягає у пред`явленні завідомо необґрунтованого позову до суду негосподарської юрисдикції з умисно неправильно обраним способом захисту порушених прав його представником, у зв`язку із чим відповідач-1 вимушений був понести витрати, пов`язані з розглядом справи, оскільки виконував процесуальний обов`язок подати відзив, для чого потребував правової допомоги адвоката.

Інші учасники справи, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Представник ТОВ «ҐЕЛІОС ВІЖН УКРАЇНА» - адвокат Короєд С.О. у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.

Інші учасники у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 5 статі 142 ЦПК України визначено, що у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами 3-5 цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини 9 статті 141 цього Кодексу (частина 6 статті 142 ЦПК України).

Таким чином, законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов у вказаній редакції ЦПК України, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Добросовісні дії позивача, спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

Тобто покладення судових витрат на позивача у разі закриття провадження у справі можливе за умови доведення факту вчинення позивачем необґрунтованих дій або зловживання позивачем чи його представником процесуальними правами. Під такими діями слід розуміти завідомо безпідставне або штучне ініціювання судового провадження за відсутності реального спору, вчинення позивачем свідомих недобросовісних дій, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанцій безпідставно відмовлено йому в ухваленні додаткового рішення про стягнення з позивача судових витрат на правову допомогу, понесених внаслідок подання нею завідомо необґрунтованого позову з порушенням предметної юрисдикції, з умисно неправильно обраним способом захисту порушених прав, у зв`язку із чим ТОВ «ҐЕЛІОС ВІЖН УКРАЇНА» вимушене було понести витрати, пов`язані з розглядом цієї справи.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції, частиною першою статті 4 ЦПК України. Суд може обмежити реалізацію цього права, зокрема, у порядку, встановленому статтею 44 ЦПК України.

Однак, суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, не встановив факт зловживання позивачем її процесуальними правами.

Відповідач зазначає про необґрунтованість дій позивача, які полягають у поданні «завідомо необґрунтованого позову з порушенням предметної юрисдикції», що підтверджується фактом закриття провадження у справі судом першої інстанції.

Однак, саме по собі звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також її дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання нею своїми процесуальними правами, тобто її дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою її обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, та безумовним правом на доступ до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, яка встановлюється за наслідками розгляду справи.

Закриття провадження у справі № 752/18383/21 не підтверджує ні відсутність спору позивача з відповідачем, ні відсутність предмета спору, ні свідоме порушення позивачем правил суб`єктної юрисдикції.

Указані висновки відповідають висновкам, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 640/1029/18.

У зв`язку з цим, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу на підставі частини 5 статті 142 ЦПК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому цю ухвалу необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанцій не спростовують.

Оскільки судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ҐЕЛІОС ВІЖН УКРАЇНА» - адвоката Саленка Ярослава Юрійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 19 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 08 грудня 2023 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська