Справа № 930/2579/23
Провадження № 22-ц/801/2230/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войницька Т. Є.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Войтка Ю. Б.,

суддів Копаничук С. Г., Берегового О. Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2023 року, постановлену під головуванням судді Войницької Т. Є. в м. Немирів Вінницької області,

у справі № 930/2579/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу між подружжям,

встановив:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований 20.10.2022 у Немирівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №200, між нею та відповідачем.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2023 року позовну заяву повернуто позивачеві на підставі п. 5 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Роз`яснено позивачці, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачкою у позовній заяві зазначено, що за час шлюбу у подружжя народилася дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій на день подання позовної заяви не виповнилося одного року, що відповідно до вимог п. 5 ч. 4 ст. 185 ЦПК України є підставою для повернення заяви.

Не погодившись із ухвалою місцевого суду, позивачка ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку, просила вказану ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі не має права давати оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права, доказам та встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги. Звертає увагу, що в своєму позові вона посилалася на те, що відповідач застосував до неї фізичне та психологічне насильство та завдавав тілесних ушкоджень під час її вагітності, тобто вчинив відносно неї протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, в зв`язку з чим позивачка відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України має право подати позов до суду до виповнення дитині одного року. Зауважує, що докази можуть бути подані на наступних етапах судового засідання, зокрема до початку розгляду справи по суті, проте, своєю ухвалою суддя фактично позбавила її можливості подавати такі докази. Тобто, вимога суду щодо подання доказів фактично зводиться до оцінки доказів, наданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, що є неприпустимим на стадії вирішення судом питання щодо можливості відкриття провадження у справі. При цьому, питання достовірності та достатності доказів суд вирішує під час ухвалення рішення, а не на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі. Крім того, оскаржувана ухвала перешкоджає позивачці в доступі до правосуддя, щодо реалізації свого права на розірвання шлюбу.

Відповідач ОСОБА_2 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з частиною другою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позов був поданий до суду до досягнення дитиною одного року та позивачкою не надано належних та достатніх доказів того, що відповідач вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення щодо позивачки або дитини, тому з огляду на положення п. 5 ч. 4 ст. 185 ЦПК України дійшов висновку, що позовну заяву про розірвання шлюбу між подружжям необхідно повернути позивачці.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може, з таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (пункт 3 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 частини четвертої статті 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли подана заява про розірвання шлюбу під час вагітності дружини або до досягнення дитиною одного року без дотримання вимог, встановлених Сімейним кодексом України.

Згідно з частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини.

Вказана позиція також висловлена у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, де вказано, що «згідно з частиною другою статті 110 СК позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини. Вказане обмеження стосується як чоловіка, так і дружини, включаючи випадки, коли дитина народилася мертвою або померла до досягнення нею одного року. Встановивши зазначені обставини, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, а якщо воно було відкрито, - припиняє провадження у справі. Ухвали такого роду не є перепоною для повторного звернення до суду з тих самих підстав у зв`язку зі зміною обставин, згаданих у вказаній нормі».

При пред`явленні позову про розірвання шлюбу під час вагітності чи до спливу одного року після народження дитини зумовлює повернення позовної заяви, а в разі відкриття провадження в справі - його закриття. При цьому, повернення позову про розірвання шлюбу (закриття провадження в справі про розірвання шлюбу) не пов`язується з тими чи іншими процесуальними порушеннями (наприклад, заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано, порушено правила об`єднання позовних вимог).

Звертаючись до суду з позовом позивачка посилалася на те, що відповідач застосував до неї фізичне та психологічне насильство та завдавав тілесних ушкоджень під час її вагітності, тобто вчинив відносно неї протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, в зв`язку з чим позивачка відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України має право подати позов до суду до виповнення дитині одного року.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру передбачено пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до статті 9 Конституції України.

Колегія суддів вважає, що у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оскаржувана ухвала порушує право позивачки на справедливий розгляд справи судом та обмежує доступ до суду, оскільки ненадання при зверненні до суду належних та достатніх доказів того, що відповідач вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення щодо неї або дитини, не є такими, що перешкоджають відкриттю провадження у справі з подальшим виконанням судом першої інстанції приписів частини п`ятої статті 12 ЦПК України.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина друга, четверта статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Пленум Верховного Суду України у роз`ясненнях, викладених у пункті 7 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звертає увагу судів на те, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Аналіз наданих сторонами доказів, здійснюється судом при вирішенні справи - спору по суті, а не на стадії вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі, або залишення позову без руху.

Отже, суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин справи, на які посилається ОСОБА_1 у своїй позовній заяві, що призвело до передчасного висновку суду про повернення позовної заяви.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 379 ЦПК України порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, ухвала суду першої інстанції, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 грудня 2023 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: С. Г. Копаничук

О. Ю. Береговий