Справа № 152/1164/22
Провадження № 22-ц/801/2150/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Роздорожна А. Г.
Доповідач:Ковальчук О. В.
УХВАЛА

07 грудня 2023 рокуСправа № 152/1164/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Ковальчука О. В.,

суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

отримавши клопотання ОСОБА_1 про долучення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Жмеринського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), старшого державного виконавця Шаргородського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Мністерства юстиції (м. Хмельницький) Коваля Дмитра Олеговича, Управління державної казначейської служби України у Шаргородському районі Вінницької області,

В С Т А Н О В И В:

01 листопада 2023 року ухвалою Вінницького апеляційного суду, постановленою під головуванням судді Берегового О.Ю., відкрито апеляційне провадження у вказаній справі. Надано право учасникам справи подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу до 13 листопада 2023 року, з дотриманням вимог, передбачених ч. 2 ст. 360 ЦПК України.

29 листопада 2023 року ОСОБА_1 подала до апеляційного суду клопотання про долучення доказів, а саме копій протоколів огляду місця події від 17 листопада 2020 року та від 04 грудня 2020 року. Дане клопотання мотивоване тим, що суддя Береговий О.Ю. у судовому засіданні 23 листопада 2023 року зажадав у ОСОБА_1 надати докази знищення майна, яке є предметом спору. Після цього вона звернулась до відповідного відділу поліції та отримала вказані вище докази.

30 листопада 2023 року ухвалою Вінницького апеляційного суду, постановленою під головуванням судді Берегового О.Ю., заяву ОСОБА_1 про відвід цьому судді задоволено. Справу передано на повторний автоматизований розподіл в частині заміни відведеного судді.

01 грудня 2023 року згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано для розгляду судді Ковальчуку О.В.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши обґрунтованість вказаного вище клопотання, колегія суддів вважає, що дане клопотання задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Частина 8 ст. 83 ЦПК України визначає, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 365 ЦПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду вирішує питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції.

Частинами 1-3 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, суд апеляційної інстанції наділений відповідними повноваженнями, які дозволяють йому усунути порушення, допущені судом першої інстанції при розгляді справи, зокрема щодо реалізації принципу змагальності у цивільному процесі, доказування сторонами тих обставин, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 145/474/17.

У постанові Верховного Суду від 27 березня 2023 року у справі № 686/9366/20 (провадження № 61-8136св22) зазначено, що тлумачення п. 6 ч. 2 ст. 356, ч. ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції. Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги ч. 1 ст. 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

За ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, передбаченому ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У постанові від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21 Верховний Суд зауважив, що ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що докази, які позивач просить долучити до матеріалів справи, існували на час розгляду справи судом першої інстанції, таких доказів суд першої інстанції не досліджував, натомість заявник не обґрунтувала поважності причин неподання такого клопотання в суді першої інстанції, разом з тим, матеріали справи не містять доказів та не вказують на обставини, які б завадили їй це зробити.

Крім того, матеріали справи також не містять доказів того, що апеляційний суд під головування судді Берегового О.Ю. у судовому засіданні 23 листопада 2023 року зажадав у ОСОБА_1 надати наведені вище докази.

З огляду на викладене, враховуючи зазначені норми процесуального права, наявні у матеріалах справи докази дозволяють встановити та надати оцінку фактичним обставинам справи, тому у задоволенні вищевказаного клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 83, 365, 367 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про долучення доказів відмовити.

Ухвала набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді: О. С. Панасюк

Т. М. Шемета