ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4780/23 Справа № 216/3414/21 Суддя у 1-й інстанції - ОНОПЧЕНКО Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №216/3414/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2023 року про залишення позову без розгляду (суддя Онопченко Ю.В.),

в с т а н о в и в:

В червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2023 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів залишено без розгляду.

З вказаною ухвалою не погодилася ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , та оскаржила його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2023 року про залишення позову без розгляду та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, постановити окрему ухвалу на дії суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не були належним чином повідомлені про дати судових засідань 26 січня 2023 року та 21 березня 2023 року, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вручення викликів (повісток) до суду відповідно до вимог законодавства та правових позицій Верховного Суду з визначеного питання. Крім того, суд першої інстанції не надав оцінки обставинам та причинам неявки сторін у судове засідання 21 березня 2023 року, наявності відсутності підстав для відкладення судового розгляду справи та відповідних клопотань. Зазначає, що 21 березня 2023 року мали місце повітряні тривоги, тому судова охорона суду не допускала учасників справ до приміщення суду, повідомивши, що за розпорядженням голови суду справи були зняті з розгляду, а підсистема Електронний суд в час не працювала у зв`язку з находженням працівників суду у бомбосховищі.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронного листа та про доставку повідомлення.

Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що у червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів (а.с. 1-11).

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2021 року вказану цивільну справу прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 16 вересня 2021 року (а.с. 13).

Відповідно до довідки Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 вересня 2021 року судове засідання у справі №216/3414/21 відкладено на 24 листопада 2021 року о 10 годині 00 хвилин у зв`язку з неявкою відповідача (а.с. 19).

20 вересня 2021 року на сайті Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області розміщено оголошення про розгляд справи 24 листопада 2021 року о 10 годині 00 хвилин (а.с. 20).

24 листопада 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , просила суд першої інстанції відкласти розгляд справи на іншу дату (а.с. 21-22).

Згідно із довідкою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 листопада 2021 року судове засідання у справі відкладено на 16 лютого 2022 року о 16 годині 15 хвилин за клопотанням представника позивача (а.с. 23).

Відповідно до не зареєстрованої телефонограми б/н від 15 лютого 2022 року представника позивачки ОСОБА_2 повідомлено про розгляд справи на 16 лютого 2022 року о 16 годині 15 хвилин (а.с. 24).

15 лютого 2022 року на сайті Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області розміщено оголошення про розгляд справи 16 лютого 2022 року о 16 годині 15 хвилин (а.с. 25).

15 лютого 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , просила суд першої інстанції відкласти розгляд справи до моменту закінчення карантину (а.с. 31-34).

Згідно із довідкою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2022 року судове засідання у справі відкладено на 25 травня 2022 року о 14 годині 00 хвилин за клопотанням представника позивача. Довідка не містить реквізитів та підпису уповноваженої особи (а.с. 35).

Відповідно до довідки Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2022 року судове засідання у справі відкладено на 27 вересня 2022 року о 14 годині 45 хвилин у зв`язку із воєнним станом. Довідка не містить реквізитів та підпису уповноваженої особи (а.с. 39).

Згідно із довідкою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2022 року судове засідання у справі відкладено на 16 листопада 2022 року о 14 годині 15 хвилин за клопотанням представника відповідача (а.с. 53).

Відповідно до довідки Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2022 року судове засідання у справі відкладено на 26 січня 2023 року о 13 годині 15 хвилин у зв`язку з неявкою відповідача. Довідка не містить реквізитів та підпису уповноваженої особи (а.с. 73).

З довідки Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 січня 2023 року вбачається, судове засідання у справі відкладено на 21 березня 2023 року о 14 годині 30 хвилин у зв`язку ненадходженням електропостачання. Актом про відсутність електропостачання, складеного працівниками суду, засвідчена відсутність електропостачання 26 січня 2023 року, починаючи з 08 години 00 хвилин по 17 годину 00 хвилин у Центрально-Міському районному суді міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с. 75, 76).

Згідно із довідкою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2023 року фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України. Довідка не містить реквізитів та підпису уповноваженої особи (а.с. 78).

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належним чином повідомлений про розгляд справи та повторно не з`явився у судове засідання без поважних причин, що є підставою для залишення його позову без розгляду.

Апеляційний суд не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, як з таким, що зроблений з порушенням норм процесуального права та зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно із частиною 3 статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до частини 5 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Частинами 1 - 4 статті 128 ЦПК України передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Згідно із частиною 5 статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Частиною 6 статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Із змісту пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України вбачається, що суд залишає заяву без розгляду за наявності таких умов у сукупності: позивача належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи; він повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин; від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд повинен врахувати всі умови залишення заяви без розгляду у сукупності. Відсутність хоча б однієї із умов не дає права суду залишати позов без розгляду.

При цьому відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13 (провадження № 61-36375св18), повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в такому разі має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 квітня2021 року у справі № 675/1714/19 (провадження № 61-2547св21), від 26 квітня 2021 року у справі № 675/1561/19 (провадження № 61-2548св21).

Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи з червня 2021 року у провадженні суду першої інстанції перебувала справа 216/3414/21 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів.

Справа призначалась до розгляду неодноразово, зокрема, на 16 листопада 2022 року, 26 січня 2023 року та 21 березня 2023 року.

Однак, доказів належного повідомлення ОСОБА_1 та/або її представника ОСОБА_2 про судові засідання матеріали справи не містять.

Поштові повідомлення про вручення судової повістки про виклик на 16 листопада 2022 року, 26 січня 2023 року та 21 березня 2023 року на ім`я ОСОБА_1 або її представника ОСОБА_2 чи її невручення у матеріалах справи відсутні.

При цьому, матеріали справи взагалі не містять будь-яких відомостей щодо повідомлення учасників справи про її розгляд, який мав відбутися 16 листопада 2022 року, 26 січня 2023 року та 21 березня 2023 року.

У справі містяться лише судові повістки про виклик на 26 січня 2023 року та 21 березня 2023 року о 14:30 представника позивачки ОСОБА_2 , проте наявність повістки в матеріалах справи не свідчить про належного повідомлення учасника справи про дату час та місце розгляду справи (а.с. 57, 74, 77).

Інші способи повідомлення учасників справи, зокрема, SMS-повідомлення або повідомлення за допомогою електронної пошти чи електронного кабінету судом першої інстанції не використовувались.

Оскільки відсутня одна з складових, які враховуються при вирішенні питання про залишення позову без розгляду, а саме позивач не був двічі належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, суд не мав права залишати позов без розгляду.

До того ж, зі змісту оскаржуваної ухвали не вбачається обґрунтування неможливості розгляду спору по суті за наявними матеріалами справи, не зазначено, яким чином неявка позивача в судове засідання у цьому випадку перешкоджала вирішенню спору по суті за наявними у матеріалах справи доказами, не вказано, які саме вимоги суду не було виконано позивачем.

Аналізуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Разом з тим колегія суддів ураховує аргументи скаржника щодо відсутності в учасників справи достатнього часу з`явитися у судове засідання з огляду на оголошення у Кривому Розі повітряної тривоги.

Так, 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі воєнний стан в Україні продовжувалася згідно із Указами Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, від 18 квітня 2022 року №259/2022, від 17 травня 2022 року №341/2022, від 12 серпня 2022 року №573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022 та від 06 лютого 2023 року №58/2023 і триває й досі.

Судове засідання було призначено на 21 березня 2023 року о 14:30 год., в цей час у місті Кривому Розі тривала повітряна тривога.

Верховний Суд наголошує, що відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom, заява №4451/70, пункти 28-36) ЄСПЛ було визначено, що право на доступ до суду є одним з аспектів права на суд згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. У цій справі Суд визнав право на доступ до суду як невід`ємний аспект гарантій, закріплених у статті 6, пославшись на принципи верховенства права та недопущення свавілля, покладені в основу більшості положень Конвенції. Разом з тим, право на доступ до суду повинно бути «практичним та ефективним», а не «теоретичним чи ілюзорним» (рішення у справі «Беллє проти Франції» (Bellet v. France), заява №13343/87, пункт 36). Це міркування набуває особливої актуальності у контексті гарантій, передбачених статтею 6, з огляду на почесне місце, яке в демократичному суспільстві посідає право на справедливий суд (рішення у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany), [ВП] заява № 42527/98, пункт 45 та рішення у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Лупені та інші проти Румунії», (Lupeni Greek Catholic Parish and others v. Romania), [ВП] заява №76943/11, пункти 84, 86).

У справі «Bellet v. France» (заява №23805/94, пункт 36) ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Рішенням ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому, такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Сторони повинні мати можливість висловити свої аргументи під час публічного слухання справи. Право на змагальний процес означає можливість для сторін знати та висловити свої міркування щодо усіх наданих у справі доказів чи пояснень (рішення ЄСПЛ від 23 червня 1993 року у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» (Ruiz-Mateos v. Spain), заява № 12952/87).

ЄСПЛ визначив, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 4грудня 1995 року).

Отже, вирішуючи справу без участі позивача та/або його представника, який зазначав суду про своє бажання прийняти участь в розгляді справи у відкритому судовому засіданні, вдався до надмірного формалізму та позбавив, зокрема, позивача можливості довести суду переконливість своєї позиції на стадії апеляційного розгляду, відтак порушив його право на справедливий і публічний розгляд його справи.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі 640/4642/21.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов передвчасного висновку про залишення позову без розгляду.

Розглянувши апеляційну скаргу в частині постановлення окремої ухвали щодо дій суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Статтею 385 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції у випадку і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Згідно із частиною 1 статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу та реагування на виявлені під час судового розгляду порушення законності, постановлення окремої ухвали спрямовано на усунення причини та умови, що цьому сприяли.

Тобто, правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.

Аналіз положень наведеної статті ЦПК України дає підстави для висновку, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду.

Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду. При цьому скасування судового рішення не є безумовною підставою для постановлення окремої ухвали.

За наслідками апеляційного розгляду цієї справи колегія суддів апеляційного суду не вбачає передбачених статтею 262 ЦПК України підстав для постановлення окремої ухвали.

Згідно із статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки суд першої інстанції порушив порядок встановлений для вирішення питання, залишив без розгляду позовну заяву без з`ясування належним чином усіх обставин, які мають значення по справі, що призвело до помилкового вирішення питання, то за таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки розгляд справи по суті не було закінчено, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 374, 379, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2023 року про залишення позову без розгляду скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 червня 2023 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста