РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

копія
Справа № 536/918/22 Провадження № 2/401/189/23

06 листопада 2023 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Мельничика Ю.С.,

за участі: секретаря Рудської В.А.,

сторони справи: позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача, адвокат Тарасов А.В.,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача - адвокат Марискіна О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Світловодську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Світловодський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про оспорювання батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

Процедура (рух справи):

У жовтні 2022 року від Кременчуцького районного суду Полтавської області, на підставі ухвали від 27 вересня 2022 року, до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Світловодський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про оспорювання батьківства.

Ухвалою суду від 21 листопада 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 29 березня 2023 року за клопотанням позивача витребувано докази.

Ухвалою суду від 11 травня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Аргументи позивача, ОСОБА_1 :

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 23 травня 2019 року він уклав шлюб з відповідачкою ОСОБА_2 . До реєстрації шлюбу вони мали тривалі стосунки, проживали разом. Відповідачка завагітніла та стверджувала, що він є батьком дитини, після чого, через деякий час вони вирішили одружитись. ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачка народила дитину - доньку ОСОБА_3 , а при реєстрації народження дитини в Світловодському відділі державної реєстрації актів цивільного стану він був записаний батьком, оскільки вони перебували у шлюбі та відповідачка запевнила, що саме він є біологічним батьком дитини.

Позивач зазначає, що впродовж сімейного життя з відповідачем стосунки між ними не складались, вони постійно сварились, з боку відповідачки були відсутні почуття любові та поваги. На початку травня 2022 року відповідачка забрала дитину та почала жити окремо з іншим чоловіком. Крім того, відповідачка ОСОБА_2 подала позов про розлучення та має намір укласти новий шлюб. Під час однієї з розмов з відповідачкою, йому стало відомо, що він не є батьком дитини ОСОБА_3 . Після чого, аналізуючи поведінку дружини, ствердження щодо заперечення його батьківства та їх відносини, позивач впевнений, що не є біологічним батьком дитини, тому і звернувся до суду із позовом про оспорення батьківства.

Крім того, у відповіді на відзив позивач зазначив, що з відповідачкою він познайомився у вересні 2018 року. Спочатку їх стосунки мали непостійний характер, вони періодично зустрічались (декілька зустрічей) впродовж декількох місяців, про особисте життя відповідачки на той час позивачу відомо не було, про відносини з іншим чоловіком теж. Коли відповідачка повідомила йому про свою вагітність від нього, стосунки зміцнились, та вони стали проживати разом, тому ствердження позивача, що вони познайомилась з відповідачем в середині січня 2019 року, не відповідають дійсності. Заперечення відповідачки проти позову свідчать про те, що батьківство позивача стосовно доньки необхідно їй лише для отримання від нього коштів на утримання дитини, а не для забезпечення інтересів дитини.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов просили задовольнити.

Аргументи відповідача, ОСОБА_2 :

Відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву у якому зазначила, що 23 травня 2019 року дійсно між нею та позивачем було зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила дочку ОСОБА_3 , батьком дитини записаний ОСОБА_1 .

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2022 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідач вважає, що позовні вимоги у повній мірі та належним чином не обґрунтовані і не є доведеним факт, що в момент реєстрації себе батьком дитини позивач не знав, що не є батьком дитини.

У відзиві відповідач посилається на те, що з позивачем по справі вона познайомилася в середині січня 2019 року, коли була вагітною від тривалих відносин з іншим чоловіком. Близькі стосунки вона з позивачем почали підтримувати з лютого 2019 року. Відповідно до Індивідуальної карти вагітної та породіллі, вона була взята на облік 21 січня 2019 року з діагнозом: вагітність. Про наявні ознаки її вагітності на час знайомства з позивачем (січень 2019 року) вказують фотографії від 01 лютого 2019 року.

Тому вважає, що позивач вводить суд в оману, стверджуючи про свою необізнаність щодо походження доньки ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 40 тижні вагітності, під час партнерських пологів, через 1,5 місяці після реєстрації шлюбу і через 5 місяців після їх знайомства.

Відповідачка також зазначає, що позивач був уважним та люблячим чоловіком під час її вагітності, та турботливим батьком для доньки після її народження. Він був присутнім під час партнерських пологів, приймав активну участь у вихованні доньки, водив і забирав дитину з дитячого садочку. З дня народження дитини (з 2019 року) до 2022 року позивач не заперечував свого батьківство та ставився до дитини, як до рідної, утримував та виховував дитину протягом усього цього часу, а оспорювати своє батьківство став лише у 2022 року, після розлучення та стягнення аліментів на утримання дитини. Дитина до сьогодні не знає, що позивач не є її біологічним батьком, тому при прийнятті рішення просила суд захистити інтереси дитини.

В судовому засіданні представник відповідача та відповідач просили у задоволенні позову відмовити з підстав його необґрунтованості.

Позиція третьої особи - Світловодського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро):

Представник третьої особи подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, заперечення по суті справи відсутні.

Допитана за клопотанням позивача свідок ОСОБА_5 повідомила, що є сестрою позивача ОСОБА_1 , який у 2018-2019 роках жив у Світловодську. В судовому засіданні свідок повідомила, що їй відомо зі слів брата про обставини знайомства у вересні 2018 року її брата ОСОБА_1 з відповідачкою ОСОБА_2 , про те, що її брат і ОСОБА_6 спільно проживали. Відповідачка повідомила брату на початку січня 2019 року про свою вагітність. У лютому 2019 року про вагітність відповідачка повідомила і їй. Брат з нею радився і вона порадила братові створити сімю. У них після реєстрації шлюбу народилася дочка ОСОБА_4 . ОСОБА_1 був впевнений у тому що він є рідним батьком дитини. В подальшому підставою для їх розлучення стало те, що відповідачка мала стосунки з іншим чоловіком, що їй відомо зі слів ОСОБА_1 . Під час скандалу ОСОБА_7 сказала братові, що не він батько дитини.

Допитана за клопотанням позивача свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дала показання аналогічні свідкові ОСОБА_5 . Пояснила, що з ОСОБА_1 вона знайома з 2016 року. Їй відомов, що ОСОБА_9 познайомився у вересні 2-18 року з ОСОБА_10 . ОСОБА_9 сказав, що скоро у них буде дитина. Після того вони розписалися, і народилася дитина. Через зраду ОСОБА_11 вони розлучилися.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням відповідача свідок ОСОБА_12 пояснила, що є бабусею відповідачки ОСОБА_2 . ОСОБА_13 завагітнила від іншого чоловіка та хотіла зробити аборт, проте, від аборту вона відговорила її. Потім ОСОБА_6 познайомилася з ОСОБА_14 . Їй достовірно відомі обставини про те, що сторони познайомилися коли відповідачка ОСОБА_2 вже була вагітна, і позивач ОСОБА_1 знав що вона вагітна не від нього, незважаючи на що, свідомо одружився з нею та визнав своє батьківство щодо дитини. Вона запитувала у ОСОБА_15 чи візьме він вагітну ОСОБА_16 та чи не залишить її потім? На що ОСОБА_14 їй відповідав, що візьме ОСОБА_16 і не залишить її дитиною.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням відповідача свідок ОСОБА_17 повідомила, що до січня 2019 року вона була співмешканкою ОСОБА_15 . Їй відомо про те, що ОСОБА_14 познайомився з вагітною ОСОБА_10 , яка завагітнила від іншого чоловіка. На час знайомства ОСОБА_9 і ОСОБА_11 у січні 2019 року у ОСОБА_11 був 4-5 місяць вагітності. Позивач ОСОБА_1 знав що Юлія вагітна не від нього, незважаючи на що, свідомо одружився з нею та визнав своє батьківство щодо дитини.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та зміст заяв сторін по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані сторонами докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов такого висновку.

Встановлені судом обставини справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб, про що 23 травня 2019 року Світловодським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області складено відповідний актовий запис №62, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Згідно копії актового запису про народження №144 від 03 липня 2019 року, складеного Світловодським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Світловодськ Кіровоградської області, її батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження видно, що державна реєстрації народження ОСОБА_3 проведена у відповідності до статті 133 Сімейного кодексу України.

На підставі рішення суду від 27 жовтня 2022 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про оспорювання батьківства, та просив виключити з актового запису про народження ОСОБА_3 відомості про нього як батька дитини.

Відповідачка, заперечуючи проти позову, зазначає, що ОСОБА_1 дійсно не є біологічним батьком народженої нею дитини.

Крім того, відповідачка, заперечуючи проти позову, зазначає, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини, достовірно знав, що не є батьком її дитини, тому вимоги про оспорювання батьківства є необґрунтованими.

Оцінка (джерела права) та висновок суду:

Предметом спору у даній справі є оспорювання батьківства ОСОБА_1 , який записаний батьком дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 Сімейного кодексу України (частина перша статті 121 СК України).

Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Положення щодо визначення походження дитини передбачені Главою 12 Розділу ІІІ Сімейного кодексу України.

Так, згідно ч.1 ст.122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до ст.133 Сімейного кодексу України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Статтею 136 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини.

Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.

До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Отже, законодавець обмежив право особи, яка записана батьком дитини, на оспорювання свого батьківства, зокрема, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, або не могла про це не знати.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав (частина перша статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану").

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захисті піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII).

ЄСПЛ зазначив у справі «Jevremovic v. Serbia», що відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини («Jevremovic v. Serbia», заява № 3150/05, § 109, рішення ЄСПЛ від 17 травня 2007 року).

Таким чином, при вирішенні спорів щодо оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін у справі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ст.12 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

Суд зазначає, що зміст предмета доказування залежить від особливостей категорії справи; предмет доказування у справі про оспорювання батьківства визначається нормами матеріального права, а саме статтею 136 СК України.

Предметом доказування у спорі про оспорювання батьківства, особою, яка записана батьком дитини (позивачем), є доведення відсутності кровного споріднення з дитиною, а також необізнаність позивача в момент реєстрації, що він не є біологічним батьком дитини.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша статті 82 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У даній справі судом встановлено, що відповідач не заперечує проти обставин позову в тій частині, що позивач не є біологічним батьком народженої нею дитини - ОСОБА_3 .

Суд зазначає, що обставини, стверджувані однією стороною і визнані іншою, набувають характеру доказаних у разі, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином, сумнівів у достовірності визнаних сторонами у цій справі фактів, що позивач не є біологічним батьком дитини, або щодо добровільності їх визнання, суд не має.

Водночас, відповідачка заперечує ту обставину, що при реєстрації себе батьком дитини, позивач ОСОБА_1 не знав, що він не є біологічним батьком її дитини ОСОБА_3 , оскільки ще під час вагітності позивачеві було достеменно відомо про те, що дитина біологічно походить не від нього.

Суд зауважує, що сторона, яка оспорює батьківство, має надати всі необхідні докази, оскільки тягар доказування лежить саме на цій особі.

Отже, позивач (особа, яка оспорює батьківство) має надати докази, що він не є батьком дитини, а також, що в момент реєстрації себе батьком дитини він не знав, що не є її батьком.

На переконання суду, допитані за клопотанням позивача свідки не надали належних та беззаперечних показів щодо вказаних у позові обставин про те, що у момент реєстрації дитини позивач не знав, що не є біологічним батьком дитини, а долучені позивачем до матеріалів справи докази також не доводять вказаної обставини.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для виключення з актового запису про народження дитини відомостей про позивача як батька дитини, а тому і про відмову в задоволенні позовних вимог через їх недоведеність.

Ухвалюючи рішення, суд також враховує, що при такому вирішенні спору, керуючись найкращими інтересами дитини, буде досягнуто справедливий баланс між інтересами дитини та сторін у справі.

Приймаючи відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати понесені позивачем під час розгляду справи, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.136 СК України, 2, 10-13, 76-81, 83, 89, 141, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Світловодський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про оспорювання батьківства.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Складання повного рішення суду відкладено на десять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 16 листопада 2023 року.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Ю.С. Мельничик

Згідно з оригіналом