Номер провадження 2/243/1759/2023
Номер справи 243/6329/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» грудня 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Кравченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі Наказу № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача адвокат БОНДАРЕНКО Дмитро Валерійович, до Миколаївської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на дату смерті, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Миколаївської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на дату смерті, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло рухоме та нерухоме майно, в тому числі 1/2 частка квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач з дати одруження в жовтні 1970 року по дату смерті свого чоловіка, фактично проживала із ним за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювала за ним догляд, вела спільне господарство. 1/2 частка зазначеної квартири належить позивачу на праві власності, в указаній квартирі вона була зареєстрована разом з чоловіком з 1997 року, згодом зареєструвалась за адресою: АДРЕСА_2 , проте фактично продовжувала проживати разом з чоловіком до його смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач не зверталась до нотаріуса в шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини після свого чоловіка, спадкова справа не заводилась.

Встановлення факту постійного проживання разом з чоловіком на час відкриття спадщини необхідно позивачу для оформлення своїх спадкових прав.

Крім того, через початок бойових дій та введення воєнного стану в країні, нотаріуси, зокрема, в м. Слов`янську Донецької області, припинили свою діяльність, виїхали за межі Донецької області, тому подати заяву щодо прийняття спадщини було практично неможливо.

В зв`язку з викладеним, позивач просить суд встановити факт постійного її проживання разом з померлим чоловіком ОСОБА_3 на дату відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач, ОСОБА_2 , та представник позивача, адвокат Бондаренко Д.В., який діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АН №1292299 від 12 листопада 2023 року, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача до суду надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги просив задовольнити.

Представник відповідача Миколаївської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, Макарова Г.М., яка діє на підставі довіреності від 14 серпня 2023 року, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, справу просила розглянути відповідно до діючого законодавства.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 до Миколаївської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на дату смерті, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При вирішенні справи суд виходить з положень п. 2 ППВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», яким передбачено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , 02 жовтня 1970 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_4 , якій після укладення шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 28 грудня 2021 року.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08 квітня 1997 року на праві спільної сумісної власності в рівних долях належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

08 вересня 2023 року приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Зубковою А.О. на заяву ОСОБА_2 роз`яснено, що спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилась. ОСОБА_2 спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не прийняла, оскільки заяву про прийняття спадщини у встановлений чинним законодавством строк, який починається з часу відкриття спадщини, до нотаріуса не подала та не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 15 червня 2022 року за №7108-, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідки Миколаївської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 10 жовтня 2023 року за №3789/10-03-01/2023 ОСОБА_2 постійно проживала та вела спільне господарство з 1997 року та до дати смерті (відкриття спадщини) ІНФОРМАЦІЯ_1 із чоловіком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Положеннями абзацу 1 ч.2 ст.3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

В порядку ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за його життя і народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив, і батьки.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Аналізуючи вказані норми, слід дійти висновку про те, що для підтвердження факту прийняття спадщини особі, яка не подала таку заяву в нотаріальну контору, необхідно доводити саме обставини, що підтверджують факт спільного постійного проживання із спадкодавцем на момент смерті.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена.

Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Відповідно до правового висновку, висловленого у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

В той же час, у постанові від 28 квітня 2021 року, справа № 204/2707/19, Верховний Суд зазначив, що для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавцем, проживання має бути фактичним.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 360/2312/16-ц, ВС зазначив, відповідно до п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом МЮ України від 03 березня 2004 року № 20/5, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкоємцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка ЖЕО, правління житлового - будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкоємцем, копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини, реєстраційний напис у паспорті спадкоємця про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

За змістом ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Отже, у ОСОБА_2 виникло право на звернення до суду з позовом.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги всі обставини та сукупність доказів наданих позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись, ст.ст. 1216, 1217, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року , ст. ст. 12,13, 259, 263, 264, 265, 268, 315,316,318,319 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача адвокат БОНДАРЕНКО Дмитро Валерійович, до Миколаївської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на дату смерті - задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , разом з чоловіком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2023 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова