Провадження № 2/185/3446/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 листопада 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Головіна В. О., за участю секретаря судового засідання Преображенської К. О., представника позивача адвоката Скирди В. І., відповідача ОСОБА_1 , його представника адвоката Припиченко В. Ф., відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору дарування та витребування 1/5 частки земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В

У серпні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання частково недійсним договору дарування 4/5 часток житлового будинку і земельної ділянки та витребування від відповідача 1/5 частки земельної ділянки з кадастровим номером :03:005:0286.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що власником житлового будинку АДРЕСА_1 , була ОСОБА_2 .

Також, ОСОБА_2 була власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,0823 га з кадастровим номером :03:005:0286, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 21.01.1994 року.

Рішенням Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 10.10.2003 року житловий будинок АДРЕСА_1 було поділено в натурі та визнано ОСОБА_2 власницею 4/5 часток будинку, а ОСОБА_3 власником 1/5 частки житлового будинку.

Крім того, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.02.2012 року (цивільна справа № 2-3712/11) було визнано за позивачем право власності на 1/5 частину земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 , площею 164,7 кв. м.

Цим же рішенням було визнано за ОСОБА_2 право власності на 4/5 частин земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 , площею 658,8 кв. м.

Однак, у 2021 році ОСОБА_2 замовила розроблення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), результатом якої стало присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру :03:005:0286 та ігноруючи вищезазначене рішення суду щодо визнання за позивачем права власності 1/5 частки земельної ділянки, 21.05.2021 року здійснила державну реєстрацію права власності за собою на цілу частку земельної ділянки на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 58318543.

Після реєстрації за собою права власності на цілу частку спірної земельної ділянки, ОСОБА_2 подарувала своєму сину ОСОБА_1 належні їй 4/5 часток житлового будинку та цілу частку земельної ділянки, на підставі договору дарування 4/5 часток житлового будинку і земельної ділянки від 23.07.2021 року, посвідченим Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою.

У 2023 році, під час здійснення позивачем дій щодо газифікації свого помешкання, останній дізнався, що земельна ділянка під його частиною домоволодіння належить ОСОБА_1 . У зв`язку з цим позивач не має можливості здійснити газифікацію власного помешкання до моменту оформлення права власності на земельну ділянку під його частиною житлового будинку.

У зв`язку з цим позивач звернувся до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори із заявою від 25.05.2023 року про виправлення помилки, посилаючись на те, що при внесенні інформації до державного реєстру прав власності на нерухоме майно нотаріусом було допущено помилку при внесенні розміру частки земельної ділянки, яку було зазначено як «1» заміть правильної «4/5» та просив виправити допущену нотаріусом помилку, а саме змінити розмір частки в реєстрі прав власності на нерухоме майно, номер відомостей про речове право 43198271, з «1» на «4/5» часток житлового будинку.

Листом Першої Павлоградської нотаріальної контори № 1788/01-16 від 24.06.2023 року позивачу було відмовлено у виправленні помилки у зв`язку з тим, що реєстрація права власності на цілу частку земельної ділянки за ОСОБА_2 була проведена не вищезазначеною нотаріальною конторою, а державним реєстратором виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області 21.05.2021 року, після чого 23.07.2021 року нотаріальною конторою було посвідчено договір дарування 4/5 часток житлового будинку і земельної ділянки та перехід права власності на нерухоме майно від дарувальника до обдарованого. У зв`язку з чим було рекомендовано позивачу звернутись до суду.

Після цього, 02.08.2023 року позивач звернувся до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради із заявою про державну реєстрацію за ним 1/5 частки земельної ділянки з кадастровим номером :03:005:0286 на підставі рішення суду від 29.02.2012 року.

Рішенням державного реєстратора № 68744395 від 04.08.2023 року позивачу було відмовлено у проведенні реєстраційних дій за його завою у зв`язку з наявними суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: з розділу Державного реєстру прав, відкритому на земельну ділянку, встановлено, що право власності зареєстровано на цілу частку за іншою фізичною особою, відмінною від заявника.

Виходячи з вищенаведеного можливо зробити висновок, що ОСОБА_2 подарувала відповідачу 4/5 частки житлового будинку та цілу частку земельної ділянки 1/5 частка якої належить позивачу на підставі рішення суду. Позивач вважає це порушенням вимог чинного законодавства України, що є підставою для визнання частково недійсним договору дарування та витребування від відповідача 1/5 частки земельної ділянки на користь позивача.

Відповідач ОСОБА_1 не визнав позовні вимоги та надав суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив наступне.

