Справа№592/807/23
Провадження №2/592/566/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю: секретаря судового засідання Алфімової І. В. ,

представника позивачки: адвоката Потураєва С. В. ,

відповідача: ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

20.01.2023 року ОСОБА_2 звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, із змісту якого вбачається, що 05.09.2015 року вона ОСОБА_2 уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке було видано 05.09.2015 року Ковпаківським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільних інтересів та взаєморозуміння з ОСОБА_1 не залишилось, шлюбні відносини припинені, близько дев`яти місяців вони проживають окремо. Подальше подружнє життя та збереження сім`ї неможливе, суперечить інтересам кожного з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Від шлюбу вони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зародження, дитина проживає разом з нею. Відповідно до ст. 180 СК України України відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте добровільно кошти на утримання дитини відповідач не надає. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вона вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісяця. Відповідно до ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них. Позивачка повідомляє про те, що заходи досудового врегулювання спору не проводились, заходи забезпечення доказів та позову не вживались. Позивачка повідомляє про те, що оригінали документів, доданих до позовної заяви, знаходяться у неї. Позивачка повідомляє про те, що нею були понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6300,00 грн. . Позивач підтверджує те, що нею не було подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим предметом та з тих самих підстав. Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 104, 110, 112, 180, 181, 182, 183, 191 СК України; ст. ст. 4, 19, 23, 28, 175, 177, 184 ЦПК України, вона просила: 1. Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 05.09.2015 року Ковпаківським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 958. 2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Лебедин, Сумської обл. , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на її користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Лебедин, Сумської обл. , РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) , починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. 3. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Лебедин, Сумської обл. , РНОКПП НОМЕР_1 ) на її користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Лебедин, Сумської обл. , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати по справі (вхідний № 2072/23 від 20.01.2023 року) (а. с. 1, 2) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.01.2023 року у справі № 592/807/23, провадження № 2/592/566/23 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини було залишено без руху. Було ухвалено запропонувати позивачці виправити недоліки позовної заяви в строк, що передбачений ч. 2 ст. 185 ЦПК України, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху для усунення недоліків. Якщо позивачка, відповідно до ухвали суду, у встановлений строк не виконає вимоги, визначені у ст. 175 ЦПК України, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачці. Ухвала оскарженню не підлягає. Ухвала набрала законної сили (https://reyestr.court.gov.ua/Review/108599738) (а. с. 19) .

02.02.2023 року відповідач ОСОБА_1 надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми відзив на позовну заяву про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, із змісту якого вбачається, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Ознайомившись з даною позовною заявою, з позовними вимогами ОСОБА_2 , він може погодитися лише частково з огляду на наступне. Дійсно, 05.09.2015 року він вступив у зареєстрований шлюб з ОСОБА_4 , який був зареєстрований у Сумському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, після чого її прізвище стало ОСОБА_5 . Від вказаного шлюбу у них з відповідачкою дійсно є спільна дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Але він не згоден з твердженням відповідачки про те, що їхнє спільне сімейне життя не склалось у зв`язку з відсутністю спільних інтересів та взаєморозуміння. Навпаки, з самого початку їхнього спільного сімейного життя та до повномасштабного вторгнення рф на територію України у лютому 2022 року, у них з відповідачкою були нормальні подружні відносини, взаємоповага та взаєморозуміння. Після того як колони військової техніки російських військ зайшли на територію Сумської області та виникла реальна загроза окупації м. Суми, за спільним з відповідачкою рішенням, на початку весни 2022 року, він відправив її разом з дитиною спочатку за Західну Україну, а згодом за межі України. Таким чином, їхні шлюбні відносини, як чоловіка і дружини, були припинені не у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння між ними, а в наслідок військових дій, коли виникла загроза для життя і здоров`я відповідачки та їхньої дитини. Він був змушений відправити їх, знову ж таки за згодою відповідачки, у більш безпечне місце. Разом з іншими біженцями з України вона опинилась у Федеративній Республіці Німеччина, де їй та дитині було надане житло та інші пільги, які передбачені законодавством даної країни для біженців, що як її особисто, так і його повністю влаштовувало. На той час вони продовжували підтримувати між собою телефонний зв`язок і їхні відносини залишались бути нормальними. Але через деякий час дружина йому зателефонувала та повідомила про те, що вона зустріла іншого чоловіка, стала жити з ним спільним сімейним життям, у зв`язку з чим бажає розірвати їхні шлюбні відносини. Це повідомлення стало для нього несподіванкою, він йому спочатку не повірив і тому вирішив поїхати до дружини для того, щоб з`ясувати з нею відносини, а заодно і поспілкуватись з їхньою дитиною. Коли в листопаді поточного року йому вдалося зробити таку поїздку, то з`ясувалось, що дійсно, приблизно з початку літа 2022 року, дружина проживає разом з іншим чоловіком, підтримувати подружні стосунки з ним не бажає, а навпаки має намір звернутись до суду про розірвання їхнього шлюбу. При вказаних обставинах у нього не залишалось іншого вибору як самому звернутись з аналогічною заявою до суду, що ним і було зроблено. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.01.2023 року їхній шлюб було розірвано. Таким чином, позовні вимоги колишньої дружини про розірвання між ними шлюбу на даний час позбавлені всякого сенсу, оскільки шлюб вже розірваний. Не може він погодитись в повній мірі із її позовними вимогами щодо стягнення з нього аліментів на дитину, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 16.12.2022 року. Справа в тому, що весь той час, з моменту виїзду відповідачки з м. Суми у березні 2022 року і до жовтня 2022 року включно, він повністю матеріально забезпечував її та їхню дитину, перераховуючи на її банківські картки № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 достатньо значні суми грошових коштів, що підтверджується відповідними виписками АБ Укргазбанк від 07.03.2022 року на суму 9000,00 грн. , від 30.03.2022 року на 8000,00 грн. , від 30.04.2022 року на 13000,00 грн. від 30.05.2022 року на 5000,00 грн. , від 05.07.2022 року на 4000,00 грн. , від 11.07.2022 року на 3800,00 грн. , від 18.07.2022 року на 3900,00 грн. , від 21.07.2022 року на 4000,00 грн. , від 17.10.2022 року на 8500,00 грн. , а всього на 59200 грн. . Копії платіжних виписок долучаються до матеріалів відзиву на позовну заяву. Більш того, перебуваючи за кордоном, а саме: в Німеччині, відповідачка розраховувалась за придбання різноманітних товарів та за надані їй інші послуги його банківськими картками (платіжною та кредитною) . Даний факт також підтверджується роздруківкою руху коштів з вказаних банківських карток. Так, з його кредитної банківської картки протягом 2022 року у травні відповідачка зробила 8 розрахунків на загальну суму 36086,47 грн. , у червні зробила 6 розрахунків на загальну суму 7104,02 грн. , у липні зробила 16 розрахунків на загальну суму 24236,38 грн. , а всього з вказаної банківської картки вона зробила розрахунків на суму 67426,85 грн. . Даний факт підтверджується випискою руху коштів з його кредитної картки. Крім кредитної картки, перебуваючи у Німеччині, відповідачка використовувала для розрахунків і його зарплатну картку. Так, з вказаної картки, протягом липня-серпня 2022 року вона використала 18981,79 грн. . Таким чином, за період з березня до серпня 2022 року з урахуванням його перерахувань та витрат з його кредитної і зарплатної банківських карток відповідачка отримала від нього 145608, 64 грн. (59200 + 67426,85 + 18981,79 ) , що складає 14560,86 грн. на місяць (145608,64 :10) , якщо брати період з березня до грудня 2022 року. Абсолютно очевидно, що вказана середньомісячна сума грошових коштів значно більше, ніж та сума, яка могла йому бути присуджена судом в рамках вимог ст. ст. 182, 183 СК України. Не випадково, що в період його перебування в Німеччині, відповідачка написала йому розписку, згідно якій вона зобов`язується не подавати на аліменти в період з 01.01.2023 року до 01.08.2023 року, оскільки за цей період сума коштів на аліменти від нього нею отримана, бо якщо брати період з березня 2022 року до серпня 2023 року, то середньомісячна сума вже сплачених ним відповідачці аліментів складає 8089,36 грн. , що також безумовно є значно більшою сумою ніж 1/4 частина його заробітної плати. Копія, з наявного у нього оригіналу розписки, до відзиву на позовну заяву додається. Враховуючи вищевказане, керуючись ст. 178 ЦПК України, він просив: 1. Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні її позовних вимог щодо розірвання шлюбу за їх безпідставністю. 2. Призначити йому сплату аліментів на користь відповідачки для утримання їхнього з нею спільного сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до чинного сімейного законодавства, починаючи з 01.09.2023 року. 3. Судові витрати, пов`язані з судовим розглядом даної справи, включаючи і її витрати на правову допомогу адвоката, покласти на відповідачку (вхідний № 3296 від 02.02.2023 року) (а. с. 25, 26) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.03.2023 року у справі № 592/807/23, провадження № 2/592/566/23 було відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в частині позовних вимог щодо розірвання шлюбу. Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду. Ухвала набрала законної сили (https://reyestr.court.gov.ua/Review/109318385) (а. с. 65) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.03.2023 року у справі № 592/807/23, провадження № 2/592/566/23 було відкрито спрощене позовне провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Розгляд справи було ухвалено проводити в судовому засіданні, яке відбудеться 15.03.2023 року об 11 годині 00 хвилин в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми (м. Суми, вул. Маґістратська, буд. 12, зал судових засідань № 11 з повідомленням сторін. Було ухвалено встановити відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення йому цієї ухвали, протягом якого він має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України. Одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів. Було ухвалено роз`яснити відповідачу, що в разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов до позивача. Було ухвалено встановити позивачу строк три дні з дня отримання копії відзиву, протягом якого він має право подати суду відповідь на відзив, передбачену ст. 179 ЦПК України, до якої застосовуються правила, встановлені ч. ч. 3, 5 ст. 178 ЦПК України. Одночасно з поданням суду відповіді на відзив позивач зобов`язаний її копію надіслати іншим учасникам справи. Було ухвалено встановити відповідачу строк три дні з дня отримання відповіді на відзив, протягом якого він має право подати суду заперечення, передбачене ст. 180 ЦПК України, до якого застосовуються правила, встановлені ч. ч. 3, 5 ст. 178 ЦПК України. Копію заперечення і доданих до нього одночасно з поданням його суду відповідач повинен надіслати іншим учасникам справи. Було ухвалено роз`яснити учасникам справи, що на підставі п. 4 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: ненадання копії відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: http://kv.su.court.gov.ua/sud1806/gromadyanam/csz/ . Ухвала оскарженню не підлягає. Ухвала набрала законної сили 01032023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/109318389) (а. с. 66) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.04.2023 року у справі № 592/807/23, провадження № 2/592/566/23 було постановлено здійснити перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів в розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Було ухвалено замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, яке призначити на 25.04.2023 року на 14 годину 30 хвилин. Ухвала оскарженню не підлягає. Ухвала набрала законної сили 12.04.2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/110203486) (а. с. 75) .

25.04.2023 року представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Потураєв Сергій Валерійович надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми відповідь на відзив, із змісту якої вбачається, що ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.04.2023 року у справі № 592/807/23 був здійснений перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів в розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання було призначено на 25.04.2023 року на 14 годину 30 хвилин. Суд у судовому засіданні запропонував сторонам до початку підготовчого засідання подати заяви по суті справи та всі наявні докази. Враховуючи наведене, відповідно до ст. 179 ЦПК України, він подає суду відповідь на відзив, в якому викладає свої пояснення, міркування й аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення. Відповідач у відзиві, в частині заперечень про стягнення аліментів з моменту звернення до суду, зазначає про те, що він постійно сплачував значні кошти на утримання як дружини так і дитини, що колишня дружина користувалась його банківськими картками за кордоном. Відповідач посилається на розписку, відповідно до якої ОСОБА_2 зобов`язується не подавати на аліменти в період з 01.01.2023 року до 01.08.2023 року, оскільки за цей період сума коштів позивачці сплачена та та вона зобов`язується дозволяти спілкувалися з його батьком ОСОБА_1 . Щодо розписки. Відповідно до ч. 2 ст. 109 СК України договір між подружжям про розмір аліментів па дитину мас бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ч. 1 ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦК України правочин, що обмежує можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обов`язки, є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) . У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Таким чином, розписка, складена ОСОБА_2 , в якій вона обмежує свої права, а саме: зобов`язується не подавати на аліменти в період з 01.01.2023 року до 01.08.2023 року, є нікчемним правочином, який не породжує для позивачки жодних правових наслідків. Крім того, з форми складання розписки вбачається, що речення так як за цей період сума коштів мені сплачено була дописана вже після написання розписки між рядками. Щодо отриманих коштів від відповідача. Позивачка не заперечує, що отримувала кошти на своє з дитиною утримання як додаткові витрати, оскільки змушена була евакуюватись у зв`язку з війною. Але жодні з переказаних коштів не вказані як перерахування аліментів на утримання дитини, а перераховані як переказ власних коштів. Ймовірно, це були спільні кошти родини, які вони витрачали в інтересах сім`ї. Крім того, ОСОБА_1 склав для ОСОБА_2 свою розписку, того ж дня, що й розписка ОСОБА_2 . Копія надається, оригінал мається у позивачки. Відповідно до розписки, ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 свої грошові кошти в сумі 1600 Євро. Таким чином, розрахунки між подружжям з приводу поділу спільного майна (грошових коштів) не є розрахунками зі сплати аліментів. Щодо бажання відповідача сплачувати аліменти відповідно до чинного сімейного законодавства з 01.09.2023 року. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У ньому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років Таким чином, СК України не передбачає ухвалення рішення про стягнення аліментів у майбутньому, а зобов`язує стягувати їх від дня пред`явлення позову. Якщо відповідач вважає, що він за період від дня пред`явлення позову, вже сплачував аліменти, він має право, відповідно до ч. 8 ст. 71 Закону України Про виконавче провадження вирішити спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 19 цього ж Закону сторони виконавчого провадження зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником. Враховуючи наведене, керуючись ст. 179 ЦПК України, він просив долучити відповідь на відзив та копію розписки відповідача до справи та врахувати їх при прийнятті рішення (вхідний № 13079/23 від 25.04.2023 року) (а. с. 81-83) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.07.2023 року у справі № 592/807/23, провадження № 2/592/566/23 було постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів до судового розгляду по суті на 07.09.2023 року на 11 годину 00 хвилин. В судове засідання було ухвалено викликати сторони. Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Ухвала набрала законної сили 06.07.2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/112013000) (а. с. 94) .

