Справа № 138/1787/23
Провадження №:2/138/618/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2023 м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:

головуючого судді Київської Т.Б.,

за участю секретаря Бугери І.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що зі відповідачем у даній справі вона проживала однією сім`єю з 2008 року по березень 2022 року без реєстрації шлюбу. Від спільного життя у них народились двоє дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Сімейне життя не склалось та весною 2022 сторони перестали спільно проживати. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Враховуючи викладене вище, просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання їх спільних дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21.07.2023 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче провадження у справі.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22.08.2023 продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12.10.2023 позов залишено без руху після відкриття провадження у справі та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24.10.2023 продовжено розгляд справи.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 07.12.2023 залишено без розгляду позов в частині позовних вимог про визнання батьківства.

Сторони в підготовче судове засідання не з`явились.

Позивач подала до суду клопотання про проведення розгляду справи без її участі. Позов підтримала.

Відповідач подав до суду клопотання про проведення розгляду справи без його участі. Позов визнав.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази суд, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, враховуючи таке.

Суд встановив, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с.60-61).

Той факт, що діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні підтверджується довідкою Вендичанської селищної ради № 25 від 21.02.2023 (а.с.10).

Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В частині 3 статті 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2272 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років 2 833 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При вирішенні даного спору суд враховує те, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Таким чином, усі діти є рівними в своїх правах, в тому числі у праві на отримання відповідного утримання від батьків.

З огляду на викладене та зважаючи на положення ст. 141, 180-182, 191 СК України, зокрема, щодо солідарного обов`язку батьків на утримання неповнолітніх дітей, а також те, що відповідач визнав позов, суд вважає, що наявні підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Разом з тим, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей то суд дійшов висновку, що слід стягнути з відповідача 50% судового збору у розмірі 536,80 грн. на користь Державної судової адміністрації України

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, рішення суду щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 141,180-182,191 СК України, ст. 12, 13, 81, 89, 141, 142, 178, 247, 263-265, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.06.2023 року до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок на користь Державної судової адміністрації України.

На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити дане рішення до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя: Т.Б.Київська