_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/418/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2023 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Огренич І.В.

за участю секретаря - Грабової Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Одесі цивільну справуза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом встановлення графіку зустрічей,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди батьку, ОСОБА_1 , у вихованні сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також у його побаченнях та спілкуванні з сином, шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною наступним чином: спілкування батька з сином у режимі відеоконференції - двічі на тиждень не менше 30 хвилин; під час перебування ОСОБА_1 в України, можливість зустрічатись з сином і проводити разом час щодня протягом щонайменше п`ятьох годин без присутності матері дитини, протягом семи тижнів на рік; протягом часу постійного проживання в Україні, систематичні зустрічі батька з сином не менш двох днів на тиждень, тривалістю не менш двох годин, з урахуванням розпорядку дня дитини, без присутності матері дитини; відпочинок з батьком у тому числі за межами України не менше одного тижня три рази на рік.

06.12.2023 представник ОСОБА_1 адвокат Голосов Ю.В. надав до суду заяву в якій від частини вимог відмовився та просив зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною наступним чином: спілкування у режимі відеоконференції - двічі на тиждень не менше 30 хвилин у присутності матері, враховуючи різницю у часті між країнами; під час перебування в Україні, можливість зустрічатись із сином і проводити разом час, один раз на тиждень, за попередньою домовленістю та в присутності матері, тривалістю три години. При цьому позивач посилався на те, що з метою забезпечення якнайкращих інтересів сина він погоджується на порядок участі у вихованні ОСОБА_3 , який запропонований Службою у справах дітей Одеської міської ради.

Представник ОСОБА_1 адвокат Голосов Ю.В. до судового засідання не з`явився, просив справу розглянути у його відсутність.

Представник ОСОБА_2 адвокат Тодорич І.В. до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій зазначила, що відповідачка не чинить перешкод у спілкуванні батька з сином та не заперечує проти порядку участі у вихованні ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 , який запропонований в проекті висновку Служби у справах дітей Одеської міської ради, також просила провести судове засідання у її відсутність.

3-я особа представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування надав до суду заяву в якій просив проводити судове засідання у їх відсутність, при розгляді справи врахувати інтереси малолітнього ОСОБА_3 .

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 (актовий запис №5103 від 30.102018 Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386(ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Конвенція про права дитини в пункті 3 статті 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 141 СК України на батьків покладені рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Право батька, матері та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом, закріплено положеннями ст. 153 СК України.

При цьому, у відповідності до положень ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, в той час як батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, та мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Отже, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Як визначено частинами 1-3 статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

З огляду на те, що батьки дійшли згоди щодо порядку участі у вихованні ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 , наступним чином: спілкування у режимі відеоконференції - двічі на тиждень не менше 30 хвилин у присутності матері, враховуючи різницю у часті між країнами; під час перебування в Україні, можливість зустрічатись із сином і проводити разом час, один раз на тиждень, за попередньою домовленістю та в присутності матері, тривалістю три години, і вказаний порядокне порушує права та інтереси дитини, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Більш того, суд роз`яснює сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, його розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини.

Керуючись ст. ст. 2, 12,13, 76-83, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимогиОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ,АДРЕСА_1 ) усунути перешкоди ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 ) у вихованні та спілкуванні з сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною наступним чином:

-спілкування у режимі відеоконференції - двічі на тиждень не менше 30 хвилин у присутності матері, враховуючи різницю у часті між країнами;

-під час перебування в Україні, можливість зустрічатись із сином і проводити разом час, один раз на тиждень, за попередньою домовленістю та в присутності матері, тривалістю три години.

Надати батькам право змінювати порядок та час спілкування з дитиною за їх взаємною згодою.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено та підписано 11.12.2023.

Суддя Огренич І. В.