Справа № 705/1195/23
Провадження № 22-з/821/144/23
Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої: Карпенко О.В.,
суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.
за участю секретаря: Мунтян К.С.
учасники справи:
представник позивача: адвокат Мельниченко Микола Сергійович,
відповідач: фізична особа -підприємець ОСОБА_2 ,
третя особа: ОСОБА_3
розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Мельниченка Миколи Сергійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця (ФОП) ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,-
21 лютого 2023 року через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ФОП ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 серпня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 серпня 2023 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Мельниченко М.С. оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 01 листопада 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мельниченка М.С.- задоволено частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 серпня 2023 року - скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця (ФОП) ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково.

Стягнуто із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 70 595,90 грн та 5 000 грн моральної шкоди.

В іншій частині позову - відмовлено.

Стягнуто із фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 7 838,35 грн.

08 листопада2023 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Мельниченка М.С. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив ухвалити додаткове рішення про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з наданням останньому правничої допомоги у сумі 20 000 грн.

В обгрунтування заяви зазначив, що під час подання позовної заяви, позивач заявив про стягнення з відповідача правничої допомоги у сумі 20 000 грн у складі судових витрат. Проте, судом першої та апеляційної інстанцій під час ухвалення рішення в частині стягнення судових витрат, питання, пов`язані із наданням позивачу правничої допомоги в сумі 20 000 грн не вирішено.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу було надано копію договору про надання правничої допомоги №156/2023 від 02.02.2023 року, докази оплати юридичних послуг ( квитанція до платіжної інструкції BASS_6 від 03.02.2023, копію опису юридичних робіт адвоката за договором №156/23, копію акта приймання-передачі виконаних робіт.

Від представника ФОП ОСОБА_2 - адвоката Олійника А.М. надійшло заперечення на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, яке мотивовано тим, що вказана цивільна справа розглядалася судом у спрощеному провадженні, є малозначною, стандартною з огляду на юридичну техніку підготовки позову, підготовка справи не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.

Крім того, справа має незначну складність. Надані послуги не є юридично складними та не потребують значного обсягу часу та не містять аналітичних складових.

Вважає, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн є неспіврозмірною зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та значенням справи для сторони.

Зазначає, що із позовною заявою представником позивача було подано опис та акт виконаних робіт на суму 20 000 грн. У заяві про ухвалення додаткового рішення, що подана до апеляційного суду , адвокат подає опис та акт виконаних робіт на суму 20 000 грн, однак в документах міститься і дублювання і різні найменування послуг та вартість робіт, що надавалась фаховим юристом, а сума залишилась 20 000 грн.

Крім того, звертає увагу на те, що договір №156/23 про надання правової допомоги від 02.02.2023 підписаний позивачем із адвокатським бюро «Мельниченко та партнери», проте відсутня будь-яка квитанція про оплату послуг саме Адвокатському бюро від ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що заява представника ОСОБА_1 - адвоката Мельниченка М.С. підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Також до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Із матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що представництво інтересів ОСОБА_1 в суді першої та апеляційної інстанцій здійснював адвокат Мельниченко М.С., що підтверджується ордером серії ВТ № 1033803 від 12 лютого 2023 року (а.с. 10), договором про надання правової допомоги № 156/23 від 02 лютого 2023 року ( а.с. 46-47, зворотня сторона а.с. 177-178), описом від 04 листопада 2023 року на виконання умов договору№ 156/23 від 02 лютого 2023 року ( зворотня сторона а.с. 179), копією акту приймання-передачі виконаних робіт від 04 листопада 2023 ( а.с. 180), копією квитанції до платіжної інструкції BASS_6 від 03.02.2023 ( а.с. 179).

Пунктом 2.3.1 договору № 156/23 про надання правничої допомоги від 02 лютого 2023 року визначено, оплата послуг Бюро становить 20 000 грн.

Як вбачається з доданих до справи документів, судові витрати, які поніс ОСОБА_1 при розгляді справи, складають 20 000,00 грн.

Підписуючи акт приймання-передачі виконаних робіт від 04 листопада 2023 року та опис робіт від 04 листопада 2023 року Адвокатське бюро «Мельниченко та партнери» в особі керівника Мельниченка М.С. та ОСОБА_1 підтвердили надання правової допомоги, найменування послуг та загальну вартість правничої допомоги у сумі 20 000,00 грн.

Посилання представника відповідача у запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення, що оплата за надані кошти у розмірі 20 000 грн здійснена не на рахунок бюро, а на рахунок Мельниченка М.С. є необґрунтованими, оскільки Мельниченко М.С. є керівником Адвокатського бюро «Мельниченко та партнери» з яким позивач уклав договір про надання правової допомоги № 156/23 02 лютого 2023 року.

Разом з тим, ознайомившись з поданими до суду документами на підтвердження витрат на правничу допомогу, колегія суддів зауважує, що заявлена до стягнення сума за виконану адвокатом роботу, є завищеною, оскільки дана справа не є справою великої складності, тому підготовка до цієї справи в суді першої та апеляційної інстанцій не вимагала великого обсягу юридичної й технічної роботи.

Відповідно до положень ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), у додатковій постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 756/8257/15.

У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічні висновки викладені й в постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 456/456/20 (провадження № 61-2042св22), від 01 листопада 2022 року у справі № 757/24445/21-ц (провадження 19990ск21).

На підставі наведеного, приймаючи до уваги надані представником ОСОБА_1 - адвокатом Мельниченком М.С. докази, враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги та прийняте судом апеляційної інстанції рішення від 01 листопада 2023 року, а також принципи співмірності та критерії розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин даної справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, її обсягу, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення розміру таких витрат та стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270, 367, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Мельниченка Миколи Сергійовича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко