УХВАЛА

06 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 588/1022/22

провадження № 61-16507ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 27 червня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), в якому просила зобов`язати відповідача переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції від 16 липня 2022 року у розмірі 15 660,00 грн на картку/рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яка належить ОСОБА_1 за договором № SAMDNWFC0 від 23 червня 2015 року; зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок заборгованості по кредитному ліміту картці/рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) і додатковим рахункам договору № SAMDNWFC0 від 23 червня 2015 року станом до дати виконання неналежної фінансової операції 16 липня 2022 року, а саме станом на 11 липня 2022 року, врахувавши внесену 11 липня 2022 року позивачем плату у розмірі 1 000,00 грн в рахунок погашення використаного кредитного ліміту за картковим рахунком № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ).

Позов обґрунтовано тим, що 23 червня 2015 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір № SAMDNWFC0, відповідно до якого позивачці було відкрито картковий рахунок та видано відповідну кредитну картку.

Станом на 21 липня 2022 року ОСОБА_1 користувалася кредитною карткою № НОМЕР_3 , по якій був встановлений кредитний ліміт у розмірі 24 000,00 грн.

21 липня 2022 року в мобільному додатку Приват24, позивачка дізналася, що по її картці «Унiверсальна» № НОМЕР_3 , рахунок НОМЕР_2 проведена 16 липня 2022 року о 18 год 44 хв неналежна платіжна операція на суму 15 660,00 грн, списано суму комісії у розмірі 626,40 грн. Загальна сума платежу (№ 1DB) у валюті картки 16 286,40 грн.

Крім цього, в розділі «Повідомлення» мобільного додатку Приват24 надходило сповіщення про підтвердження списання 15 660,00 грн з власної картки № НОМЕР_3 та вказано пароль для підтвердження зазначеної операції. Також 16 липня 2022 року о 18 год 45 хв в розділі «Повідомлення» мобільного додатку Приват24 надходило сповіщення про необхідність зателефонувати за номером 3700 протягом години для підтвердження операції та вказано інтернет посилання pb.ua/2082.

Зазначала, що вона не надавала 16 липня 2022 року та в наступні дні будь-яких розпоряджень до АТ КБ «ПриватБанк» на списання грошових коштів у розмірі 15 660,00 грн зі свого рахунку ні в письмовому, ні в електронному виді з використанням електронної системи «Приват24», або у будь-який інший спосіб. Пароль, який вказано у сповіщені від 16 липня 2022 року ніде не вводила та нікому не надавала, на номер 3700 не телефонувала.

Зазначала, що з питання неналежної операції одразу звернулася до відділення АТ КБ «ПриватБанк» у м. Тростянець, де їй відповіли, що вона не перша хто звертається з таким питанням та надано рекомендацію звернутися до правоохоронних органів з заявою про крадіжку коштів. Цього ж дня картку ОСОБА_1 з номером НОМЕР_3 було заблоковано та зроблено перевипуску на карту з номером НОМЕР_1 .

21 липня 2022 року вона звернулась до відділення поліції № 1 (м. Тростянець) Охтирського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області із заявою про крадіжку коштів з банківської карти, про що було прийнято рішення про припинення подальшого розгляду заяви за відсутністю ознак кримінального правопорушення.

Ухвалою Тростянецького районного суду від 08 серпня 2022 року по справі № 588/649/22 зобов`язано відділення поліції № 1 (м. Тростянець) Охтирського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом зникнення 16 липня 2022 року за невстановлених обставин з рахунку ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 16286,00 грн. У кримінальному провадженні № 0000311 ОСОБА_1 визнана потерпілою.

Загальна заборгованість за картковим рахунком позивачки НОМЕР_1 у період з 16 липня 2022 року по 01 жовтня 2022 року склала 17 830,48 грн:

- 16 липня 2022 року переказ зі своєї карти 16 286,40 грн, у тому числі комісія 626,40 грн;

- 01 серпня 2022 року списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 1,7 % нараховано 285,21 грн;

- 01 вересня 2022 року списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 1,7 % нараховано 420,67 грн;

- 01 жовтня 2022 року списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 3,5 % нараховано 838,20 грн.

На письмову заяву - вимогу від 10 серпня 2022 року про повернення коштів та надання інформації позивачу від АТ КБ «ПриватБанк» було надано відповідь про відмову у поверненні коштів, списаних 16 липня 2022 року з платіжної картки № НОМЕР_3 .

Вважала неправомірним списання з її картки коштів в сумі 15 600,00 грн та нарахування з 16 липня 2022 року комісії та відсотків в розмірі 2 170,48 грн.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 27 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок заборгованості по картковому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) за договором № SAMDNWFC 0 від 23 червня 2015 року станом на 16 липня 2022 року 00 год 00 хв. Позов в іншій частині залишено без задоволення. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави 992,40 грн судового збору.

АТ КБ «ПриватБанк» у листопаді 2023року засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 27 червня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом враховано, що рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах: визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України; визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) пункти 1, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до пункту 5 частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заявник оскаржує судове рішення, ухвалене у справі про зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» повернути неправомірно списані з карткового рахунку кошти у розмірі 15 600,00 грн та зобов`язання відновити залишок заборгованості по кредитному ліміту.

Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 18 жовтня 2022 року справу № 588/1022/22 визнано малозначною, її розгляд призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Апеляційний суд вирішував цю справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, що відповідає порядку розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» не містить доводів про помилковість висновків судів попередніх інстанцій щодо віднесення цієї справи до категорії малозначних.

Тож, справа № 588/1022/22 є справою незначної складності і не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин, предмет спору та усталену судову практику, Верховний Суд погоджується з тим, що справа № 588/1022/22 є справою незначної складності, відповідно є малозначною справою.

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

Посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у справі незначної складності підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга не містить.

Посилання заявника на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження не заслуговують на увагу, оскільки з указаних підстав підлягають оскарженню рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті, зокрема у малозначних справах. Тобто такі доводи є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Обґрунтування касаційної скарги підставами, передбаченими частиною другою статті 389 ЦПК України, не звільняє заявника від обов`язку, у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, обґрунтувати підстави перегляду в касаційному порядку судових рішень у малозначних справах.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 27 червня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом зобов`язання вчинити дії відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак