Справа № 347/1356/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2023 м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Крилюк М.І.,

секретаря: Лазорик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косові справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа -приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Маркуц Уляна Михайлівна про встановлення факту, що має юридичне значення- оголошення фізичної особи померлою, -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 , звернулася в суд із заявою до заінтересованої особи: приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Маркуц Уляни Михайлівни про встановлення факту, що має юридичне значення- оголошення фізичної особи померлою мотивуючи свої вимоги тим, що вона народилась і проживала в с.Великий Рожин Косівського району Івано-Франківської області. Її дошлюбне прізвище - ОСОБА_2 . Її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Дошлюбне прізвище матері « ОСОБА_5 .

ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 і померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьками матері , а її дідусем та бабусею є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Дідусь ОСОБА_7 помер в 1984 році, а бабуся ОСОБА_8 померла в 2001 році.

В її матері ОСОБА_9 була рідна сестра ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка доводиться їй тіткою. Тітка ОСОБА_10 ще в 1980-ті роки поїхала на навчання до російської федерації до м.Ленінград, а нині Санкт-Петербург. 15 березня 1985 року тітка ОСОБА_10 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 та змінила своє дошлюбне прізвище із « ОСОБА_12 » на ОСОБА_13 .

В шлюбі із ОСОБА_11 тітка ОСОБА_14 прожила лише 5-ть років і в 1990 році вони розлучились. З того часу вона проживала одна, дітей за час шлюбу в них не було.

18 січня 2023 року тітка заявниці ОСОБА_15 у віці 67 років померла в м.Санкт-Петербург російської федерації, де й похована на білоострівському кладовищі.

На момент смерті тітка ОСОБА_14 проживала одна, оскільки сім`ї та дітей не мала. В тітки ОСОБА_14 на момент смерті в селі Великий Рожин Косівського району Івано-Франківської області залишилось нерухоме майно, яке складається з житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями по АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0,25 га призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, земельної ділянки площею 0,10 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Оскільки інших спадкоємців в тітки ОСОБА_13 і.А. окрім заявниці не залишилось, то вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу було їй роз`яснено, що наявне свідоцтво про смерть тітки ОСОБА_14 , яке видане 23 січня 2023 року відділом реєстрації актів цивільного стану про смерть по місту Санкт-Петербургу російської федерації комітету по справам записів актів цивільного стану про реєстрацію смерті за реєстровим номером 1, не може слугувати підставою для заведення спадкової справи про відкриття спадщини, оскільки з часу повномасштабного збройного вторгнення російської федерації в Україну 24 лютого 2022 року будь-які документи країни-агресора є нікчемними і не можуть братися до уваги та рекомендовано для реалізації її спадкових прав звернутися до суду із заявою про оголошення ОСОБА_14 померлою. В інший спосіб вона не має змоги оформити свої спадкові права. Просить заяву задоволити.

Заявник, ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву із клопотанням про розгляд заяви без її участі. Вимоги заяви підтримує в повному обсязі та просить задоволити.

Зацікавлена особа, приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Маркуц У.М. в судове засідання не з"явилася, подала суду заяву із клопотанням про розгляд справи без її участі, щодо задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 не заперечує.

Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задоволити з наступних підстав:

У відповідності достатті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В судовому засіданні встановлено, що заявниця в справі, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась і проживала в с.Великий Рожин Косівського району Івано-Франківської області підтвердженням чого є копія свідоцтва про народження (а.с.17) та паспорт гр.України (а.с.7).

Дошлюбне прізвище заявниці значилось « ОСОБА_16 », яке вона у зв`язку із одруженням змінила на « ОСОБА_17 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.17). Батьками ОСОБА_18 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що дідтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.17).

Дошлюбне прізвище матері заявниці в цій справі було ОСОБА_19 , яке вона у зв`язку із одруженням (а.с.9) змінила на « ОСОБА_16 ».

Мама ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 і померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.21).

Батьками матері заявниці ОСОБА_9 є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Дідусь ОСОБА_7 помер в 1984 році, а бабуся ОСОБА_8 померла в 2001 році.

В її матері ОСОБА_9 була рідна сестра ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка доводиться тіткою заявниці.

Тітка ОСОБА_10 ще в 1980-ті роки виїхала на навчання до російської федерації до м.Ленінград, в даний час Санкт-Петербург. 15 березня 1985 року тітка ОСОБА_10 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 та змінила своє дошлюбне прізвище із « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_13 ».

В шлюбі із ОСОБА_11 тітка ОСОБА_14 прожила лише 5-ть років і в 1990 році вони розлучились. З того часу вона проживала сама. Дітей за час шлюбу в них не було.

18 січня 2023 року тітка заявниці ОСОБА_15 у віці 67 років померла в м.Санкт-Петербург російської федерації, де й похована на білоострівському кладовищі.

На момент смерті тітка ОСОБА_14 проживала одна, оскільки сім`ї та дітей не мала. В тітки ОСОБА_14 на момент смерті в селі Великий Рожин Косівського району Івано-Франківської області залишилось нерухоме майно, яке складається з житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями по АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0,25 га призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, земельної ділянки площею 0,10 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Вказаний факт підтверджується довідкою Великорожинського старостинського округу Кутської селищної ради за № 50/14-11 від 08.05.2023 року (а.с.15)

За відсутності інших спадкоємців після смерті ОСОБА_13 і.А. заявниця звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до довідки Великорожинського старостинського округу Кутської селищної ради за № 112 від 08.05.2023 року (а.с.16) вбачається, що ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , була зареєстрована по день смерті в житловому будинку одна , заповіт від її імені у Великорожинській сільській раді не посвідчувався. На території села Великий Рожин Кутської селищної ради особи першої черги спадкоємці не проживають.

Факт смерті ОСОБА_14 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане 23 січня 2023 року (а.с.10,11) відділом реєстрації актів цивільного стану про смерть по місту Санкт-Петербургу російської федерації комітету по справам записів актів цивільного стану про реєстрацію смерті. У вказаному свідоцвті про смерть вказано про те, що ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_6 , народилась в селі Великий Рожин Косівського району Івано-Франківської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_7 в місті Санкт-Петербург російської федерації, про що 23 січня 2023 року вчинений актовий запис про смерть № 1 відділом реєстрації актів цивільного стану про смерть по місту Санкт-Петербургу російської федерації комітету по справам записів актів цивільного стану про реєстрацію смерті.

Тітка заявниці, ОСОБА_14 похована на білоострівському кладовищі міста санкт-петербургу російської федерації на ділянці 13 квартал 2 ряд 13 місце 18 по рахунку № НОМЕР_2 . Про це свідчить запис товариства з обмеженої відповідальністю «собор» на зворотній стороні свідоцтва про смерть від 25 січня 2023 року (а.с.10 зв.).

Місце поховання ОСОБА_14 також підтверджується фотографіями з білоострівського кладовища міста Санкт-Петербургу російської федерації (а.с.12, 13), на яких зображено могилу останньої із інформаційною табличкою, на якій російською мовою виконано напис: « ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_8 ».

Заявниця в справі ОСОБА_1 , звернулася до приватного нотаріуса Маркуц У.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті тітки ОСОБА_14 та подала відповідний пакет документів , серед яких в підтвердження факту смерті тітки було свідоцтво про смерть ОСОБА_14 , яке видане 23 січня 2023 року відділом реєстрації актів цивільного стану про смерть по місту Санкт-Петербургу російської федерації комітету по справам записів актів цивільного стану про реєстрацію смерті за реєстровим номером 1, яке не може слугувати підставою для заведення спадкової справи про відкриття спадщини, оскільки з часу повномасштабного збройного вторгнення російської федерації в Україну 24 лютого 2022 року будь-які документи країни-агресора є нікчемними і не можуть братися до уваги.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підписаної в Мінську 22 січня 1993 року, зокрема, Україною та Російською Федерацією, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення.

Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

В приписах ч. 3 і ч. 4 ст. 49 ЦК зазначено, що державній реєстрації підлягає, зокрема смерть.

Реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону.

В тому числі смерть підлягає обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Державну реєстрацію актів цивільного стану громадян України, які проживають або тимчасово перебувають за кордоном, проводять дипломатичні представництва і консульські установи України (ч. 2 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

Відповідно до п. п. 3.1., 3.2., 3.3 Інструкції про порядок реєстрації актів цивільного стану в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України 23 травня 2001 року №32/5/101, реєстрація смерті громадян України, померлих за кордоном, провадиться консулом за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті, виявлення тіла померлого або за місцем поховання.

Свідоцтво про смерть видається близьким родичам померлого, або надсилається разом з паспортним документом померлого до Міністерства закордонних справ України для передачі зазначеним вище особам.

Згідно з п.п.6,7 Розділу 2 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року №52/5, документи, складені іноземною мовою, подаються для державної реєстрації актів цивільного стану разом з їх перекладами на українську мову, засвідченими в установленому порядку.

Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Варто звернути увагу на те, що реєстрація смерті громадян України, померлих за кордоном, виходячи з положень наведеного законодавства, може проводитися дипломатичними представництвами і консульськими установами України, які на даний час не працюють.

Згідно з ч. 3 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Факти збройної (військової) агресії рф відносно України, окупації частини території України є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно приписами ч. 3 ст. 82 ЦПК України.

Починаючи з 2014 року, загальновідомим є той факт, що РФ чинить збройну агресію проти України та продовжує це станом на момент ухвалення цього рішення. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14.04.2022 щодо заяви Верховної Ради України «Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні» дії Збройних сил, політичного і військового керівництва Росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24.02.2022, визнано геноцидом Українського народу.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, який було затверджено Верховною Радою України 15.03.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 30 діб, тобто до 25.04.2022. 21. квітня 2022 року в Україні продовжено строк дії воєнного стану до 25 травня 2022 року.

22 травня 2022 року Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» відповідно до якого воєнний стан в Україні продовжено з 05:30 год. 25 травня 2022 року строком на 90 діб до 23 серпня 2022 року.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, між Україною та Російською Федерацією розірвано усі дипломатичні відносини.

Так, у Постанові від 14.04.2022 по справі № 308/9708/19 (провадження №61-18782св21) Верховний Суд зазначив, що у зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ на територію України 24.02.2022 Україна розірвала дипломатичні відносини з Росією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення різних запитів та листів до посольства РФ в Україні у зв`язку із припиненням його роботи на території України.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15.09.2021 по справі №367/2656/20 дійшов висновку, що Цивільний процесуальний кодекс України не передбачає можливості встановлення судом факту смерті особи на території іноземної держави, однак така невизначеність норм процесуального права не може тлумачитись проти заявників і обмежувати їх право на судовий захист, у тому числі у справах окремого провадження, оскільки в Україні юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Встановлення факту смерті ОСОБА_14 необхідно заявниці для проведення державної реєстраціїї смерті компетентним органом виконавчої влади України, отримання свідоцтва про смерть встановленого державного зразка та вирішення в подальшому питання щодо оформлення спадкових прав.

Враховуючи викладене вище, а також те, що на даний час між Україною та Російською Федерацією (на території якої настала смерть ОСОБА_14 ) розірвано усі дипломатичні відносини, встановлення факту смерті померлої дозволить оформити заявниці в справі її спадкові права.

Таким чином обставини заяви про встановлення юридичного факту (факту смерті) знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання, доведені, а тому заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 18 Постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ №15 від 25.05.1998) при постановлені рішення в справах про встановлення фактів, розподіл судових витрат не застосовується.

На підставі викладеного та керуючись статтями 10, 19, 76, 77, 81, 263-265, 268, 273, 315 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа -приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Маркуц Уляна Михайлівна про встановлення факту, що має юридичне значення- оголошення фізичної особи померлою - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , народженої в селі Великий Рожин Косівського району Івано-Франківської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 67 років в місті Санкт-Петербург Російської федерації.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя: Крилюк М.І.