24.05.2023 Справа № 756/2605/16-ц
Справа № 756/2605/16-ц
Провадження № 6/756/126/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року Оболонський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Тихої О.О., за участю секретаря судового засідання Кренджеляк А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Оболонський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з вищезазначеною заявою.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23.05.2018 у справі № 756/2605/16-ц задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 1715630,42 грн. та 6890 грн. судових витрат.

31.08.2018 на виконання вказаного рішення Оболонським районним судом м. Києва було видано виконавчі листи про стягнення з боржника вказаної заборгованості.

07.11.2018 на підставі виконавчого листа про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП № 57578366.

Як зазначає представник заявника, в ході виконавчого провадження ВП № 57578366 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто 1 161 065,15 грн., таким чином залишок нестягнутого боргу за виконавчим листом становить 554 565,27 грн.

Листом Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 06.02.2023, наданим на запит заявника, останнього повідомлено, що 12.08.2019 виконавче провадження ВП № 57578366 завершено на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 06.02.2023 виконавчий лист з примусового виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23.05.2018 у справі № 756/2605/16-ц не перебуває, оскільки вказаний документ повернуто стягувачу.

При цьому, представник заявника зазначає, що стягувач ОСОБА_1 не отримував ані повідомлення про завершення виконавчого провадження, ані постанови про завершення виконавчого провадження від 12.08.2019, ані виконавчого листа, у зв`язку з чим, представник заявника звернувся до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з проханням надати відомості про те, коли був повернутий виконавчий лист, дату поштового реєстру відправлення, підтвердження отримання листа стягувачем, тощо.

13.03.2023 заявником отримано відповідь з Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), з якої вбачається, що надати вказані відомості не уявляється можливим, оскільки строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки, при цьому реєстри на відправку кореспонденції зберігаються один рік.

Ознайомившись зі сканованими копіями виконавчого провадження представником заявника встановлено, що виконавче провадження ВП № 57578366 з примусового виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23.05.2018 у справі № 756/2605/16-ц проводилось до 08.10.2021, таким чином, термін зберігання вказаного виконавчого провадження на день звернення з відповідними запитами не міг закінчитись, що дає підстави вважати, що виконавчий документ було втрачено.

З урахуванням наведеного, представник стягувача просить видати дублікат виконавчого листа № 756/2605/16-ц від 31.08.2018, виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1715630,42 грн. та 6890 грн. судових витрат та поновити строк для пред`явлення його до виконання.

Представники стягувача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Інші учасники провадження у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст.433 Цивільного процесуального кодексу України неявка осіб, що беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду заяви.

З урахуванням того, що суд виконав покладений на нього обов`язок щодо повідомлення учасників про дату, час та місце розгляду справи, неявка осіб, що беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду заяви, суд вважає за можливе розглянути заяву на підставі наявних у справі доказів.

Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23.05.2018 у справі № 756/2605/16-ц задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 1 715 630,42 грн. та 6 890,00 грн. судових витрат.

На підставі вищевказаного рішення суду Оболонським районим судом м. Києва 31.08.2018 було видано виконавчий лист № 756/2605/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь ОСОБА_1 1 715 630,42 грн. та 6 890,00 грн. судових витрат.

07.11.2018 головним державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві на підставі вказаного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження ВП № 57578366.

Постановою державного виконавця від 11.12.2018 виконавче провадження ВП № 57578366 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 57143038.

12.08.2019 головним державним виконавцем Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Цетрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко А.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стяґувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Цетрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко А.В. від 31.07.2020 виконавче провадження ВП № 57578366 виведено з примусового виконання зведеного виконавчого провадження № 57143038 на підставі ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження».

З листа Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Цетрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 23621 від 06.02.2023 вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП № 57578366 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 756/2605/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь ОСОБА_1 1 715 630,42 грн. та 6 890,00 грн. судових витрат. 12.08.2019 виконавче провадження завершено на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 06.02.2023 виконавчий документ на виконанні у відділі не перебуває.

22.02.2023 представник заявника ОСОБА_3 звернувся до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про надання відомостей щодо дати повернення виконавчого листа, поштового реєстру відправлення, підтвердження отримання листа стягувачем, тощо.

Листом Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 46671 від 13.03.2023 представника стягувача повідомлено, що надати для ознайомлення матеріали виконавчого провадження ВП № 57578366 не уявляється можливим, оскільки строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки, при цьому реєстри на відправку кореспонденції зберігаються один рік, у зв`язку з чим неможливо надати ідентифікатор поштового відправлення.

Відповідно до п.17.4 Перехідних положень до ЦПК України, що набрав чинності 15.12.2017 року, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

В силу ст. 129-1 Конституції України, ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у визначеному законом порядку.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст.431 ЦПК).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (правова позиція ВСУ у справі № 6-608цс15) право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», на ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

З огляду на зазначене, видача дублікату є дією адміністративних органів і суду, яка спрямована на усунення перепон у завершенні судового провадження та на виконання судового рішення про задоволення вимог кредитора.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд.

Дана позиція узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, котрий зокрема в справах "Шмалько проти України" від 20.07.2004 р. зазначив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю б як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Згідно з п.п.5, 6, 7 Розділу 13 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016, який набрав чинності 05.10.2016, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня.

Частиною 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Згідно з п.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною 1 статті 433 ЦПК України передбачено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Із матеріалів справи убачається, що виконавчий лист, виданий Оболонським районним судом м. Києва на підставі рішення у цивільній справі № 756/2605/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь ОСОБА_1 1 715 630,42 грн. та 6 890,00 грн. судових витрат, перебував на виконанні Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

В подальшому, здійснивши ряд виконавчих дій, 12.08.2019 державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стяґувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, представник стягувача зазначає, що вказану постанову ОСОБА_1 не отримував та останньому не було відомо про завершення виконавчого провадження ВП № 57578366.

Правилами частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

З огляду на викладене, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 17.11.2021 у справі № 419/310/12; від 14 лютого 2018 року у справі № 2515/739/2012, від 12 березня 2018 року у справі № 583/1828/17-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 201/15305/14-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 2-1693/10, від 28 травня 2020 року у справі № 1003/6035/12.

А отже, доказів повернення органом державної виконавчої служби стягувачу виконавчого листа №756/2605/16-ц на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» матеріали справи не містять.

При цьому, суд звертає увагу, що у своїх листах Оболонський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) лише зазначає про винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу та про відсутність на виконанні вищевказаного виконавчого листа, не зазначаючи конкрентних дат відправлення виконавчого листа ОСОБА_1 .

У той же час, до матеріалів, доданих до заяви про видачу дубліката виконавчого листа, долучена постанова головного державного виконавця Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Цетрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко А.В. від 31.07.2020 про передачу виконавчого листа №756/2605/16-ц, виданого 31.08.2018 Оболонським районним судом м. Києва на підставі ч.4 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», що в свою чергу також може свідчити про неповернення виконавчого документу стягувачу та його втрату.

Суд враховує правовий висновок, висловлений Верховним Судом у постанові від 18.11.2020 у справі № 263/4331/18 та від 09.10.2019 у справі № 2-6471/06 (провадження № 61-11034св19), що сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є оціночною категорією і встановлюються у кожному конкретному випадку. Поважними можна визнати ті причини, які не залежали від волі стягувача.

Поважними причинами пропуску строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Таким чином, перевіривши матеріали заяви, вбачається, що заявник не був належним чином повідомлений про завершення виконавчого провадження, через що було пропущено строки на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 25.09.2015 року за №8 "Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

У листі ВССУ від 01.07.2015 року викладено «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», в пункті 6 якого зазначається, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили. У листі містяться роз`яснення про необхідність з`ясовувати підстави, за якими стягувач чи державний виконавець звертається за отриманням дубліката виконавчого листа, та обставин втрати виконавчого листа, необхідність перевіряти дані про існування виконавчих проваджень за цими виконавчими листами або судовими наказами. В узагальненні зазначається про те, що обґрунтованою є відмова у задоволенні заяв про видачу дубліката виконавчого листа у випадку не надання доказів на підтвердження втрати оригіналу виконавчого листа. Також в листі відзначається, що із заявою про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можна звернутися лише в межах строків пред`явлення їх до виконання.

Виходячи з наведеного, суд при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа, повинен з`ясувати питання щодо обставин втрати виконавчого листа та залежно від обставин та характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для видачі дубліката виконавчого документа.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У рішенні від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 15 січня 2010 року справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії» (ImmobiliareSaffi v. Italy), № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

В силу ст. 129-1 Конституції України, ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у визначеному законом порядку.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року №3-рп/2010 у справі №1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу Україниу взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України(про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Враховуючи те, що рішення суду на цей час не виконане, виконавчий лист про стягнення боргу на виконанні не перебуває, заявником доведений факт того, що виконавчий документ був втрачений та стягувач його не отримував, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_1 та видати дублікат виконавчого листа № 756/2605/16-ц від 23.05.2018, виданого Оболонським районним судом м. Києва 31.08.2018 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1715630,42 грн. та 6890 грн. судових витрат та поновити строк для пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 261, 353-355, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Оболонський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про видачу дубліката виконавчого листа - задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа № 756/2605/16-ц від 23.05.2018, виданого Оболонським районним судом м. Києва 31.08.2018 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1715630,42 грн. та 6890 грн. судових витрат.

Поновити ОСОБА_1 строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 756/2605/16-ц від 23.05.2018, виданого Оболонським районним судом м. Києва 31.08.2018 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1715630,42 грн. та 6890 грн. судових витрат.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Тиха