Відповідач вважає, що позовна заява частково не відповідає вимогам п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а саме: повне найменування сторін та інших учасників справи. Позивач вимагає визнати частково недійсним договір дарування земельної ділянки поміж ОСОБА_1 та власником цієї ж земельної ділянки ОСОБА_2 , яка не залучена до участі у справі у якості співвідповідача, бо саме ця вимога зачіпає її законні права та інтереси в частині розміру земельної ділянки, яка є приватною власністю відповідних осіб.

Главою 16 «Правочини» розділу ІV Цивільного кодексу України не передбачено визнавати правочини частково недійсними. Разом з тим, позивач таке вимагає, тому позовні вимоги не можуть бути задоволені.

Позивач не надав суду докази про те, що відповідач перешкоджає йому користуватися 164,7 кв. м. земельною ділянкою по АДРЕСА_1 . Тому вимога про витребування у відповідача земельної ділянки вказаних розмірів не може бути задоволена у зв`язку з наступним.

29 лютого 2012 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (справа № 2-3712/11) за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/5 частину земельної ділянки розміром 164,7 кв. м., а за ОСОБА_2 4/5 частини земельної ділянки розміром 658,8 кв. м. з відповідними межами розподілу для кожного власника землі. Рішення суду не змінене і не скасоване.

З огляду на ці докази, які встановлені судом, кожен власник самостійно, або з іншим власником, або за допомогою землевпорядника (чи експерта) можуть в натурі визначити і встановити межі земельних ділянок, попередньо зареєструвавши у Державному реєстрі речових прав право власності на землю відповідно рішенню суду від 29.02.2012 року.

Якщо договір дарування від 23.07.2021 року скасовується, то власником землі залишається ОСОБА_2 , до якої вимоги у позивача відсутні, з огляду на позовну заяву.

Ухвалою суду від 23.08.2023 року було відкрито провадження у справі. Розгляд справи було вирішено проводити в загальному позовному провадженні.

В підготовчому судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про залучення до участі у справі у якості відповідача ОСОБА_2 , тому що вона була стороною оскаржуваного договору дарування.

Ухвалою суду від 21.09.2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення у якості відповідача ОСОБА_2 було відмовлено.

Цією ж ухвалою ОСОБА_2 було залучено до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача.

В підготовчому судовому засіданні представником позивача заявлено клопотання про залучення до участі у справі у якості співвідповідача ОСОБА_2 , тому що вона була стороною оскаржуваного договору дарування.

Ухвалою суду від 23.10.2023 року клопотання представника позивача було задоволено та залучено до участі у справі у якості співвідповідача ОСОБА_2 , тому що вона була стороною оскаржуваного договору дарування.

Ухвалою суду від 23.10.2023 року було закрито підготовче провадження в цивільній справі та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача та відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні визнали позовні вимоги в частині визнання частково недійсним договору дарування 4/5 часток житлового будинку і земельної ділянки. В частині позовних вимог щодо витруювання від відповідача 1/5 частки земельної ділянки просили відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнала позовні вимоги в частині визнання частково недійсним договору дарування 4/5 часток житлового будинку і земельної ділянки. В частині позовних вимог щодо витруювання від відповідача 1/5 частки земельної ділянки просила відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Власником житлового будинку АДРЕСА_1 , була ОСОБА_2 .

Крім того, ОСОБА_2 була власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,0823 га з кадастровим номером :03:005:0286, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 21.01.1994 року.

Рішенням Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 10.10.2003 року житловий будинок АДРЕСА_1 було поділено в натурі та визнано ОСОБА_2 власницею 4/5 часток будинку, а ОСОБА_3 власником 1/5 частки житлового будинку.

Право власності позивача на 1/5 частку вищезазначеного житлового будинку підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 876 від 24.11.2004 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7205555 від 11.05.2005 року.

Крім того, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.02.2012 року (цивільна справа № 2-3712/11) було визнано за позивачем право власності на 1/5 частину земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 , площею 164,7 кв. м. а саме: під житловим будинком літ «А-1» (прим. 1-5, прим. І-ІІІ) земельна ділянка в загальному користуванні S 55,92 кв. м. = 27,96 кв. м.; під ділянкою вільною від забудови біля будинку 44,07 кв. м., прохід до огороду 2,74 кв. м., під городом 88,13 кв. м. (44,07 кв. м. + 2,74 кв. м. +88,13 кв. м. = 134,94 кв. м.); S площі ділянки загального користування між співвласниками проходу на город S 3,6 кв. м. = 1,8 кв. м. Разом складає: 27,96 кв. м. (ЗК) + 134,94 кв. м. +1,8 кв. м. (ЗК) = 164,7 кв. м.

Цим же рішенням було визнано за ОСОБА_2 право власності на 4/5 частин земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 , площею 658,8 кв. м.

У 2021 році ОСОБА_2 замовила розроблення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), результатом якої стало присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру :03:005:0286 та здійснила державну реєстрацію права власності за собою на цілу частку земельної ділянки на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 58318543.

