Провадження № 2/127/3251/23
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2023 року м. Вінниця
Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Арустамян Анаїт Едвардівни про забезпечення позову ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Злагода», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про визнання договору дійсним,
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до КС «Злагода», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про визнання договору про відступлення права вимоги від 28.10.2015, украдений між ОСОБА_1 та КС «Злагода» дійсним.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.09.2023 прийнято справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
07.12.2023 через систему Електронний суд представником позивача адвокатом Арустамян А.Е. подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 . Заяву мотивовано тим, що предметом спору у даній справі є визнання дійсним договору про відступлення права вимоги, який об`єднує права вимоги за договором кредитної лінії № 7089к від 30.07.2012, укладеного між відповідачем та ОСОБА_2 у простій письмовій формі; та договором іпотеки, укладеного між відповідачем та ОСОБА_3 . Зазначає, що позивачеві стало відомо, що в результаті проведених 18.10.2021 електронних торгів право власності на предмет іпотеки (квартиру АДРЕСА_1 ) набув ОСОБА_4 . Про дану обставину позивачеві стало відомо із Єдиного державного реєстру судових рішень, в якому містяться процесуальні документи у справі № 127/2815/22. На думку представника позивача, вибуття предмета іпотеки із власності первісного іпотекодавця свідчить про можливість утруднення в подальшому виконати рішення, якщо таке буде ухвалено на користь позивача. При цьому КС «Злагода», яка брала участь у справі № 127/2815/22 як третя особа, не повідомила суд про існування договору про відступлення права вимоги, за яким були передані всі права. Крім того зазначає, що ОСОБА_4 є керівником КС «Злагода», а відтак придбання ним предмета іпотеки без врахування інтересів позивача, може свідчити про його намір приховати предмет іпотеки від звернення та нього стягнення та не виключає його подальшого відчуження.
Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій зі сторони відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача. Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (ст. ст. 156,158 ЦПК України).
Обґрунтованість заяви про забезпечення позову повинна бути доведена заявником, з врахуванням вимог ст.12 ЦПК України.
Разом з цим, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
Положеннями п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечено, також шляхом встановлення заборони вчиняти певні дії.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Зважаючи на наведені норми, враховуючи характер позову та подані докази при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.
Крім того, суд має враховувати, що обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача чи третіх осіб.
Реєстрація права власності ОСОБА_4 на зазначену вище квартиру відбулась майже два роки тому та на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 3282, від 13.12.2021, законність видачі якого приватним нотаріусом ВМНО Бєлою О.М. в межах цієї справи не перевіряється. Таким чином законність підстав набуття ОСОБА_4 , права власності на спірну квартиру в межах цієї справи не перевіряється, така обставина, згідно заявлених позивачем позовних вимог до КС «Злагода», до предмету доказування не входить.
Доказів обставини того, що ОСОБА_4 , як власник квартири АДРЕСА_1 , з 13.12.2021 вживає будь які заходи спрямовані на реалізацію цієї квартири, як то розміщення відповідних оголошень на профільних веб сайтах, укладає попередні договори, або веде будь які перемовини з приводу реалізації (відчуження спірної квартири у будь який спосіб) матеріали справи та заяви про забезпечення позову не містять.
З огляду на викладене суд констатує, що матеріали справи не містять будь яких доказів про існування реальних (а не уявних) ризиків, які мали б слугувати підставою для забезпечення позову.
Також суд відзначає, що предметом позову у цій справі є позовні вимоги немайнового характеру про визнання дійсними договору про відступлення права вимоги. В разі задоволення наведеного позову, позивач набуде право на задоволення своїх вимог в тому числі і шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до встановленого законом пріоритету та черговості, незалежно від того, кому станом на час звернення стягнення такий предмет іпотеки буде належати.
При цьому суд зважає також на те, що ОСОБА_4 набув право власності на спірну квартиру задовго до пред`явлення позивачем позовної заяви, яка на даний час перебуває в провадженні суду.
Таким чином суд зазначає, що стороною позивача у заяві про забезпечення позову не наведено реальних (достовірних) ризиків та не представлено будь-яких документальних підтверджень тому, що ОСОБА_4 , як фізична особа наразі здійснює чи має реальний намір будь-яким чином здійснити реалізацію вищезазначеного майна.
Принагідно суд відзначає, що позивач просить забезпечити її позов шляхом заборони відчуження спірної квартири (обраний позивачем спосіб забезпечення ґрунтується на п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України), а не шляхом накладення на неї (квартиру) арешту. При цьому матеріали справи не містять посилань на те, кого має стосуватись така заборона з відчуження нинішнього власника спірної квартири ОСОБА_4 , який учасником справи не являється, чи всіх/окремих суб`єктів, які здійснюють відповідні дії з реєстрації набуття/чи припинення речових прав на нерухоме майно.
За таких обставин та наведеної вище аргументації, внесена на розгляд суду заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення, а тому в її задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, 353- 354 ЦПК України, суд, -
В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Арустамян Анаїт Едвардівни про забезпечення позову ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Злагода», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про визнання договору дійсним, шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя: