РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.

за участю секретаря судового засідання Отруби В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Київський відділ державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт смерті ОСОБА_2 , місце смерті: Україна, Луганська обл., м. Щастя, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява мотивована тим, що вона є дружиною загиблого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану отримати неможливо, оскільки у неї відсутнє лікарське свідоцтво про смерть, а наявне лише свідоцтво про смерть зразка ЛНР.

Встановлення факту, що має юридичне значення необхідне для отримання свідоцтва про смерть державного зразка.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 травня 2023 року для розгляду вказаної справи визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М., яку передано судді 24 травня 2023 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 25 травня 2023 року вказану заяву залишено без руху.

На виконання зазначеної ухвали, 02 червня 2023 року, заявником надано до суду докази неможливості реєстрації факту смерті в органах Державної реєстрації актів цивільного стану України.

Ухвалою суду від 05 червня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Заявник у судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про дату, час і місце судового розгляду належним чином, в матеріалах справи міститься заява її представника про розгляд справи у його відсутність та відсутність заявника, в якій зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Заінтересована особа явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, в матеріалах справи міститься заява представника про розгляд справи у його відсутність.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності осіб, які беруть у ній участь.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази у їхній сукупності, суд встановив наступні обставини і прийшов до таких висновків.

Судом установлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є чоловіком заявника, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 11 березня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Щастя Луганської обл.

Факт смерті підтверджено копією документа невстановленого зразка - свідоцтвом про смерть, виданим 27 жовтня 2022 року Жовтневим відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки.

02 червня 2023 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовлено заявнику в проведенні державної реєстрації факту смерті, оскільки на підтвердження факту смерті надано документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, зокрема у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), у яких Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок необхідно розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Тому, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

У зв`язку з вищенаведеним суд зазначає, що документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

У цьому випадку такими документами є надана заявником копія документа невстановленого зразка - свідоцтво про смерть.

За змістом пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до частин другої та третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, до якого включена вся територія Щастинської міської територіальної громади Луганської області (дата початку тимчасової окупації - 25 лютого 2022 року).

Таким чином, судом установлено, що заявник, яка є громадянкою України, не має можливості здійснити державну реєстрацію смерті чоловіка.

Згідно з частинами першою та другою статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Україна зобов`язується підтримувати і забезпечувати економічні, фінансові, політичні, соціальні, інформаційні, культурні та інші зв`язки з громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Таким чином, будучи померлим у м. Щастя Луганської обл., державна реєстрація смерті чоловіка заявника не була проведена у відповідності до законодавства України. На території України даний факт неможливо засвідчити, оскільки заявником для підтвердження факту смерті подано документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Положеннями статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів.

Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою.

Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб.

Оскільки реєстрація смерті громадянина України ОСОБА_2 в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, то наявні законні підстави встановити факт його смерті у судовому порядку.

Згідно з частиною четвертою статті 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1, 3, 5, 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», статтями 2, 4-5, 76-81, 263-265, 293, 315-317, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт Петрівка Станично-Луганського району Луганської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Щастя, Луганська обл., Україна.

Рішення суду в частині встановлення факту смерті підлягає негайному виконанню.

Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. М. Ішуніна