ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 712/7416/20
Провадження № 22-ц/821/1748/23
Категорія: скарга на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Ярошенка Б.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Шаповал Олена Володимирівна

відповідачі: ОСОБА_2 , Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представник відповідача ОСОБА_2 : адвокат Євтушенко Микола Павлович

третя особа: Територіальний сервісний центр №7141 Регіонального сервісного центру МВС України в Черкаській області

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 вересня 2023 року (постановлену під головуванням судді Борєйко О.М. в приміщенні Соснівськогорайонного суду м. Черкаси) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Територіальний сервісний центр №7141 Регіонального сервісного центру МВС України в Черкаській області про визнання договорів купівлі-продажу автомобілів недійсними, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення компенсації,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Територіальний сервісний центр №7141 Регіонального сервісного центру МВС України в Черкаській області про визнання договорів купівлі-продажу автомобілів недійсними, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення компенсації.

З урахуванням неодноразового уточнення та збільшення розміру заявлених позовних вимог, остаточно ОСОБА_1 просив суд постановити рішення, яким:

- визнати автомобіль «Mitsubishi Outlender 2.4», 2008 року випуску, кузов НОМЕР_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- поновити строк позовної давності ОСОБА_1 та визнати договір купівлі-продажу автомобіля «Mitsubishi Outlender 2.4», 2008 року випуску, кузов НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 14 березня 2014 року недійсним;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частини вартості вказаного автомобіля, як компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна, в розмірі 157 245 гривень;

- визнати автомобіль «Mitsubishi Padjero 2.5 TD», 2014 року випуску, кузов НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 24 травня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ;

- визнати договір купівлі-продажу автомобіля Mitsubishi Padjero 2.5 TD, 2014 року випуску, кузов НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , від 06 лютого 2020 року, укладений між ОСОБА_4 та АТ КБ «Приватбанк», як укладений без згоди співвласника ОСОБА_1 - недійсним;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 частини вартості вказаного автомобіля, як компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна, в розмірі 379 035 гривень.

Вважає, що зазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому підлягає поділу.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 вересня 2023 року, резолютивна частина якої ухвалою від 18 жовтня 2023 року була викладена в новій редакції, провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Територіальний сервісний центр № 7141 Регіонального сервісного центру МВС України в Черкаській області, про визнання договорів купівлі-продажу автомобілів недійсними, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення компенсації в частині заявлених позовних вимог про визнання автомобіля марки «Mitsubishi» модель «Outlender 2.4», 2008 року випуску, кузов НОМЕР_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 закрито.

В задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про поновлення строку позовної давності відмовлено.

Продовжено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Територіальний сервісний центр № 7141 Регіонального сервісного центру МВС України в Черкаській області, про визнання договорів купівлі-продажу автомобілів недійсними, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення компенсації в частині заявлених позовних вимог про:

- стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 вартості автомобіля «Mitsubishi Outlender 2.4», 2008 року випуску, кузов НОМЕР_1 , як компенсації вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна, в розмірі 157 245 гривень;

- визнання автомобіля «Mitsubishi Padjero 2.5 TD», 2014 року випуску, кузов НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу від 24 травня 2019 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ;

- визнання договору купівлі-продажу автомобіля «Mitsubishi Padjero 2.5 TD», 2014 року випуску, кузов НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , від 06 лютого 2020 року, укладеного між ОСОБА_4 та АТ КБ «Приватбанк», недійсним;

- стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 1/2 вартості автомобіля «Mitsubishi Padjero 2.5 TD», 2014 року випуску, кузов НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , як компенсації вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна, в розмірі 379 035 гривень.

Ухвала суду, зкрема, мотивована тим, що в квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувшись до суду з зустрічним позовом, вже просив визнати автомобіль марки «Mitsubishi» модель «Outlender», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та таким, що був відчужений ОСОБА_2 на власний розсуд та без його згоди. Оскільки, за результатами розгляду справи №712/2378/16-ц постановою Апеляційного суду Черкаської області від 13 травня 2019 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 11 грудня 2019 року ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні зустрічних позовних вимог до ОСОБА_2 в частині визнання автомобіля марки «Mitsubishi» модель «Outlender», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому наявні підстави, передбачені п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України для закриття провадження в цій частині.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 28 вересня 2023 року, ОСОБА_1 , вважаючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині закриття провадження такою, що постановлена із порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для правильного вирішення вказаного питання, просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 вересня 2023 року в цій частині.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що мотивувальна та резолютивна частини постанови Апеляційного суду Черкаської області від 13 травня 2019 року у справі №712/2378/16-ц не містять посилань про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання автомобіля марки «Mitsubishi» модель «Outlender», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Під час розгляду справи було встановлено лише ту обставину, що вказаний автомобіль придбано під час перебування сторін у шлюбі, що вже свідчить про спільну сумісну власність подружжя.

Скаржник зазначає, що позовна вимога про визнання автомобіля марки «Mitsubishi» модель «Outlender», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя не була розглянута судом у справі №712/2378/16-ц та щодо неї не приймалось будь-якого рішення, а тому судове рішення про відмову в задоволенні саме цієї вимоги судом не приймалось.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог щодо автомобіля марки «Mitsubishi» модель «Outlender», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 суд зауважив, що оскільки останній було відчужено ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_1 , тому має місце вимога про визнання договору купівлі-продажу недійсним, яка ОСОБА_1 заявлена не була.

Оскільки, при розгляді справи №712/2378/16-ц не було встановлено, що вказаний автомобіль є особистою приватною власністю ОСОБА_2 , тому ОСОБА_1 вважає, що останній залишається об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 допоки спір про поділ майна не буде вирішено.

Відзив на апеляційну скаргу

02 листопада 2023 року до Черкаського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким остання просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 вересня 2023 року без змін.

Зокрема, зазначено, що вимоги особи, яка подала апеляційну скаргу, є безпідставними, а ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Територіальний сервісний центр №7141 Регіонального сервісного центру МВС України в Черкаській області про визнання договорів купівлі-продажу автомобілів недійсними, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення компенсації.

З урахуванням неодноразового уточнення та збільшення розміру заявлених позовних вимог, остаточно ОСОБА_1 просив суд:

- визнати автомобіль «Mitsubishi Outlender 2.4», 2008 року випуску, кузов НОМЕР_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- поновити строк позовної давності ОСОБА_1 та визнати договір купівлі-продажу автомобіля «Mitsubishi Outlender 2.4», 2008 року випуску, кузов НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 14 березня 2014 року недійсним;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 вартості вказаного автомобіля, як компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна, в розмірі 157 245 гривень;

- визнати автомобіль «Mitsubishi Padjero 2.5 TD», 2014 року випуску, кузов НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 24 травня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ;

- визнати договір купівлі-продажу автомобіля Mitsubishi Padjero 2.5 TD, 2014 року випуску, кузов НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , від 06 лютого 2020 року, укладений між ОСОБА_4 та АТ КБ «Приватбанк», укладений без згоди співвласника ОСОБА_1 , - недійсним;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 1/2 вартості вказаного автомобіля, як компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна, в розмірі 379 035 гривень.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі в частині визнання автомобіля «Mitsubishi Outlender 2.4», 2008 року випуску, кузов НОМЕР_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 встановив, що дана вимога вже була розглянута між тими самими сторонами, про той самий предмет судом у справі №712/2378/16-ц, за результатами розгляду якої в її задоволенні було відмовлено, а тому така вимога не підлягає розгляду у даній справі.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Так, пунктом 3 частини 1 статті 255 ЦПК України, встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

З системного аналізу положень зазначеної норми вбачається, що для закриття провадження у справі за вказаних підстав необхідна одночасна наявність наступних умов:

- наявність судового рішення з аналогічного спору;

- спір між тими самими сторонами;

- спір про той самий предмет;

- спір з тих самих підстав.

Отже, наявність всіх вищевказаних ознак тотожності спорів тягне за собою наслідки у вигляді закриття провадження у справі.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них, а також виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів, які характеризують суть конкретного позову, його зміст та правову природу, а саме: предмета і підстав позову.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава.

Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

Підставою позову може бути як один, так і декілька юридичних фактів матеріально-правового характеру.

Отже, предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Чинні процесуальні норми ЦПК України не позбавляють заявника права на розгляд спору про той же предмет, у разі зазначення ним інших підстав позову та надання доказів, якими він обґрунтовує ці підстави.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.02.2021 у справі №910/15598/19(910/8017/20), від 18.03.2021 у справі №909/783/20, від 16.11.2021 у справі №910/694/21.

Предметом позову у справі, що розглядається, зокрема є автомобіль «Mitsubishi Outlender 2.4», 2008 року випуску, кузов НОМЕР_1 , який позивач просить визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Щодо цього предмету позову ОСОБА_1 також просить суд визнати договір купівлі-продажу автомобіля «Mitsubishi Outlender 2.4», 2008 року випуску, кузов НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 14 березня 2014 року недійсним та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 вартості вказаного автомобіля, як компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна, в розмірі 157 245 грн. Підставою даних позовних вимог зазначено те, що даний автомобіль набуто під час перебування сторін у шлюбі, який, в подальшому було відчужено ОСОБА_5 без згоди чоловіка, а тому укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 14 березня 2014 року правочин підлягає визнанню недійсним. Як наслідок, позивач просить компенсувати йому вартість відчуженого не в інтересах сім`ї автомобіля, в розмірі 157 245 грн.

Апеляційний суд зауважує, що суд першої інстанції закриваючи провадження в частині визнання автомобіля «Mitsubishi Outlender 2.4», 2008 року випуску, кузов НОМЕР_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України дійшов помилкового висновку, що предмет та підстави у цій справі та у справі №712/2378/16-ц є ідентичними, оскільки предметом та підставами позову у справі №712/2378/16-ц серед іншого, є автомобіль «Mitsubishi Outlender 2.4», 2008 року випуску, кузов НОМЕР_1 , який позивач просить визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя, та таким, що був відчужений ОСОБА_2 на власний розсуд та без згоди ОСОБА_1 , та врахувати його вартість в розмірі 306 200 грн. при розгляді первісного позову.

Тобто, у зазначених справах вбачаються різні підстави позовних вимог щодо одного й того самого предмету позову, які не є тотожними. Так, у справі №712/2378/16-ц вимога про визнання недійсним договору, за яким було відчужено спірне авто не заявлялась, що і слугувало єдиною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо автомобіля «Mitsubishi Outlender 2.4». При цьому, у згаданій справі, не вирішено по суті питання про віднесення цього автомобіля до спільного сумісного майна подружжя, а лише встановлено, що такий об`єкт рухомого майна було придбано за час перебування сторін у шлюбі.

Водночас у справі, що розглядається, позивачем окрім вимоги про визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 автомобіля «Mitsubishi Outlender 2.4», 2008 року випуску, кузов НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 заявлено вимоги про визнання договору купівлі-продажу автомобіля «Mitsubishi Outlender 2.4», 2008 року випуску, кузов НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 14 березня 2014 року недійсним та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 вартості вказаного автомобіля, як компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна, в розмірі 157 245 грн.

Крім того, колегія суддів вважає слушними доводи скаржника про те, що позовна вимога про визнання автомобіля марки «Mitsubishi» модель «Outlender», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя не була розглянута судом у справі №712/2378/16-ц та щодо неї не приймалось будь-якого рішення, а тому судове рішення про відмову в задоволенні саме цієї вимоги судом не приймалось, як і не було встановлено, що спірний автомобіль є особистою приватною власністю ОСОБА_2 .

За таких обставин, відсутні обґрунтовані підстави стверджувати, що ОСОБА_1 заявлено позов з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Таким чином, закриваючи провадження у справі в частині визнання автомобіля марки «Mitsubishi» модель «Outlender», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, місцевий суд порушив приписи пункту 3 частини 1 та частини 2 статті 255 ЦПК України, чим обмежив право позивача на доступ до правосуддя, оскільки взявши до уваги наявність судового рішення у справі 712/2378/16-ц, не врахував, що по суті вимога щодо автомобіля марки «Mitsubishi» модель «Outlender», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 не була вирішена.

Отже, суд першої інстанції належним чином не з`ясував та не надав належної правової оцінки предмету та підставам позовних вимог у вказаних справах та дійшов помилкового висновку про закриття провадження в цій частині.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (ст. 374 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали..

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду є такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню в частині закриття провадження щодо заявлених ОСОБА_1 позовних вимог про визнання автомобіля марки «Mitsubishi» модель «Outlender 2.4», 2008 року випуску, кузов НОМЕР_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 вересня 2023 року в частині закриття провадження щодо заявлених позовних вимог про визнання автомобіля марки «Mitsubishi» модель «Outlender 2.4», 2008 року випуску, кузов НОМЕР_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Територіальний сервісний центр № 7141 Регіонального сервісного центру МВС України в Черкаській області про визнання договорів купівлі-продажу автомобілів недійсними, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення компенсації - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко

/повний текст постанови суду виготовлений 07 грудня 2023 року/