Після проведення державної реєстрації за собою права власності на цілу частку спірної земельної ділянки, ОСОБА_2 подарувала своєму сину ОСОБА_1 належні їй 4/5 часток житлового будинку та цілу частку земельної ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування 4/5 часток житлового будинку і земельної ділянки від 23.07.2021 року, посвідченим Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою, що підтверджується Інформацію з ДРРПНМ № 328580816 від 10.04.2023 року та Інформацією з ДРРПНМ № 342177189 від 09.08.2023 року, копії яких додаються до позову.

У 2023 році, під час здійснення позивачем дій щодо газифікації свого помешкання, останній дізнався, що земельна ділянка під його домоволодінням належить відповідачу. Враховуючи це, позивач не має можливості газифікувати власне помешкання до моменту оформлення права власності на земельну ділянку під його частиною нерухомого майна.

У зв`язку з цим позивач звернувся до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори із заявою від 25.05.2023 року про виправлення помилки, посилаючись на те, що при внесенні інформації до державного реєстру прав власності на нерухоме майно нотаріусом було допущено помилку при внесенні розміру частки земельної ділянки, яку було зазначено як «1» заміть правильної «4/5» та просив виправити допущену нотаріусом помилку, а саме змінити розмір частки в реєстрі прав власності на нерухоме майно, номер відомостей про речове право 43198271, з «1» на «4/5» часток житлового будинку.

Листом Першої Павлоградської нотаріальної контори № 1788/01-16 від 24.06.2023 року позивачу було відмовлено у виправленні помилки у зв`язку з тим, що реєстрація права власності на цілу частку земельної ділянки за ОСОБА_2 була проведена не нотаріальною конторою, а державним реєстратором виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області 21.05.2021 року, після чого 23.07.2021 року нотаріальною конторою було посвідчено договір дарування 4/5 часток житлового будинку і земельної ділянки та перехід права власності на нерухоме майно від дарувальника до обдарованого.

02.08.2023 року позивач звернувся до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради із заявою про державну реєстрацію за ним 1/5 частки земельної ділянки з кадастровим номером :03:005:0286 на підставі рішення суду від 29.02.2012 року.

Рішенням державного реєстратора № 68744395 від 04.08.2023 року позивачу було відмовлено у проведенні реєстраційних дій за його завою у зв`язку з наявними суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: з розділу Державного реєстру прав, відкритому на земельну ділянку, встановлено, що право власності зареєстровано на цілу частку за іншою фізичною особою, відмінною від заявника.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За вимогами статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за позивачем.

Такий правовий висновок було зроблено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16 та від 20.06.2023 року у справі № 362/2707/19.

У відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджується наданими суду належними та допустимими доказами, обраний спосіб захисту його права відповідає змісту суб`єктивного права та характеру його порушення, а позовні вимоги ґрунтується на положеннях закону, якими урегульовано спірні правовідносини та на умовах договору, укладеному між сторонами.

Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована та повинна бути задоволена.

З приводу розподілу судових витрат між сторонами, позивач в судовому засіданні просив стягнути з відповідачів 50 % сплаченого судового збору. Інші 50 % сплаченого судового збору позивач просив залишити за позивачем.

Керуючись ст. 12,13,89,141,259,263,264,265,280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору дарування та витребування 1/5 частки земельної ділянки - задовольнити.

Визнати частково недійсним договір дарування 4/5 часток житлового будинку і земельної ділянки, посвідчений Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 23.07.2021 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в частині дарування 1/5 частки земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 , площею 164,7 кв. м.

Витребувати від ОСОБА_1 1/5 частку земельної ділянки з кадастровим номером :03:005:0286, що розташована по АДРЕСА_1 , площею 164,7 кв. м., а саме: під житловим будинком літ «А-1» (прим. 1-5, прим. І-ІІІ) земельна ділянка в загальному користуванні S 55,92 кв. м. = 27,96 кв. м.; під ділянкою вільною від забудови біля будинку 44,07 кв. м., прохід до огороду 2,74 кв. м., під городом 88,13 кв. м. (44,07 кв. м. + 2,74 кв. м. +88,13 кв. м. = 134,94 кв. м.); S площі ділянки загального користування між співвласниками проходу на город S 3,6 кв. м. = 1,8 кв. м. Разом складає: 27,96 кв. м. (ЗК) + 134,94 кв. м. +1,8 кв. м. (ЗК) = 164,7 кв. м.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп не відомий) на користь ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1 ) витрати на судовий збір в сумі 536,80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп не відомий) ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1 ) витрати на судовий збір в сумі 536,80 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08 грудня 2023 року.

Суддя: В. О. Головін