ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8161/23 Справа № 932/4999/22 Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В.В. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання членом сім`ї основного квартиронаймача (суддя першої інстанції Самсонова В.В.),

В С Т А Н О В И В:

5 вересня 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання членом сім`ї основного квартиронаймача, в якому просила визнати її членом сім`ї основного квартиронаймача квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2022 року справу передано на розгляд до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання членом сім`ї основного квартиронаймача відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодилась ОСОБА_1 , та через свого представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, вважає, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та без з`ясування обставин, які мають значення для справи.

Мотивує скаргу, тим, що суд першої інстанції у даній справі застосував до виниклих правовідносин норми матеріального права, які регулюють фактичні шлюбні відносини між чоловіком та жінкою, як подружжя, без реєстрації шлюбу, та послався на Рішення КСУ, роз`яснення якого стосуються термінів та осіб, до кола яких Позивачка та основний квартиронаймач ОСОБА_3 не відносяться.

Наголошує на тому, що позивачка, у виконання свого процесуального обов`язку, надала суду наявні в неї належні та достатні докази для підтвердження обставин, які входять до предмета доказування по справі про визнання її членом сім`ї основного квартиронаймача.

Вказує на те, що суд першої інстанції не надав належну оцінку доказам, які підтверджують спільне проживання та факт введення спільного господарства між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Зазначає, що позивачкою доведено, що реєстрація місця проживання позивачки відбулась 16.12.2019 року.

ОСОБА_2 просив рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Від представника Дніпровської міської ради Борсук Ю.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на те, що позивачкою не надано належних доказів на предмет доказування дотримання законності процедури вселення та реєстрації місця проживання позивачки до спірної квартири, а саме відсутня письмова згода всіх членів сім`ї, які проживали разом з наймачем.

Позивачка вселилась в спірну кваритру без дотримання правил передбачених нормами статей 65,64 ЖК УРСР.

ОСОБА_4 просила оскаржуване рішення залишити без змін.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи своєї апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 , був основним квартиронаймачем квартири на підставі рішенням виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради від 18.10.2019 року №219/2, яким було змінено умови договору найму житлового приміщення (квартири) і замінено основного квартиронаймача на ОСОБА_3 (а.с. 13).

16.12.2019 року позивачка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №1864 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а.с. 31).

Позивачка у позовній заяві вказує, що вона проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Починаючи з вересня 2014 року вони з ним спільно проживали в квартирі, вели спільне господарство, в них був спільний бюджет, вони купували за спільні гроші техніку в квартиру та робили разом в ній ремонт. Зазначені обставини підтверджується доданими до цієї заяви доказами. Починаючи з вересня 2014 року вона займалась облаштуванням квартири і сплачувала від свого імені комунальні платежі за користування квартирою, що підтверджується банківськими квитанціями за 2019, 2020 та 2021 роки. Починаючи з вересня 2014 року вони з ОСОБА_3 за спільні кошти купували побутову техніку. Також з 2019 року вони разом почали робити ремонт в квартирі - міняли підлогу, клеїли шпалери, замінювали сантехніку і для виконання цих робіт, купували різне приладдя для ремонту, тощо.

Відповідно до заповіту від 21.12.2019 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Царейкіним М.С., вбачається, що все належне майно ОСОБА_3 , останній заповів ОСОБА_1 (а.с. 32).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що у судовому засіданні доказами не підтверджено факту постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , ведення ними спільного господарства, наявності у них спільного бюджету, несення ними спільних витрат на оплату комунальних послуг, на ремонт будинку, придбання спільного майна.

Апеляційний суд не погоджується з даним висновкмо суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

На підставі ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч. 1,2 ст .65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

На підставі ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

На підставі п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (зі змінами) вказано, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Однак відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження факту постійного сумісного проживання та введення спільного господарства, позивачкоюю було надано чеки на придбання побутових приладів, а саме:водонагрівач побутовий електричний «Round», - пральну машинку «Electrolux», - шафу вбудовану електричну Pyramida F 43 Black; - пилосос Rowenta; - водонагрівач Opro Classic VM 80 N4.

Також на підтвердження було надано: гарантійний талон на водонагрівач побутовий електричний «Round», дата продажу 08.11.2015 року; - квитанцію ТОВ «Комфі Трейд» від 25.09.2017 року про купівлю пральної машинки «Electrolux», - заявку на доставку пральної машинки та гарантійне свідоцтво № НОМЕР_1 від 25.09.2017; - замовлення позивачки у ПрАТ «Нова лінія» товару від 14.07.2018 року та фіскальний чек ПрАТ «Нова лінія» від 20.07.2018 року про купівлю шафи вбудованої електричної Pyramida F 43 Black; - фіскальний чек ТОВ «Комфі Трейд» від 25.09.2019 року про купівлю пилососа Rowenta та водонагрівача Opro Classic VM 80 N4 з заявкою на доставку 26.09.2019 року.

Також на підтвердження викладених обставин у позові, позивачкою було надано в якості доказів, Довіреність № 825 від 12.11.2019, виданої наймачем ОСОБА_3 , було укладено додаткову угоду № 1 від 15.11.2019 до Кредитного договору від 22.04.2006 ОСОБА_3 з АТ КБ «Приватбанк» щодо зменшення розміру заборгованості за кредитом, який взяв ОСОБА_3 ще у 2006 році, тобто до моменту початку спільного проживання з ОСОБА_1

ОСОБА_1 15.11.2019 року погашено у повному обсязі заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором від 22.04.2006 у сумі 10000,00 грн. Зазначені суттєві обставини підтверджується: - додатковою угодою № 1 від 15.11.2019 до Кредитного договору від 22.04.2006 між ОСОБА_3 та АТ КБ «Приватбанк», підписаною саме позивачкою ОСОБА_1 , яка діяла на підставі Довіреності № 825 від 12.11.2019, виданої наймачем ОСОБА_3 , квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 15.11.2019 про сплату саме позивачкою ОСОБА_1 ( П.І.Б . Платника зазначено в квитанції), заборгованості ОСОБА_3 за Кредитним договором з АТ КБ «Приватбанк» від 22.04.2006, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 15.11.2019 до нього, у сумі 10 000,00 грн; - довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 25.11.2019 про відсутність заборгованості ОСОБА_3 перед АТ КБ «Приватбанк»; - квитанцією АТ КБ «Приватбанк» про сплату ОСОБА_3 суми у розмірі 608,69 грн

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 16.12.2019 року була зареєстрована у спірній квартирі, що підтверджується копією паспорта та померлим було складено заповіт на її ім`я.

Посилання представника відповідача стосовно того, що відсутня згода ОСОБА_3 на вселення позивачки є безпідставними, оскільки факт згоди на вселення та реєстрації у спріній квартири підтверджуються матеріалами справи, а саме, тривалим проживанням позивачки і ОСОБА_3 у спірній квартирі. Інші члени сім`ї, які були зареєстровані у жилому приміщенні померли.

Апеляційнийм судом встановлено, що з наданих ОСОБА_1 доказів вбачається, що починаючи з вересня 2014 року вони з ОСОБА_3 вели спільне сумісне господарство, робили ремонт у квартирі, придбали побутові прибори, сплачували комунальні платежі, тобто проживали як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу, проте, суд першої інстанції не звернув на дані докази уваги та не надав їм належної лцінки, вказавши тільки на ті обставини, що факт постійного прожтвання у судовому порядку не було встаовено, проте на думку апеляційного суду, в даному випадку не підлгяають застосування норми СК України, оскільки позивачка не просила визнати спірну квартиру спільним майном, в даній справі пядлгаєть застосуванню норми матеріального права, що регулюють відносини стосовно неприватизованого житла ЖК України.

Проаналізувавши наведені норми права, надані сторонами докази і встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач не довела законних підстав для задоволення її вимог, оскільки не надала доказів того, що вона постійно проживала разом із наймачем і вела з ним спільне господарство.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права, а тому воно підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 2183.28 грн.

Керуючись ст. 141, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2023 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання членом сім`ї основного квартиронаймача задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 ) членом сім`ї основного квартиронаймача квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 2183,28 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О. В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 07 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач О. В. Халаджи