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Потураєв Сергій Валерійович позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, у відповіді на відзив. Він просив позов задовольнити в частині стягнення аліментів.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позов визнав частково, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Він просив задовольнити позов частково.

Вислухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Потураєва Сергія Валерійовича, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 , дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, враховуючи наявність судових рішень, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень в режимі повного доступу, суд дійшов наступного висновку.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.01.2023 року у справі № 592/10547/23, провадження № 2/592/439/23 позов ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу, було задоволено. Було ухвалено розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 05.09.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) , актовий запис 958. Було ухвалено зобов`язати Головне управління державної казначейської служби України у Сумській області повернути ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп. , сплачений згідно квитанції АТ Креді Агріколь Банк , квитанція № 45765451-1 від 26.12.2022 року. Було ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 496 грн. 20 коп. . Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення набрало законної сили 24.02.2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/108545031) (а. с. 24, 62, 63) .

Відповідно до ч. 2 ст. 109 СК України договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Для договорів подружжя про виховання дитини та визначення умов її життя після розірвання шлюбу закон передбачає просту письмову форму. Однак за бажанням сторін такий договір може бути посвідчено нотаріально. Згідно ч. 4 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, який за законом не потребує такого посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Треба відзначити, що природу договору, передбаченого ч. 2 ст. 109 СК України, важко визначити однозначно. В першу чергу це стосується його змісту. В законі лише передбачено, що договір подружжя щодо розміру аліментів на дитину повинен бути нотаріально посвідчений. Виходячи із тексту ч. 2 ст. 109 СК України можна зробити висновок, що договір має торкатися лише питання про розмір аліментів. Втім, треба звернути увагу на те, що в законі існують і інші норми, які визначають договірні відносини батьків щодо сплати аліментів на дитину (ч. 2 ст. 93, ст. 189 СК України) . Так, згідно ч. 1 ст. 189 СК батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, в якому визначити не лише розмір, а й строки їх сплати. В СК України міститься норма, згідно з якою подружжя має право визначити свої майнові права та обов`язки як батьків у шлюбному договорі (ч. 2 ст. 93 СК України) . Остання норма є найбільш широкою за змістом і дає можливість батькам встановити в договорі не лише розмір, а й порядок сплати аліментів на дітей. Немає заборон на укладення шлюбного договору відносно сплати аліментів і на випадок розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 187 СК України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві.

За бажанням одного з батьків відрахування аліментів на дитину може провадитися з його заробітної плати (пенсії, стипендії) . Такий спосіб розрахований переважно на випадки, коли один з батьків проживає окремо від дитини та бажає надавати кошти на її утримання. Відрахування аліментів за заявою одного з батьків є безперечним доказом виконання обов`язку по утриманню дитини в добровільному порядку. Для цього за місцем роботи (місцем виплати пенсії, стипендії) подається відповідна заява, у якій вказується розмір і строк, протягом якого передбачається провадити сплату аліментів. Очевидно, така заява може містити вказівку і про періодичність платежів, хоча в СК України спеціальне положення на цей рахунок відсутнє. Якщо строк, протягом якого слід провадити відрахування із заробітної плати, у заяві не визначений, вони, як видно, провадяться доти, поки заява не відкликана. При цьому можлива ситуація, коли відрахування продовжують провадитися після досягнення дитиною повноліття, оскільки адміністрація організації, що провадить відрахування, керується тільки заявою свого працівника й не зобов`язана контролювати наявність підстав для сплати ним аліментів. У такому випадку, платник не може вимагати повернення сплачених сум (ст. 1212 ЦК України) . Хоча в законодавстві не визначена форма заяви про відрахування аліментів на дитину, очевидно, що вимагається проста письмова форма.

