ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Медведчук Д.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 16 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у власність в натурі земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про виділ частки в натурі, в якому просила:

- виділити у власність ОСОБА_2 в натурі земельну ділянку, площею 0,0395 га, із земельної ділянки, площею 0,0790 га, кадастровий номер :79:249:0047, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , без зміни цільового призначення;

- припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на частину земельної ділянки, площею 0,0790 га, кадастровий номер :79:249:0047, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначала про те, що сторони у справі були співвласниками будинку АДРЕСА_1 , із часткою у праві власності по частині кожної.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03.02.2004 року здійснено поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами між співвласниками, виділено кожному співвласнику в натурі визначені судовим рішенням приміщення та споруди. Також, вказаним судовим рішенням визначено порядок користування земельною ділянкою.

Рішенням Київської міської ради від 17.03.2005 № 192/2767 передано ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у спільну часткову власність по частині кожній земельну ділянку, площею 0,0790 га, кадастровий номер :79:249:0047, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначала, що у добровільному порядку вирішити питання про виділення частки в натурі, не видається можливим, у зв?язку із чим позивач звернулась до суду з даним позовом.

04.01.2021 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі, в якій остання просила суд:

- виділити у власність ОСОБА_1 в натурі земельну ділянку, площею 0,0395 га із земельної ділянки площею 0,0790 га, кадастровий номер :79:249:0047, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , без зміни цільового призначення.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.08.2021 року залишено без розгляду первісний позов ОСОБА_2 .

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 16 червня 2023 року зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Виділено у власність ОСОБА_1 в натурі земельну ділянку (ділянки S2=0.0139 га та S3=0.0196 га), загальною площею 0.0335 га (частка зменшена на 0.0060 га (60 кв.м.), із земельної ділянки площею 0,0790 га, кадастровий номер :79:249:0047, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , без зміни цільового призначення, що заштриховані крапками синього кольору та обмежені лініями синього кольору, та проходять по точкам: ділянка S2=0.0152 га: 23-22-21-20-19-18-17-16-40-30-29-28-27-26-25-24-23.ділянка S3=0.0204 га: 4-36-38-39-40-13-12-11-10-9-8-7-6-5-4. Конфігурація з промірами між поворотними точками земельної ділянки S2, яка пропонується ОСОБА_1 відображена на рис. 16 Каталог координат поворотних точок меж наведено на рис. 17.Конфігурація з промірами між поворотними точками земельної ділянки S3, яка пропонується ОСОБА_1 відображена на рис. 18 Каталог координат поворотних точок меж наведено на рис. 19, відповідно до Варіанту № 2 (два) розподілу, запропонованого експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз у висновку судової земельно-технічної експертизи № 37147/21-41/12580/12581/23-41 від 18.04.2023 року.

Виділено у власність ОСОБА_2 в натурі земельну ділянку S1 площею 0,0455 га (частка збільшена на 0.0060 га (60 кв.м.), із земельної ділянки, площею 0,0790 га, кадастровий номер :79:249:0047, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , без зміни цільового призначення, що заштрихована крапками зеленого кольору та обмежена лінією зеленого та синього кольору, та проходить по точкам 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-12-13-14-15-16-17-18-19-20-21-22-23-24-25-26-27-28-29-30-31-32-33-34-35-1.Конфігурація з промірами між поворотними точками земельної ділянки S1, яка пропонується ОСОБА_2 відображено на рис. 14 Каталог координат поворотних точок меж наведено на рис. 15, відповідно до Варіанту № 2 (два) розподілу, запропонованого експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз у висновку судової земельно-технічної експертизи № 37147/21-41/12580/12581/23-41 від 18.04.2023 року.

У іншій частині позову - відмовлено.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0790 га, кадастровий номер :79:249:0047, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з виділенням в натурі часток.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її позовної заяви в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що судом безпідставно виділено у власність ОСОБА_2 в натурі земельну ділянку, оскільки такі вимоги не заявлялись в зустрічній позовній заяві.

Вважає, що доцільним та таким, що відповідатиме інтересам всіх сторін буде поділ земельної ділянки, запропонований експертом варіант №2 у висновку від 23.09.2021.

Від відповідача надійшли пояснення на апеляційну скаргу, в яких вказує на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його залишити без змін, а у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що поділ земельної ділянки згідно другого варіанту розподілу, запропонованого експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз у висновку судової земельно-технічної експертизи № 37147/21-41/12580/12581/23-41 від 18.04.2023 року є найбільш прийнятним, враховуючи майнові права та інтереси всіх сторін та сприяючи кожному з них використовувати приміщення за призначенням, що надає можливість нормального користування житловим будинком і надвірними будівлями.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , із часткою у праві власності - по частці кожної.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03.02.2004 року, постановленого у цивільній справі № 2-84/2, 2004 р., проведено поділ житлового будинку АДРЕСА_1 по додатковому варіанту висновку № 6158 судової будівельно-технічної експертизи та зазначеному на план-схемі варіанту № 2 висновку № 1638/1639/1640 судової будівельно-технічної експертизи та розрахунку, згідно якого:

