Номер провадження 2/754/3916/23 Справа №754/8488/23
07 грудня 2023 року м. Київ
Деснянський районний суд міста Києва
під головуванням судді Бабко В.В.
за участю секретаря судового засідання Нєгірьової О.Д.
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-
Позивач ФОП- ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 27.06.2023, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
28.06.2023 сторонам направлено лист з додатками до нього, а саме: позивачу копію ухвалу про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками до неї.
Повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками, до суду не повернулось. Відзив на позовну заяву до суду не надійшов.
З метою уникнення порушення прав сторін на справедливий суд, ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 27.06.2023, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач ФОП - ОСОБА_2 та його представник- ОСОБА_1 , в судові засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, підтримують позовні вимоги та просять суд задовольнити, посилаючись на обставити які викладені в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомлено.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з таких підстав.
Судом встановлені такі факти та їх правовідносини.
30.09.2020 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір оренди складського боксу № 9/07.
Пунктом 1.1. Договору від 30.09.2020 визначено, що орендодавець передав орендарю у строкове платне користування складський бокс № НОМЕР_1 , що знаходиться на третьому поверсі за адресою: АДРЕСА_1 , для тимчасового зберігання речей згідно умов цього Договору.
Відповідно до п. 2.2., 2.3. Договору визначено, що орендар повинен вносити орендну плату до 5-го числа поточного місяця, на розрахунковий рахунок орендодавця у розмірі 1350,00грн.
Згідно із п. 3.1., 3.3. Договору встановлено, що початок оренди боксу за цим Договором розпочинається з дати підписання цього Договору. Орендар орендує бокс до 31.12.2020.
Пунктом 5.1. Договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.
Відповідно до п. 6.3., 6.5. Договору встановлено, якщо неможливо досягнути згоди, спори розглядаються в суді у відповідності до чинного законодавства України. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Частиною першою статті 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Статтею 764 ЦК України визначено, якщо наймач продовжує користуватись майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 виконав умови договору оренди складського боксу № 9/07 від 30.09.2020 у повному обсязі та передав відповідачу в тимчасове оплатне користування складський бокс, що підтверджується договором оренди.
При цьому судом встановлено, що строк Договору оренди складського боксу № 9/07 від 30.09.2020, повенен закінчитись 31.12.2020. Однак від відповідача не надходило заперечень, щодо продовження строку дії Договору, позивач також заперечень щодо продовження строку цього Договору не мав, тому у відповідності до ст. 764 ЦК України, Договір оренди складського боксу № 9/07 від 30.09.2020, був пролонгований.
З 01.01.2022, відповідач порушуючи умови Договору, перестав сплачувати орендну плату за користування складським боксом №9/07.
Позивачем ФОП- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на адресу відповідача ОСОБА_3 , було направлено повідомлення, відповідно до якого зазначалось, що орендодавець не має наміру продовжувати строк дії Договору оренди складського боксу № 9/07, та заперечує проти оренди складського боксу після 31.12.2022. Просив ОСОБА_3 звільнити складський бокс до 31.12.2022, передавши його орендодавцю. В разі наявності заборгованості просив сплатити її в повному обсязі до 31.12.2022, в інакшому випадку з 01.01.2023 буде нараховуватись подвійна орендна плата за користування складським боксом. Вищевказане повідомлення, зі строни відповідача, залишилось без реагування.
Однак відповідач, всупереч умов Договору, свої зобов`язання не виконав, не звільнив складський бокс № НОМЕР_1 .
В подальшому 02.05.2023 ФОП- ОСОБА_2 на адресу відповідача ОСОБА_3 , було направлено вимогу про усунення порушень умов Договору оренди, в якому зазначалось, що з 01.01.2023 у відповідача виникло зобов"язання зі сплати на користь позивача неустойки в розмірі 2700,00грн за кожен місяць прострочення. Вказану вимогу відповідач отримав, що підтверджується перевіркою статусу відстеження. Однак вищевказана вимога залишилась без реагування.
Також відповідно до п. 5.2. Договору оренди складського боксу № 9/07 від 30.09.2020 визначено, що орендар у разі прострочення внесення орендної плати сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення виконання.
Стаття 509 ЦК України регламентує, що зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення коштв в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором.
Зміст статей 610, 612 ЦК України регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання.
Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідачем вказаний розрахунок жодними доказами не спростований та доказів на підтвердження належного виконання договору оренди з боку відповідача суду надано не було.
Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).
Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Враховуючи викладене вище, а також приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором оренди не виконав, тому суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для задоволення в повному обсязі.
У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3757,60грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.
Керуючись Конституцією України, статтями 11, 509, 526, 610-612, 625, 626, 628, 638, 759, 762-764, 785 ЦК України, статтями 7, 10, 79-81, 133, 141, 265-268 ЦПК України, суд, -
Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 3757,60грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , поштова адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено та підписано 07.12.2023 у відповідності до ч. 5 статті 268 ЦПК України.

Суддя В.В. Бабко