У відповідності до ч. 1 ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Протягом тривалого часу відносини батьків і дітей щодо утримання регулюватись виключно імперативними нормами. В юридичній літературі зазначалося, що зміст аліментного зобов`язання встановлено законом і не може бути змінено повністю або частково угодою сторін ні стосовно строку зобов`язання, ні стосовно його розміру, ні стосовно порядку сплати аліментних платежів. Пізніше окремі вчені стали припускати можливість укладення таких договорів. Однак домовленість між батьками про надання утримання була розрахована виключно на її добровільне виконання і не мала юридичного значення. В СК України таким домовленостям надано правового значення. На відносини щодо утримання поширене диспозитивне регулювання. Права та обов`язки батьків і дітей щодо утримання можуть виникати не лише з закону, а й з договору (ч. 2 ст. 7, ч. 1 ст. 9 СК України) . Батьки можуть укласти окремий договір: а) про сплату аліментів на дитину (ст. 189 СК України) ; б) про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно (ст. 190 СК України) або включити відповідні положення до шлюбного договору (ч. 2 ст. 93 СК України) . При розірванні шлюбу подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них проживатимуть діти і яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто проживатиме окремо (ч. 1 ст. 109 СК України) . Відповідно до ч. 1 даної статті суб`єктами договору про сплату аліментів на дитину є її батьки. Право на укладення договору передбачено в нормі тільки для батьків. В юридичній літературі пропонується визнати суб`єктом такого договору неповнолітню дитину, яка досягла 14 років. Така пропозиція обґрунтовується тим, що в СК України кожному учаснику сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, надане право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу (ч. 1 ст. 18 СК України) . При цьому зазначається, що особа, яка може захищати свої порушені права в суді (зокрема подати позов про стягнення аліментів) , очевидно, може здійснювати своє право на отримання аліментів від батьків шляхом укладення договору. В разі надання можливості укладення аліментних договорів з дитиною, такий договір не повинен погіршувати становище аліментоуповноваженої особи. Втім, це питання має набагато глибші корені і його вирішення залежить від вирішення питання про розмежування предмету сімейно-правового та цивільно-правового регулювання. Особливістю сімейного права є імперативна основа в нормах сімейного законодавства, яка обумовлюється характером відносин, які ним регулюються, і метою регулювання. Регулювання сімейних відносин здійснюється з метою зміцнення сім і, забезпечення кожної дитини можливістю духовного та фізичного розвитку. Метою зобов`язань по утриманню є забезпечення дитини утриманням, а не забезпечення інтересів платника і одержувача аліментів. В сімейному праві договір про сплату аліментів розглядається в першу чергу як інструмент виконання аліментного зобов`язання, суб`єктний склад і підстави виникнення якого чітко врегульовані імперативними нормами сімейного права. Таким чином, сімейне законодавство імперативно встановлює коло суб`єктів, які можуть укладати договори в сфері відносин по утриманню. А договори про надання утримання відрізняються від цивільно-правових договорів особливим суб`єктним складом. За своєю природою договір про сплату аліментів є двостороннім, безоплатним та консенсуальним. Предметом договору з надання утримання є дії того з батьків, хто зобов`язаний сплачувати аліменти дитині за договором. Можна припустити, що сторони можуть закріпити в договорі права і обов`язки обох батьків по утриманню дитини. Це може мати місце, наприклад, у разі, якщо дитина фактично не проживає ні з одним з батьків, а перебуває в дитячому закладі (спортивному, медичному тощо) . Батьки можуть визначити в договорі, яку суму коштів і на які потреби дитини кожний з них має спрямовувати у зв`язку з її утриманням. Також батьки можуть закріпити у договорі взаємні обов`язки про перерахування коштів на особистий рахунок дитини в однаковому розмірі. В такому випадку кожний з батьків у зобов`язанні, що випливає з договору, матиме одночасно права і обов`язки і вважатиметься боржником у тому, що він повинен виконати на користь дитини (перерахувати кошти на рахунок дитини) , і одночасно кредитором в тому, що він має право вимагати від другої сторони (також перерахувати кошти на рахунок дитини) . При цьому зобов`язання є безоплатним, оскільки сторони не надають один одному майнових благ, а майнове надання за договором отримує дитина. Відповідно до ч. 1 даної статті батьки можуть визначити в договорі розмір та строки виплати аліментів. Лаконічність даної статті, зокрема щодо визначення змісту договору, має як позитивні, так і негативні боки. З одного боку закон надає батькам широку свободу щодо визначення умов договору і не ставить при цьому багато вимог, обов`язкових до виконання при його укладенні. З іншого боку це викликає складнощі у практиці застосування норми. Довгий час з моменту набрання чинності новим СК України багато хто з нотаріусів відмовлявся посвідчувати договори про надання утримання, які були самостійно складені сторонами. Однак зразок договору нотаріуси також не завжди могли надати. Це стримувало розповсюдження практики укладення договорів про сплату аліментів на дитину. У зв`язку з цим в юридичній літературі висловлено пропозиції щодо доповнення СК України спеціальними правилами щодо аліментних договорів. При укладенні договору батьки можуть відійти від положень сімейного законодавства і на власний розсуд визначити свої права і обов`язки щодо утримання дитини. Зміст договору складають умови щодо порядку, розміру та строків надання утримання дитині, а також усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін досягнуто згоди. В першу чергу сторони самостійно визначають в договорі розмір аліментів. Він може становити тверду грошову суму або відсоток (частку) від доходу (заробітку) одного з батьків. Сторони можуть застосувати комбінований спосіб визначення розміру аліментів, встановивши розмір аліментів у відсотку від доходу, наприклад, на поточні потреби і у твердій грошовій сумі на спеціальні потреби дитини (навчання, лікування тощо) . Тверда грошова сума може бути чітко фіксованою або встановлений порядок її розрахунку щодо постійних фіксованих у законі сум (у кратному відношенні до неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, прожиткового мінімуму дітей відповідного віку, мінімальної заробітної плати) . Якщо розмір аліментів визначений у твердій грошовій сумі, у договір варто включати умови щодо її індексації (п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів № 3 від 15.05.2006 року) . В ч. 2 ст. 184 СК України закріплено вимогу щодо індексації розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, які стягуються за рішенням суду. У СК України не міститься положення про індексацію аліментів, які виплачуються за договором. Якщо в договорі розмір аліментів визначений у відсотку від доходу одного з батьків, необхідно визначити, що саме є доходом, з якого такий відсоток обчислюється. Сторони можуть визначити в договорі види доходів платника, з яких будуть виплачуватися аліменти, а також визначити види доходів, з яких така виплата не здійснюватиметься не буде. Сторони можуть визначити форму надання утримання: натуральну, грошову або змішану. Відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Якщо в договорі передбачено сплату аліментів у грошовій формі, сторони можуть домовитися про готівкову або безготівкову форму розрахунків (шляхом зарахування аліментів на банківський рахунок одержувача або дитини) . Батьки можуть домовитися про порядок передачі коштів (переказом через відділення зв`язку) , місце платежу (місце проживання платника або одержувача аліментів) .