1) виділено в натурі ОСОБА_1 - першому співвласнику частини домоволодіння наступні приміщення: 1-3 - підсобне приміщення, площею 1.8 кв.м.; 1-4 - жиле приміщення, площею 1.8 кв.м.; 1 - підсобне приміщення, площею 9.1 кв.м., а також надвірну вбиральню «Б», сарай «В», гараж «Г», загальною вартістю 57 993 грн., що на 1708 грн. більше ідеальної частки;

2) виділено в натурі ОСОБА_2 - другому співвласнику частини домоволодіння наступні приміщення: 2-1а - підсобне приміщення, площею 6.2 кв.м.; 2-1б - підсобне приміщення, площею 3.8 кв.м.; 2-2 - підсобне приміщення, площею 3 кв.м.; 2-3 - жиле приміщення, площею 9.5 кв.м.; 2-4 - жиле приміщення, площею 14,4 кв.м.; 2-5 - підсобне приміщення, площею 16,7 кв.м., а також погріб «Д», загальною вартістю 54 577 грн., що на 1708 грн. менше від ідеальної частки.

Також, судовим рішенням визначено порядок користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , по додатковому варіанту висновку № 6158 судової будівельно-технічної експертизи, який зазначено на план-схемі з наданням опису меж (т. 1 а.с. 7-9).

Рішенням Київської міської ради від 17.03.2005 № 192/2767 виділено ОСОБА_2 у власність частину від 0.0790 га земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 22.05.2006 року ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ № 133955 на частину від 0.0790 га земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер :79:249:0047, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (т. 1 а.с. 10).

Також, судом встановлено, що рішенням Київської міської ради від 17.03.2005 № 192/2767 виділено ОСОБА_1 у власність частину від 0.0790 га земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 08.08.2005 року ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку на частину від 0.0790 га земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер :79:249:0047, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (т. 1 а.с. 32).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.11.2021 року у справі призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено (т. 1 а.с. 151-153).

25.04.2023 року до суду надійшов висновок експертів за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 37147/21-41/12580/12581/23-41 від 18.04.2023 (т. 2 а.с. 3-59).

Відповідно до висновків експертів (т. 2 а.с. 51-59), фактична площа користування земельною ділянкою станом на 25.10.2022 становить 0.0795 га; у дослідницькій частині на рис. 5 зображено конфігурація, проміри між поворотними точками меж фактичного користування, на рис. 6 наведено каталог координат окружної межі фактичного користування земельною ділянкою.

Частина фактичної межі з північно-східної сторони від точки 5 до точки 7 (червоного кольору) зміщена у зовнішній бік відносно юридичних меж, в Додатку № 1 до висновку (графічна частина) відстані зміщення меж зображені стрілками та цифрами синього кольору, що варіюються від 0,25 м до 0,57 м.

Фактичні розміри і площа земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0.0790 га, кадастровий номер :79:249:0047, частково не відповідають плану меж земельної ділянки, відображеному у зворотній стороні Державного акту на прав власності на земельну ділянку серії КВ № 133954 від 17.03.2005 (рис. 2), а саме: фактична площа становить 0.0795 га, проміри між поворотними точками відрізняються (дослідницька частина рис. 5).

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

У силу ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За частинами 1-3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власникам має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦПК України.

Частинами 1, 2, 4 ст. 120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Частиною 1 ст. 86 ЗК України визначено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

За приписами ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша - третя статті 89 ЦПК України).

Згідно ч.1, 4, 5 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальної дії, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Суд зобов`язаний забезпечити (організувати) дійсно змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків.

Статтею 102 ЦПК України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права . Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Відповідно до ст. 110 ЦПК висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Судом першої інстанції враховано, що між сторонами склався фактичний порядок користування земельною ділянкою кадастровий номер :79:249:0047, по АДРЕСА_1 , який відповідає варіанту № 2 висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 37147/21-41/12580/12581/23-41 від 18.04.2023 року, враховуючи поділ житлового будинку АДРЕСА_1 за даною адресою, визначений рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03.02.2004 року, і вказані обставини доводами апеляційної скарги не спростовані.

Отже, враховуючи те, що взаємної згоди щодо поділу майна між сторонами не досягнуто, суд першої інстанції, дослідивши та надавши оцінку експертному висновку та іншим доказам у їх сукупності, проаналізувавши кожен із запропонованих варіантів поділу земельної ділянки, дійшов обґрунтованого висновку про те, що за наслідками розгляду цієї справи необхідно провести розподіл земельної ділянки за варіантом № 2 висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 37147/21-41/12580/12581/23-41 від 18.04.2023 року.

Колегія суддів погоджується з даними висновками, враховуючи, що цей варіант поділу є найбільш прийнятний з точки зору доцільності та найбільш оптимальний для обох сторін.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, виділяючи ОСОБА_2 частину земельної ділянки вийшов за межі позовних вимог ОСОБА_1 , оцінюються колегією суддів критично, позаяк після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, а тому всім співвласникам має бути виділена окрема частина земельної ділянки.

Твердження апелянта про необхідність поділу земельної ділянки у варіанті №2 запропонованому експертом у висновку від 23.09.2021, колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що згідно зі статтею 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу, а тому такі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та власного тлумачення характеру спірних правовідносин і встановлених судом обставин.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені такі порушення норм матеріального чи процесуального права, які б відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 16 червня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: