Справа № 539/958/23
Провадження № 2/539/338/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2023 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Овчаренко О.Л.

за участю секретаря Бобир Т.В.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зняття арешту з майна, третя особа: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулась до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», в якому просила зняти арешт та заборону відчуження з належного ОСОБА_1 на праві власності нерухомого майна, накладений на підставі постанов про накладення арешту на майно боржника (реєстраційні номери обтяжень: 14262828; 356602106; 11931780). В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що у провадженні Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебували виконавчі провадження №30210902, №37513586, №61338574 про стягнення з позивача як боржника на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості. В межах цих виконавчих проваджень було накладено арешти на майно позивача. 27.07.2012 виконавче провадження №30210902 повернуто стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач перешкоджає провадженню або не здійснює авансування. 24.11.2016 виконавче провадження №37513586 повернуто стягувачу на підставі п.3 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (відмова стягувача від майна боржника). 29.08.2022 виконавче провадження №61338574 повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна). Однак арешти, накладені на майно позивача як боржника, державним виконавцем знято не було. На даний час позивач не має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк». На звернення позивача Лубенським ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відмовлено у знятті арешту з майна, оскільки виконавчі провадження є закінченими та на виконанні не перебувають. У судове засідання позивач та її представник не з`явились. Представник позивача надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи у її та позивача відсутність. Зазначила, що наполягає на задоволенні позовних вимог. У разі ухвалення судового рішення про закриття провадження у справі просила повернути позивачу сплачену нею суму судового збору.

Представник відповідача Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився. Надав до канцелярії суду заяву, в якій просив провести розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що стосовно ухвалення судового рішення покладаються на розсуд суду.

Представник відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи у його відсутність. У відзиві на позовну заяву та окремій заяві зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог, зокрема з тієї підстави, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а тому провадження по справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України. У судове засідання третя особа ОСОБА_2 не з`явився. До канцелярії суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Зазначив, що заперечень проти позовних вимог не має.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що на виконанні у Лубенському відділі державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебували виконавчі провадження №30210902, №37513586, №61338574 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості. У зазначених виконавчих провадженнях державним виконавцем було накладено арешт на все майно боржника. 27.07.2012 виконавче провадження №30210902 повернуто стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач перешкоджає провадженню або не здійснює авансування. 24.11.2016 виконавче провадження №37513586 повернуто стягувачу на підставі п.3 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (відмова стягувача від майна боржника). 29.08.2022 виконавче провадження №61338574 повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається наявність обтяжень у виді арешту, накладного державним виконавцем у зазначених виконавчих провадженнях на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 (реєстраційні номери обтяжень: 14262828; 356602106; 11931780). З відповіді Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 27.02.2023, наданої на заяву ОСОБА_1 , вбачається, що згідно даних АСПВ станом на 27.02.2023 у відділі відсутні відкриті виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_1 , зокрема, і виконавчі провадження №30210902, №37513586, №61338574. Зазначене унеможливлює зняття арештів, накладених державним виконавцем в межах цих проваджень. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 01.11.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 01.11.2022 не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк».

Судом також встановлено, що спору між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» щодо права власності на майно, на яке державним виконавцем накладено арешт, немає. Законодавець у ч.1 ст.16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Зазначені вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень. Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду. Згідно із п.1 ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень, зокрема, є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно. Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України. Тобто у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України. Такі висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19) та у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року по справі №712/12136/18.

Судом встановлено, що державним виконавцем накладено арешти на майно позивача ОСОБА_1 , яка була боржником у виконавчих провадженнях, тому вона не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Таким чином, ця справа не підлягає розгляду в позовному провадженні, що свідчить про те, що суд помилково прийняв позов до розгляду та відкрив у справі провадження, яке підлягає закриттю з підстави, передбаченої п.1 ч.1. ст.255 ЦПК України. Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу її право на звернення до суду зі скаргою в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, якщо вона вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено її права чи свободи. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що згідно із п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Враховуючи заяву представника позивача про повернення судового збору, факт сплати позивачем судового збору на суму 1073,60 грн. та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1. ст.255 ЦПК України, суд вважає за необхідне повернути позивачу відповідну суму судового збору. Керуючись статтями 255, 256, 260, 261, 353-354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ: Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зняття арешту з майна закрити. Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду зі скаргою в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено її права чи свободи. Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Лубенському районі Полтавської області (місцезнаходження: 37500, Полтавська область, місто Лубни, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 17/1, ) повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) з державного бюджету України судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок), сплачені згідно квитанції №0.0..1 від 03 березня 2023 року: отримувач ГУК у Полт. обл./Лубенськ.р-н/22030101; код отримувача 37959255; надавач платіжних послуг отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.); призначення: *;101;;22030101; Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050); ОСОБА_1 , березня 2023.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала у повному обсязі складена та підписана 09..06.2023.

Суддя О.Л. Овчаренко