ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/415/23 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Бершадська Г.В.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

представника апелянта

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу №607/16748/22 за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.02.2023 року, постановлену суддею Сливкою Л.М., дата складення повного тексту 22.02.2023 року у цивільні справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2022 року позивач звернувся в суд до відповідача із даним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що ОСОБА_1 , який є поліцейським УПП в Тернопільській області, 10.01.2021 року, під час несення служби по забезпеченню публічної безпеки і охороні громадського порядку на вулицях міста Тернополя, на службовому автомобілі TOYOTA PRIUS д.н.з. НОМЕР_1 , порушив ПДР, внаслідок чого вчинив ДТП, з результатами якого на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.124. КУпАП та 27.01.2021 року постановою Тернопільського міськрайонного суду, яка набрала законної сили, його було визнано винним у вчиненні вищезазначеного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у розмірі 340 грн. Внаслідок даного ДТП, згідно висновку експертного дослідження №ЕД-19/120-21/1358-АВ, власнику автомобіля TOYOTA PRIUS д.н.з. НОМЕР_1 - Департаменту патрульної поліції завдано матеріальних збитків, сума яких може складати 83837,07 грн. Таким чином, позивач просив стягнути з відповідача зазначену матеріальну шкоду.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2023 року провадження у даній справі закрито.

Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції, врахувавши висновки зроблені Великою Палатою Верховного суду у постановах від 23 січня 2019 року по справі № 825/730/16 (провадження № 11-934апп18) та від 13 лютого 2019 року по справі №636/93/14-ц (провадження № 14-524цс18) виходив з того, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки виник з приводу відшкодування збитків, завданих особою державі під час проходження публічної служби.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до помилковості висновку суду першої інстанції про те, що спір у цій справі пов`язаний із перебуванням відповідача на публічній службі та є публічно-правовим, тому має вирішуватись у порядку адміністративного судочинства.

Вважає, що правовідносини між сторонами не стосуються безпосередньо прийняття, проходження чи звільнення з публічної служби, не стосуються захисту прав, свобод та інтересів особи від порушень зі сторони суб`єкта владних повноважень, оскарження його дій.

Вказує на те, що майнова шкода, яку просить стягнути позивач, завдана відповідачем не у зв`язку з виконанням ним його функціональних обов`язків як поліцейського, а внаслідок ДТП за його участю, тому спір має розглядатись у порядку цивільного судочинства.

Посилається на висновок Верховного Суду у постанові від 15 квітня 2020 року у справі №203/3237/16.

Від представника відповідача надійшов відзив, в якому він просить залишити оскаржувану ухвалу суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає висновок суду першої інстанції про те, що дана справа має розглядатись в порядку адміністративного судочинства правильним, оскільки такий узгоджується із усталеною практикою Верховного Суду. Крім того, вважає невідповідним посилання апелянта на висновок Верховного Суду у постанові від 15 квітня 2020 року у справі №203/3237/16, оскільки в даній справі вирішувалося питання про відшкодування шкоди, завданої службовою особою потерпілій особі внаслідок ДТП, а не державі, в особі Департаменту патрульної поліції.

В судовому засіданні представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги з мотивів викладених у ній.

Інші учасники не з`явились, хоча повідомлялись про день час та місце судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду (пункти 1, 2, 8 частини першої статті 4 КАС України).

За правилами пункту 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК Україна майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У випадку вирішення спору щодо зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом постає питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Подібні спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Вказані правові висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16 (провадження № 11-892апп18), від 22 січня 2020 року у справі № 813/1045/18 (провадження № 11-574апп19), а також - Верховним Судом в постановах від 30 вересня 2020 року у справі № 204/2763/18 (провадження № 61-6497св19), від 15 жовтня 2020 року у справі № 320/8119/17 (провадження № 61-2135св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 756/12568/18 (провадження № 61-3646св20).

З огляду на наведене суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що спір з приводу відшкодування органу державної влади шкоди, завданої ОСОБА_1 шляхом пошкодження службового автомобіля під час здійснення патрулювання, тобто під час виконання службових обов`язків (несення публічної служби), є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.

Зазначене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним, зокрема в постановах від 25 листопада 2020 року у справі № 202/124/19 (провадження№61-7056св20), від 09 грудня 2020 року у справі № 204/824/18 (провадження№61-3383св19), від 14 грудня 2020 року у справі № 750/13126/19 (провадження № 61-10483св20), від 25 січня 2021 року у справі № 727/7203/18 (провадження№ 61-7722св19), від 18 серпня 2021 року у справі № 205/4241/18 (провадження № 61-308св20), в яких спірні правовідносини були аналогічними (Департамент патрульної поліції пред`явив позови до працівників патрульної служби (поліції) про відшкодування завданої ними шкоди, спричиненої пошкодженням службового транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди) і суди попередніх інстанцій або ж сам Верховний Суд вказали на необхідність вирішення таких справу порядку адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для відступу від вищевикладених правових позицій Верховного Суду, відтак і не дають підстав для скасування ухвали суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 389, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 02.2023 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 червня 2023 року.

Головуюча

Судді