КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/4566/19 Головуючий у 1 інстанції: Потабенко Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Матвієнко Ю.О., Крижанівської Г.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 червня 2023 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

В грудні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Позивач зазначив, що 21 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №К2X6AW00436214, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 11 920,87 доларів США строком до 21 травня 2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Того ж дня в забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 уклали договір поруки. ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, станом на 14 листопада 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 4492,94 доларів США, що еквівалентно 109 223,37 грн., з яких: 1427,17 доларів США - заборгованість за кредитом, 3008,46 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 57,31 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом. АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути вказану заборгованість солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 червня 2020 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволені. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 4492,94 доларів США, що за курсом НБУ станом на 14 листопада 2019 року складає 109 223,37 грн. та понесені судові витрати в розмірі 1 921 грн., а всього стягнуто 111 144,37 грн.

01 лютого 2023 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 червня 2020 року.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2023 року заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 червня 2020 року скасовано, розгляд справи призначений за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 05 червня 2023 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 4492,94 доларів США, що за курсом НБУ станом на 14 листопада 2019 року складає 109 223,37 грн. та понесені судові витрати в розмірі 1 921 грн., а всього стягнуто 111 144,37 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просять скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк». Посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи. На думку апелянтів АТ КБ «ПриватБанк» не надало суду належних та допустимих доказів наявності чи відсутності заборгованості та її розміру, а саме - первинних бухгалтерських документів. Сам по собі розрахунок не підтверджує наявну заборгованість. АТ КБ «ПриватБанк» приховав той факт, що він раніше він вже звертався з вимогами про стягнення з них заборгованості шляхом звернення стягнення на автомобіль. Рішенням Обухівського районного суду 27 липня 2015 року по справі №372/1883/15-ц такі позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» були задоволені. Відтак, позивач вже реалізував своє право на звернення до суду. Вирішуючи питання про стягнення з них заборгованості, суд першої інстанції не врахував того, що АТ КБ «ПриватБанк» не мав право нараховувати передбачені договором проценти за кредитом після спливу визначеного договором строку кредитування, а також залишив поза увагою подану заяву про застосування позовної давності.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» подав письмові пояснення, в яких просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 21 травня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №К2X6AW00436214, за умовами якого відповідач строком до 21 травня 2012 року отримав кредит у розмірі 11 920,87 доларів США на наступні цілі: 8736,00 доларів США для купівлі автомобіля, у розмірі 6,78 доларів США для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та у розмірі 3003,35 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, а також у розмірі 87,37 доларів США для сплати винагороди за надання фінансового інструменту, зі сплатою за користування відсотків у розмірі 0,67% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 1,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та 0,31% від суми виданого кредиту в період сплати, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору.

Відповідно до п. 7.4. кредитного договору сторони передбачили, що згідно ст. 212 ЦК України при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,09% на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 2.3.1. кредитного договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки на користування кредитом у разі зміни кон`юнктури ринку грошових ресурсів України, а саме зміни курсу доларів США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення цього договору; зміни облікової ставки НБУ; зміни розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміни середньозваженої ставки за кредитами банків України у відповідній валюті (за статистикою НБУ).

Судом встановлено, що 21 травня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки. Предметом цього договору є надання поруки ОСОБА_2 перед банком за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором від 21 травня 2007 року № К2X6AW00436214.

Відповідно до п. 4 договору поруки, у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до наданого позивачем розрахункуОСОБА_1 неналежним чином виконував зобов`язання за кредитним договором № К2X6AW00436214 від 21 травня 2007 року. Станом на 14 листопада 2019 року у нього наявна заборгованість в розмірі 4492,94 доларів США, що еквівалентно 109 223,37 грн., з яких: 1427,17 доларів США - заборгованість за кредитом, 3008,46 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 57,31 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом.

15 листопада 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» на адресу відповідачів направив повідомлення з вимогою оплатити заборгованості за кредитним договором №К2X6AW00436214 від 21 травня 2007 року та договору поруки. Вимоги АТ КБ «ПриватБанк» залишені без задоволення.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 4492,94 доларів США, що за курсом НБУ станом на 14 листопада 2019 року складає 109 223,37 грн.

Колегія суддів не може погодитися рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 неналежним чином виконував зобов`язання за кредитним договором № К2X6AW00436214 від 21 травня 2007 року, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 14 листопада 2019 року становить 4492,94 доларів США, що еквівалентно 109 223,37 грн., з яких: 1427,17 доларів США - заборгованість за кредитом, 3008,46 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 57,31 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом. Також, на підтвердження наявності та розміру заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» також надало суду виписку з рахунку відповідача ОСОБА_1 .

Відповідачами не надали доказів виконання ними зобов`язань за кредитним договором № К2X6AW00436214 від 21 травня 2007 року та не спростували наданий позивачем розрахунку заборгованості. А тому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянтів на ненадання позивачем доказів на підтвердження розміру заборгованості.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та процентів за користування кредитом в межах строку кредитування.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі, суд першої інстанції не врахував, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18.

Кредитним договором № К2X6AW00436214 від 21 травня 2007 року визначений кінцевий строк кредитування - до 21 травня 2012 року. Відтак, ПАТ КБ «ПриватБанк» не мав право на нарахування та стягнення процентів за користування кредитом та неустойку після вказаної дати.

Суд першої інстанції також не вирішив подану відповідачем заяву про застосування позовної давності. Відповідно, вказана заява підлягає вирішенню апеляційним судом.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Умовами кредитного договору № К2X6AW00436214 від 21 травня 2007 року сторони визначили кінцевий строк повернення кредиту - 21 травня 2012 року. Відтак, загальна позовна давність за вимогами про стягнення заборгованості за вказаним договором закінчилася 21 травня 2015 року. З даним позовом АТ КБ «Приватбанк» звернулося лише 20 грудня 2019 року, тобто, зі спливом позовної давності.

У наданих суду апеляційної інстанції поясненнях представник АТ КБ «Приватбанк» не спростував вказаних доводів відповідачів щодо пропуску ним строків позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене, рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 червня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 1638,35 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 547,54 грн. судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення суду та 1638,35 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, а всього 2185,89 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 1638,35 грн. судового збору.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 2185,89 грн. судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Матвієнко Ю.О.

Крижанівська Г.В.