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Вимога про стягнення аліментів на дитину може бути подана до суду протягом усього строку існування права на утримання, тобто до досягнення дитиною повноліття. На вимоги, що випливають із сімейних відносин, включаючи вимоги про стягнення аліментів, позовна давність не поширюється, крім випадків, що передбачені у законі (ч. 1 ст. 20 СК України, ч. 2 ст. 268 ЦК України) . Тому не має значення, скільки часу минуло з моменту порушення права. Позов може бути поданий за місцем проживання позивача (стягувача аліментів) або відповідача (ст. ст. 109, 110 ЦПК України) . Якщо позовна заява подана безпосередньо до суду, позов вважається поданим від дня його прийняття. Якщо позовна заява відправлена через поштове відділення зв`язку, днем подання позову вважається календарна дата, зазначена на поштовому штемпелі, а не дата його надходження до канцелярії суду. Положення ч. 1 даної статті має процесуальний характер. Така ж сама норма містилася в ст. 88 КпШС України. В СК України вона закріплена практично без змін. За загальним правилом аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня подання позову на майбутнє. Дана норма також застосовується до відносин батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина (ст. 201 СК України) .

Отже, оскільки позов ОСОБА_2 був зареєстрований в канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми 20.01.2023 року, відтак у суворій відповідності до імперативних вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину слід присудити за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а саме: від 20.01.2023 року, оскільки ані відповідачем ОСОБА_1 , ані його представником адвокатом Сапічем Володимиром Михайловичем не було надано суду нотаріально посвідчений договір між подружжям про сплату аліментів на дитину, у якому мали бути визначені розмір та строки виплати аліментів, відтак суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, слід задовольнити частково. Слід стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Лебедин, Сумської обл. , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Лебедин, Сумської обл. , РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) , починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду та до досягнення сином повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Слід стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Лебедин, Сумської обл. , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн. .

При цьому, важливо пам`ятати, що дитина не винна в тому, що її батьки розлучились, і у батька чи матері тепер нова родина чи інші пріоритети, дитина має усталений спосіб і рівень життя, що обумовлений, крім іншого, і необхідним належним рівнем матеріального забезпечення. При цьому, обов`язок по забезпеченню дитини лежить у рівних частинах на обох батьках, а не лише на одному з них, оскільки перш за все діяти потрібно в інтересах дитини, адже саме батьки, відповідальні за її життя та благополуччя, і кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Європейський суд з прав людини вказав про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України (Seryavin And Others v Ukraine ) від 10.02.2010 року, заява № 4909/04, § 58) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 247, 259, 265-268, 272, 430 ЦПК України; ст. ст. 109, 187, 189, 191 СК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Лебедин, Сумської обл. , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Лебедин, Сумської обл. , РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) , починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду та до досягнення сином повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Лебедин, Сумської обл. , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 536,80 грн. .

Рішення суду може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Головуючий: І.Г. Бичков