ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/18917/23

Провадження № 22-ц/4820/2130/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Салоїд Н.М. від 28 вересня 2023 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд, -

встановив:

У липні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»», звертаючись в суд з цим позовом до відповідачки, вказувало, що 01.08.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено електронний договір №4557040 про надання споживчого кредиту. Вказаний кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на їх сайті. Згідно умов кредитного договору сума кредиту складає 15000 грн., строк кредиту - 30 днів, дата повернення кредиту 31.08.2021 року. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього договору (п.1.4 Кредитного договору).

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 15000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 1.5 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація, відповідно до п.4.3 Договору.

31.08.2021 року відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим згідно пункту 4.3 кредитний договір автопролонговано, а строк користування кредитом продовжено на 90 календарних днів поспіль.

03.05.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №03-05/2022.

ТОВ «ФК» Фінтраст» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 49200 грн. Станом на 18.07.2023 року заборгованість за Кредитним договором відповідача склала: сума кредиту 15000 грн., 34200 грн. нараховані проценти, всього 49200 грн. Боржник прострочив виконання грошового зобов`язання. На вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За наведеного ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» просила стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість в розмірі 49200 грн., інфляційні втрати 1581,43 грн., три відсотки річних 343,73 грн., сплачений судовий збір та 10000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2023 року у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» просить скасувати рішення суду як незаконне та задовольнити позов. На думку апелянта, судом першої інстанції не враховано, що сторони уклали електронний договір споживчого кредиту, який підписано відповідачкою одноразовим ідентифікатором. Відповідачка ознайомилася та погодилася з умовами договору, яким, зокрема, передбачено спосіб перерахування коштів на банківську карту, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору.

Суд також помилково вказав про відсутність витягу з реєстру боржників щодо ОСОБА_1 (додатку до договору факторингу), тоді як цей витяг долучено до позовної заяви, додаток №9. Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору №4557040 здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту, а також зазначено в кредитному договорі та підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім». Кредитні кошти відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № НОМЕР_1 , що повною мірою відповідає вимогам укладеного договору та вимогам чинного законодавства. Також наданий позивачем розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом заборгованості.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи належно повідомленими про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не повній мірі з`ясував обставини, які мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, судом встановлено, що 01.08.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір № 4557040 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 15000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, на строк до 30 днів, з терміном повернення - 31.08.2021 року, зі сплатою відсотків 1,90 % в день в межах строку кредитування відповідно до положень п. 1.4 договору.

Договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А104801».

31.08.2021 року відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим відповідно до п. 4.3 договору кредитний договір було пролонговано, а строк дії кредитного договору продовжено на 90 днів.

Станом на 18.07.2023 року заборгованість відповідача за кредитом складає 15000 грн. тіло кредиту та 34200 грн. нараховані проценти.

Окрім того, внаслідок невиконання грошового зобов`язання нараховано інфляційні втрати в сумі 1 581,43 грн. та три відсотки річних 343,73 грн. за період грудень 2021 року- лютий 2022 року.

03.05.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу №03-05/2022, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», а останній приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим договором.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.

Згідно п.1.2 договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги.

Згідно акту прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників за договором факторингу №03-05/2022 від 03.05.2022 року клієнт передав, а фактор прийняв право вимоги по боржниках в кількості 1377. Загальна сума заборгованості складає 63620053,69 грн.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів отримання відповідачем кредитних коштів та належності їй платіжної картки, на яку зараховано кошти.

Проте з цим висновком не можна погодитися, зважаючи на таке.

Так згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За статтею 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

При цьому, згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Суд першої інстанції правильно констатував, що 01.08.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір №4557040 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачці надано 15000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача на строк 30 днів, з терміном погашення 31.08.2021 року, зі сплатою відсотків 1,90% в день в межах строку кредитування. Договір про надання споживчого кредиту №4557040 підписано відповідачкою електронним підписом шляхом зазначення одноразового ідентифікатора, відповідно до ч.ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

За змістом ч.13 ст. 11 цього Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, наведене свідчить, що відповідачка ознайомилася і погодилася з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч.13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 2.1 договору №4557040 від 01.08.2021 року кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

Суд першої інстанції не взяв до уваги надану позивачем довідку платіжного провайдера ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» №1968 від 16.05.2023 року про перерахування 01.08.2021 року 15000 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 , реквізити якої надані ОСОБА_1 первісному кредитору з метою отримання кредиту, що відповідає пункту 2.1. кредитного договору.

Відтак вказаний доказ з врахуванням пункту 2.1. кредитного договору є достатнім доказом виконання ТОВ «Авентус Україна» зобов`язання за договором щодо надання 15000 грн. кредиту.

Також позивачем наданий поденний розрахунок заборгованості (карта обліку), який узгоджується з умовами договору споживчого кредиту і є достатнім та допустимим доказом розміру заборгованості ОСОБА_1 за цим договором.

Так, умовами договору споживчого кредиту передбачено нарахування відсотків після місячного строку дії договору, оскільки умовами договору передбачено його автоматичну пролонгацію.

Пунктом 4.3 вказаного договору визначено порядок пролонгації строку кредиту. Сторони домовилися, що у випадку якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4 договору.Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою поверненя кредиту (п.4.3.1)

Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в п.п. 4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що протрочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому п.4.2. Договору.

Відтак згідно наданого розрахунку заборгованість за кредитним договором відповідачки становить: 15000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 34200 грн процентів за користування кредитом.

Відповідно до договору факторингу № 03-05/2022 від 03.05.2022 року, укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна»» та ТОВ «Авентус Україна», витягу з Реєстру боржників (витяг) до Договору факторингу №03-05/2022 від 03.05.2022 року, позивач набув статусу нового кредитора відповідачки за договором №45557040 про надання споживчого кредиту від 01.08.2021 року, на момент переходу загальна сума боргу ОСОБА_1 складає 49200 грн., з них за тілом кредиту - 15000 грн., за процентами - 34200 грн.

Матеріали справи не містять даних про те, що відповідачка оспорювала цей договір факторингу в частині переданої позивачу вимоги за кредитним договором №45557040 про надання споживчого кредиту від 01.08.2021 року з підстав недійсності внаслідок невидачі кредиту чи припинення зобов`язання у зв`язку з повним виконанням тощо.

Отже, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» придбало право вимоги за цим кредитним договором до ОСОБА_1 .

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача внаслідок невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору станом на 18.07.2023 року заборгованість позичальника перед кредитором становить 49200 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 15000 грн., проценти за користування кредитом 34200 грн., а також 1581,43 інфляційних втрат, 343,73 грн. три відсотки річних. В свою чергу ці докази не спростовані відповідачкою.

За наведеного рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.ст. 15, 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом ч.ч.5-6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Матеріалами справи підтверджується, що правнича допомога у справі згідно з договором про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10.07.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» надавалася адвокатом Столітнім М.М., свідоцтво серії КС № 9422/10 від 18.09.2020 року. Згідно звіту про надання правової допомоги згідно договору №10/07-2023 від 10.07.2023 року загальна вартість наданих послуг адвоката за правову допомогу складає 10000 грн.

Згідно платіжної інструкції №73 від 14 липня 2023 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплатило адвокату Столітньому М.М. 10000 грн на підставі рахунку на оплату по замовленню №532/14/07 від 14.07.2023 року.

ОСОБА_1 не подавала заяву щодо неспівмірності понесених судових витрат зі складністю справи тощо.

Відтак з врахуванням задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України понесені ним витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з ОСОБА_1 в сумі 10000 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова крмпанія «Фінтраст Україна» 6710 грн. понесених судових витрат (2147,20 грн. за подачу позову та за подачу апеляційної скарги 3220,81 грн.).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (місцезнаходження: вул. Загородня, 15, офіс 118/2, м. Київ, 03150, ) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №4557040 від 01.08.2021 року в розмірі 49200 грн., інфляційні втрати 1581,43 грн., три відсотки річних 343,73 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (місцезнаходження: вул. Загородня, 15, офіс 118/2, м. Київ, 03150, ) 5368,01 грн. понесених судових витрат та 10000 грн. витрат на правову допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 грудня 2023 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк