Справа № 405/6665/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Драного В.В.

при секретарі: Дятел О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 17.08.2015 року у розмірі 62372,43 грн. В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_1 звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 17.08.2015 року. Відповідач при підписанні анкети - заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банка складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт, підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання овердрафту відповідно до п. 2.1.1.5.7 договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті з розрахунку 365 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6. договору.

З 01.03.2019 року відповідно до п. 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки "Універсальна"; 84,0% - для картки "Універсальна голд".

Вказав, що у порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 16.11.2022 року заборгованість відповідача по кредиту становить 62372,43 грн., а саме: 53212,51 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2795,56 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 6364,36 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

В зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.01.2023 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

23.03.2023 року за вх. № 7169 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача адвокат Дубовий О.В. позов не визнав, заперечив проти доводів позивача, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема вказав, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими. Сума боргу не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки частина сплаченої відповідачем заборгованості була протиправно зарахована на покриття штрафних санкцій, тому сума заборгованості по кредиту має бути зменшена.

11.04.2023 року за вх. № 8893 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник банку заперечила проти доводів представника відповідача, викладених у відзиві на позов, просив позов задовольнити у повному обсязі. Вказала, що кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним, сторонами при укладенні договору були досягнути всі істотні умови договору. Згідно виписки по рахунку відповідача вбачається активне користування кредитними коштами. На погашення заборгованості банком розподілялись кошти у відповідності до умов договору.

25.04.2023 року за вх. № 10115 до суду від представника відповідача адвоката Дубового О.В. надійшли заперечення, в яких останній вказав, що усі наведені позивачем аргументи є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Разом з позовом АТ «ПриватБанк» подано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Представник відповідача адвокат Дубовий О.В. подав до суду клопотання, в якому просив провести розгляд справи без участі відповідача та її представника.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За таких обставин, суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до нової редакції Статуту позивача, затвердженого постановою КМУ від 05 червня 2019 року № 594 (в редакції постанови КМУ від 14 серпня 2019 року № 712), було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»; АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк», яке, в свою чергу, є правонаступником прав та обов`язків ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17.08.2015 року ОСОБА_1 , підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанку» (а.с.28). Шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк, за змістом якої відповідачка погодилась з тим, що зазначена заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку і Тарифами банку (а.с.28).

У наданій банком довідці про умови кредитування від 27.01.2021 року, зазначено відсоткова ставка за користування кредитом, розмір щомісячних платежів від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні, однак остання не підписана ОСОБА_1 (а. с. 29-32).

Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 видані кредитні картки, де строк дії останньої виданої картки до 02/23 (а.с.27).

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я ОСОБА_1 , старт карткового рахунку 17.08.2015 року, кредитний ліміт станом на 04.03.2021 - 50 000 грн. (а.с.26).

За наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за договором б/н від 17.08.2015 року, станом на 16.11.2022 року становить 62372,43 грн., а саме: 53212,51 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2795,56 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 6364,36 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. а.с.7-16).

Позивачем долучено до матеріалів справи виписку за договором №б/н по рахунку ОСОБА_1 за період з 17.08.2015 по 18.11.2022 (а.с.17-25).

Також долучено до матеріалів справи витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», який не містить підпису відповідачки про ознайомлення з ним (а.с.33-82).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а ч. 1 ст. 1049 вказаного Кодексу встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору кредит у строк та в порядку, встановлених договором.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просить стягнути заборгованість за тілом кредиту, а також заборгованість за нарахованими та простроченими відсотками.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Однак, анкета-заява позичальника від 17.08.2015 не містить умови щодо встановлення визначеного розміру, та порядку нарахування заборгованості за простроченими та нарахованим відсотками за користування кредитом.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 17.08.2015, посилається на витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, як невід`ємну частину договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим Витягом ознайомилася ОСОБА_1 та погодилася з ним, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку та могла їх розуміти, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, про що зазначено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (17.08.2015) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (05.12.2022), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Наявна в матеріалах справи інформаційна довідка банку, в якій передбачені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача судом до уваги не береться, оскільки складена лише 27.01.2021 року, а також не підписана позичальником ОСОБА_1 .

Зазначені вимоги позову про стягнення заборгованості за нарахованими та простроченими відсотками не можуть бути задоволені у зв`язку з їх безпідставністю через відсутність передбаченого обов`язку відповідача щодо їх сплати позивачу у анкеті-заяві від 17.08.2015 року, оскільки витяг з Умов та Правил, який викладений на банківському сайті www.privatbank.ua, не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

За таких обставин, банк не довів, що саме надані ним Умови

та Правила є складовою кредитного договору і що саме ці умови

ОСОБА_1 мала на увазі, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно брала на себе зобов`язання зі сплати відсотків за користування кредитом.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.

У позовній заяві банк зазначає, що відповідачка несвоєчасно та не в повному обсязі повертала кредитні кошти та не сплачувала передбачені зазначеним вище кредитним договором платежі, що призвело до виникнення перед банком заборгованості.

Банк на власний розсуд списував відсотки за користування кредитом, в той час як відповідачка сплачувала лише тіло кредиту, оскільки відсотки за прострочення зобов`язання не були передбачені умовами договору (анкети-заяви).

Із долучених позивачем розрахунків заборгованості за договором № б/н з 17.08.2015 по 16.11.2022 та виписки по рахунку відповідачки вбачається, що протягом всього кредитного періоду позичальниця користувалась кредитними коштами, та періодично вносила власні грошові кошти в рахунок погашення тіла кредиту.

Як виходить з матеріалів справи умовами зобов`язання між сторонами не було передбачено сплату відсотків за користування кредитом. А тому слід вважати, що списання банком коштів тіла кредиту в рахунок оплати відсотків за користуванням кредитом було безпідставним, і призвело до штучного збільшення розміру заборгованості за тілом кредиту.

До складу тіла кредиту можуть бути віднесені тільки кошти, які фактично отримані та використані позичальником, позаяк відсотки за користування кредитом є окремою складовою кредитних зобов`язань, які у межах існуючих між сторонами правовідносин не узгоджені.

Згідно наданого позивачем розрахунку сума заборгованості за тілом кредиту складає 53212,51 грн., в той час як у цьому ж розрахунку вказано: погашено заборгованості за поточним тілом кредиту - 46 937,12 грн.; погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту - 3853,50 грн.; погашено заборгованості по нарахованим відсоткам - 3150,26 грн., тобто погашення здійснено на суму 53940,88 грн.

Таким чином, відповідачкою були фактично внесені грошові кошти в сумі 53940,88 грн. на погашення заборгованості по кредиту, що перевищує нарахований банком розмір заборгованості за тілом кредиту у розмірі 53212,51 грн., а тому суд вважає, що підстави для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність заборгованості ОСОБА_1 за договором від 17.08.2015 року, у зв`язку з чим позов підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором від 17.08.2015 року в сумі 62372,43 грн. - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний