ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/476/22
Провадження №2/477/165/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем Джулікян А.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 (не з`явився),

відповідача ОСОБА_2 (не з`явився),

розглянувши у спрощеному порядку в м. Миколаєві у Жовтневому районному суді Миколаївської області цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Ріальто до ОСОБА_2 про стягнення кредитного боргу,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 20 січня 2020 року № 8-1 в загальній сумі 9714 грн 47 коп, з яких 2000 грн заборгованість за основним кредитом, 1020 грн борг по відсоткам за період з 20 січня по 19 лютого 2020 року та 6694 грн 47 коп нараховані проценти за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитними коштами в період з 20 лютого по 18 червня 2020 року згідно положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Вказував, що 20 січня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінанс інновація та відповідачем був укладений зазначений договір, підписаний ним електронним підписом, за яким йому був наданий кредит з умовою його повернення та сплати відсотків за користування.

За договором факторингу від 20 липня 2020 року ТОВ ФК Ріальто набуло вимог за вказаними кредитними договорами, тому, посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, просило стягнути з нього на свою користь заборгованість та понесені судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, а позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, відзиву не подав.

Суд, вважаючи можливим здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

20 січня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінанс інновація та відповідачем був укладений договір кредиту № 8-1, який був підписаний ним електронним підписом, за яким йому був наданий кредит в сумі 2000 грн строком на 30 днів з умовою його повернення 19 лютого 2020 року та сплати відсотків за користування в розмірі 1,7 % на день.

Кредит повернутий не був.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК Цкраїни, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

20 липня 2020 року між ТОВ ФК Фінанс Інновація та ТОВ ФК Ріальто був укладений договір факторингу, за яким перший відступив останньому право вимоги заборгованих коштів за зазначеним кредитним договором в сумі 11420 грн, з яких 2000 грн основна сума боргу, 9420 грн борг за відсотками.

В той же час, згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у Постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Як вбачається з розрахунку графіку погашення заборгованості по кредитному договору за період строку надання кредиту (30 днів) розмір процентів складав 1020 грн.

Таким чином сума боргу в частині процентів не повинна виходити за межі укладеного строку дії кредитного договору, тому дійсний борг по кредитному договору складає 3020 грн (2000 грн основний борг та 1020 грн проценти за період дії договору 30 днів).

Саме таку суму заборгованості з відсотків та суму боргу з основного кредиту і просить стягнути позивач.

Крім того суд знаходить обґрунтованими також вимоги в сумі 6694 грн 47 коп., нарахованих за період з 20 січня 2020 року по 19 лютого 2020 року згідно п. 3.3 кредитного договору, оскільки вони відповідають положенням ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За викладених обставин, на підставі ст.ст. 526, 530, 549-551, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, вказаний борг в межах дії кредитного договору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України в разі задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову до суду, пропорційно задоволеним вимогам, тобто в цій справі він підлягає стягненню в повному розмірі.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги-це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/12876/19, зауважила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Чинне процесуальне законодавство визначає критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначає, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Також, відповідно до висновків у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

З матеріалів справи вбачається, що ціна позову складає 9714 грн 47 коп, а юридичні послуги адвоката складають 9 000 грн., тому суд, з урахуванням складності справи, а також того факту, що ним неодноразово надавалися юридичні послуги в аналогічних справах для ТОВ ФК Ріалто, що вбачається і з акту приймання-передачі виконаних робіт 30 листопада 2021 року, вважає, що витрати на правничу допомогу є не співмірними. З урахуванням цього суд приходить висновку про зменшення судових витрат за правничу допомогу до 3000 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст ст. 141, 258, 259, 262-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Ріальто заборгованість за кредитним договором №8-1 від 20 січня 1020 року, укладеним і товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінанс інновація в сумі 9714 (дев`ять тисяч сімсот чотирнадцять) грн 17 коп, який складається із основного боргу 2000 (дві тисячі) грн, процентів 1020 (одна тисяча двадцять) грн, та 6694 (шість тисяч шістсот дев`яносто чотири) грн 47 коп проценти згідно п. 3.3. цього договору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Ріальто судовий збір, сплачений при поданні позову до суду в сумі 2481 (дві чотириста вісімдесят одна) гривна та витрати на правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) гривен.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко