Справа № 510/1456/22
Провадження № 2/510/394/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 травня 2023 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бошков І.Д.;

за участю секретаря Березенко С.П.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат,

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання, які призначалися, будучи належним чином сповіщений, не з`явився, про причини неявки суд не сповістив, заперечень, пояснень, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надходили.

Представник позивача, ОСОБА_3 у судове засідання також не з`явився, направив на адресу суду заяву із якої вбачається, що він на задоволенні позову наполягає, просив розглянути справи у її відсутності та відсутності позивача, не заперечував проти винесення заочного рішення суду.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У зв`язку із цими обставинами та керуючись ч.1ст.280 ЦПК України, суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія паспорту громадянина України позивача; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 24.11.2015р.; копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 ; копія відомості № Т5-96486-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 ; копія довідки про реєстрацію місця проживання фізичної особи на території м. Одеси; копія адвокатського запиту від 01.07.2022р. № 7 за місцем роботи відповідача до ТОВ "Автосмайл"; копія адвокатського запиту від 03.08.2022 року № 27 до Головного управління ДПС в Одеській області щодо надання наступної інформації; копія листа-відповіді ГУ ДПС в Одеській області; копія адвокатського запиту від 03.08.2022р. № 26 на адресу Головного управління Держпраці в Одеській області; копії конвертів про повернення; копія доказів відправлення адвокатського запиту № 7 від 01.07.2022р.; копії висновків МТР ОСОБА_4 від 16.03.2019р., 30.04.2020р.; копія висновку Одеської обласної дитячої лікарні стосовно хвороби ОСОБА_4 .

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач просить стягнути аліменти на утримання малолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_1 з відповідача ОСОБА_2 у розмірі 7500 грн. щомісячно, до повноліття дитини, також просить стягнути з нього додаткові витрати у сумі 25000 грн. раз на рік до повноліття дитини. Крім того, просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у сумі 3000 грн.

Представник позивача, зазначив в позові, що відповідач є батьком дитини, та з яким позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі. На підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 24.11.2015р. шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу встановлене місце проживання сина разом із матір`ю. З моменту розірвання шлюбу, відповідач на зв`язок з позивачем та сином не виходить, жодним чином не допомагає своїй дитині матеріально та не цікавиться здоров`ям та життям свого рідного сина, що і стало приводом звернення позивача до суду.

Також представник позивача зазначив, що з липня 2018р. у дитини погіршилось здоров`я, а саме почались сильні головні болі. Так, 15.08.2018р. позивач звернулась разом з дитиною до сімейного лікаря з приводу погіршення здоров`я дитини. Лікарем було назначено провести магнітно-резонансну томографію (далі - МРТ) з приводу з`ясування джерела головної болі у дитини. Так, згідно висновків МРТ від 15.08.2018р. та 16.03.2019р. встановлено що, що у дитини присутня арахноїдальна кіста латеральної щілини головного мозку з лівої сторони.

Таким чином, малолітня дитина потребує матеріальної допомоги від відповідача, яку позивач і просить стягнути на утримання сина в твердій грошовій сумі та додаткові витрати на лікування дитини.

Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За приписами ч. 2ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

На підставі ч. 2ст. 182 Сімейного кодексу України, в редакції Законів № 2901-IV від 22.09.2005 року, № 2037-VIII від 17.05.2017 року, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

Представник позивача вказав, що позивачу стало відомо, що відповідач працевлаштований у ТОВ "Автосмайл". Із матеріалів справи, вбачається, що представником позивача направлено адвокатські запити: за місцем роботи відповідача до ТОВ "Автосмайл", Головного управління ДПС в Одеській області, Головного управління Держпраці в Одеській області. Однак, встановити офіційне працевлаштування відповідача його заробіток, не вдалось.

Суд вважає, що відповідач нарівні з позивачем зобов`язаний нести витрати на утримання дитини та забезпечувати його гідний рівень життя.

Враховуючи, що позивач просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, при цьому не встановлено офіційне працевлаштування відповідача, його постійний дохід, суд погоджується, що за таких обставин можливо визначити спосіб виконання відповідачем обов`язку по утриманню дитини у твердій грошовій сумі.

Виходячи з матеріалів справи, наданих доказів, суд зазначає, що у відповідача є можливість утримувати свою сина ОСОБА_5 , який потребує матеріальної підтримки від батька для нормального існування та розвитку. Відповідач є працездатною особою та може отримувати дохід. Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , 2010 року народження, у твердій грошовій сумі у розмірі 7500 грн. щомісяця з подальшою індексацією до повноліття дитини.

Треба зазначити, що представник позивача просить стягувати аліменти з 25.08.2022р. (з моменту підписання позову) до повноліття дитини. Тоді, як відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява надійшла до суду 07.09.2022р., тому часом з якого мають бути присуджені аліменти вважається 07.09.2022р.

Щодо вимог про стягнення додаткових витрат у сумі 25000 грн. раз на рік до повноліття дитини суд зазначає наступне.

Згідно ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз вказаної норми закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові, які зобов`язані нести обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Як було встановлено судом, у спільної дитини сторін присутня арахноїдальна кіста латеральної щілини головного мозку з лівої сторони, що підтверджується висновками МРТ від 15.08.2018р. та 16.03.2019р. та висновком Одеської обласної дитячої лікарні, тому позивач просить стягнути на її користь додаткові витрати на лікування.

Однак, заявляючи вимоги про стягнення додаткових витрат, представник позивача не надав беззаперечні докази на їх підтвердження. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами; тощо).

Суду є незрозумілим з яких розрахунків виходив представник позивача заявляючи вимоги на стягнення витрат саме суми 25000 грн. раз на рік до повноліття дитини, оскільки на підтвердження понесених витрат на лікування дитини до позовної не долучено жодного доказу.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку відмовити у задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення додаткових витрат на лікування дитини. Суд зазначає, що позивач має право знов звернутися до суду з вимогою про стягнення додаткових витрат на лікування дитини при отриманні належних доказів, підтверджуючих конкретну суму.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрати на правничу допомогу у сумі 3000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до п.35 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (постанова від 17.10.2014 № 10) «Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 (стара редакція) ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати».

Представник позивача заявляючи вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу не надав докази на підтвердження розміру витрат (акт приймання-передачі наданих послуг, детальний розрахунок винагороди, рахунки на оплату, банківські документи про оплату послуг, тощо), тому, суд прийшов до висновку у задоволенні вимог у цій частині відмовити.

Під час подачі позовної заяви позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позову про стягнення аліментів, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 137, 141, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 183, 185 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 7 500 грн. з урахуванням індексації, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.09.2022 р. до 31.12.2028 р., тобто до досягнення повноліття сином ОСОБА_5 .

У задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат у розмірі 25 000 грн. раз на рік до повноліття дитини та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 992 грн. 40 коп. судового збору в доход держави.

Згідно із ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду, а також в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя І.Д. Бошков