Справа № 466/7115/21
Провадження № 2/466/261/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» листопада 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Хомляк О.П.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай»

третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2

представник позивача ОСОБА_3

представник відповідача Каштанов В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди,

у с т а н о в и в:

04 серпня 2021 року ОСОБА_1 пред`явила в Шевченківський районний суд м. Львова позов до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» (далі - ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», відповідач), третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на її користь 291 679,54 грн. матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

В обґрунтування позову покликається на те, що 13.07.2020 року приблизно о 22.30год. ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки «Nissan Leaf» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у м. Львові по вул. Промисловій, поруч із будинком № 52, порушив вимоги чинних розділів ПДР, а саме при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкості та не зупинив свій транспортний засіб, щоб надати дорогу пішоходу ОСОБА_5 , який в цей час переходив проїзну частину дороги по пішохідному переході, внаслідок чого відбувся наїзд транспортного засобу на пішохода. Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події.

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 15 року 2020 року по кримінальній справі №466/6852/20 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки з застосуванням до засудженого ст.75 КК України, звільнивши останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін строком на 3 роки.

ОСОБА_5 який загинув в наслідок ДТП був її, позивача ОСОБА_1 , чоловіком, що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_2 , виданого Львівським палацом урочистих подій.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент скоєння кримінального правопорушення була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AO2430745, виданим ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.». Після винесення судом вироку відносно ОСОБА_2 , вона, позивач, звернулася до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами, проте в порушення вимог закону страхове відшкодування не виплачено вчасно. Вважає, що бездіяльність відповідача є неправомірною, а його дії направлені на ухилення від прийняття рішення по страховій події та виплати страхового відшкодування. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 05 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачам надано строк для подання відзиву та в справі призначено судове засідання.

05 жовтня 2021 року представник ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» Каштанов В.О. подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, посилаючись, зокрема, на те, що розмір шкоди яку просить стягнути позивач є вищим, ніж ліміти страхової виплати, та в порушення ст.33-1 та ст.35 Закону №1961-IV позивач не надала страховику всі документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування. На даний час відповідно до чинного законодавства України, не має підстав для здійснення виплати страхового відшкодування, оскільки позивачкою не дотримано передбачений законодавством порядок отримання страхового відшкодування та не надано доказів виникнення цивільно-правової відповідальності застрахованої особи.

20 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 надіслала до суду відповідь на відзив, у якому підтримала свою позовну заяву та просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2021 року за клопотанням позивача ОСОБА_1 справу повернуто у підготовче провадження, встановлено загальний порядок розгляду справи та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 19 травня 2023 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди було закрито та призначено судовий розгляд справи по суті.

В судовому засіданні 04 серпня 2023 року позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Магировський Т.А. позов підтримали, покликаючись на обставини, які викладені в позовній заяві, .

В судове засідання, яке після оголошення перерви було призначено на 16листопада 2023 року о 11.00 год. позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Магировський Т.А. не з`явились, та в матеріалах справи є заява представника позивача - адвоката Магировського Т.А., в якій він просить завершувати розгляд справи у їх відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» в судові засідання жодного разу не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 в судові засідання жодного разу не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів

У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 16 листопада 2023 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , її представника - адвоката Магировського Т.А., з`ясувавши обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

В ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який загинув внаслідок ДТП перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_2 , виданого Львівським палацом урочистих подій 31 грудня 1975 року.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 15 липня 2020 року, виданим Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 15 грудня 2020 року у кримінальній справі №466/6852/20 (номер кримінального провадження в ЄРДР: 0000545) ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки з застосуванням до засудженого ст.75 КК України, звільнивши останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін строком на 3 роки.

Зокрема, ОСОБА_2 було визнано винуватим у тому, що 13 липня 2020 року приблизно о 22 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом марки «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у м. Львові по вул. Промисловій, поруч із будинком №52, він порушив вимоги чинних розділів ПДР, а саме: п.п. 1.5; 2.3 «б, д», 18.1 та вимоги Розділу 33 «Дорожні знаки» п.п. 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід», які виразились в тому, що він керуючи вказаним транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, створив загрозу безпеці дорожнього руху, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкості та не зупинив свій транспортний засіб, щоб надати дорогу пішоходу ОСОБА_5 , який в цей час переходив проїзну частину дороги по пішохідному переході зліва на право відносно напрямку руху автомобіля, внаслідок чого відбувся наїзд транспортного засобу на пішохода. Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події.

Судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія транспортного засобу «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» та була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № AO2430745.

05 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» із заявою, яка була зареєстрована за № 232 про виплату страхового відшкодування шкоди, завданої здоров`ю та життю, яка була заподіяна в результаті ДТП та смерті ОСОБА_5 . Одночано з поданням заяви, позивачкою було подано усі необхідні документи.

Згідно відповіді ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» №51-3474 від 06 травня 2021 року, остання відмовила у виплаті страхового відшкодування, оскільки відсутнє документальне підтвердження витрат на спорудження надгробного пам`ятника, а подані договір №2 від 04.01.2021 року та копія рахунку на виготовлення виробу з каменю ФОП ОСОБА_6 на загальну суму 75 000 грн., підтверджують витрати на «вироби з каменю», а не на виготовлення надгробного пам`ятника.

Щодо причин відмови ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» у здійсненні інших виплат, визначених законом, з відповіді не вбачається.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої загибеллю в ДТП чоловіка позивачки, в порядку страхового відшкодування. Ці правовідносини урегульовано нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон, Закон України №1961-IV).

У ч.ч. 1 та 2 ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України).

За ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема, ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Положеннями ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (п.23.1 ст.23 Закону).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком.

Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст.1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. (п.27.3 ст. 27 Закону України №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ст. 27.4 Закону України №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Подібні за змістом правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 556/1514/16-ц (провадження № 61-26405св18) та від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20 (провадження № 61-19906св21).

Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

У п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно п.36.1 ст.36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Абзацами першим-третім п. 36.2 ст. 36 цього Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Згідно ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, законодавство містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22.04.2020 у справі № 280/1222/17 (провадження № 61-42888св18).

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої ч.2 ст.1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України).

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила ст.1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19 (провадження № 61-320св20), від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_5 , який загинув внаслідок ДТП, яка мала місце 13 липня 2020 року, за участю забезпеченого транспортного засобу «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого, як водія, була застрахована у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» та була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № AO2430745.

Крім того, судом встановлено, що позивачка понесла витрати на поховання чоловіка та спорудження надгробного пам`ятника, у розмірі 75 000,00 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Зокрема, з Договору №2 від 04.01.2021 року та копії розрахунку на виготовлення виробів з каменю від ФОП ОСОБА_6 вбачається, що позивачем понесено витрати на загальну суму 75 000,00 грн., а саме на «вироби з каменю».

Як встановлено судом, ОСОБА_6 , є фізичною особою підприємцем, дата та номер запису про проведення державної реєстрації: 09.03.2011 року, номер запису: 0025013. Згідно реєстраційних даних основним видом діяльності ФОП ОСОБА_6 є різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю (код. КВЕД - 23.70)

Згідно Класифікації видів економічної діяльності (КВЕД-2010) цей підклас включає різання, фасонування, обтісування, кінцеве оброблення декоративного та будівельного каменю поза кар`єрами, який використовується у будівництві, в якості дорожнього покриття, покрівель, для облаштування кладовищ тощо, кінцеве оброблення каменю, первинно обробленого в кар`єрах.

А отже, суд не приймає до уваги покликання відповідача на те, що ФОП ОСОБА_6 не може здійснювати виробництво та встановлення надгробних пам`ятників, оскільки код. КВЕД - 23.70 згідно Класифікації видів економічної діяльності (КВЕД-2010) включає різання, фасонування, обтісування, кінцеве оброблення декоративного та будівельного каменю поза кар`єрами, який використовується для облаштування кладовищ, а отже і відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування є безпідставною та необґрунтованою.

Оскільки виплати, які визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розраховуються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, яка встановлена законодавством на день настання страхового випадку, а отже така повинна визначатись на станом на 13 липня 2020 року. Мінімальна заробітна плата на липень 2020 року була визначена в розмірі 4 723,00 грн., а отже, така буде прийматись для визначення сум, які підлягають виплаті.

Таким чином, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 вправі вимагати відшкодування їй страховиком ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» моральної шкоди у зв`язку із смертю її чоловіка, шляхом виплати суми, яка становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку. Відтак розмір відшкодування становить - 56 676,00 грн. (12 х 4723,00 = 56 676,00 грн.).

Крім того, позивач, в силу приписів ст. 27.2. Закону України №1961-IV, має право вимагати відшкодування їй страховиком ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» виплат суми, яка становить 36 мінімальних заробітних плат, а також, в силу вимог п.27.4 ст.27 Закону №1961-IV вимагати виплати суми, яка становить 12 мінімальних заробітних плат. Відтак розмір відшкодування становить відповідно - 170 028,00 грн. (36 х 4723,00=170 028,00 грн.) та 56 676,00 грн.(12 х 4 723,00 = 56 676,00грн.).

А отже, загальний розмір страхових виплат, на отримання яких має право позивач становить 283 380,00 грн. (170 028,00 грн. + 56 676,00 грн.+ 56 676,00 грн.).

Проте, страхова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування станом на липень 2020 року була визначена в розмірі 260 000 грн., а отже, відповідач зобов`язаний був здійснити виплату такої, в строки які визначені Законом України №1961-IV та умовами полісу.

З врахуванням наведеного, стягненню в користь позивача ОСОБА_1 підлягають наступні суми: 170 028,00 грн. згідно ст. 27.2. Закону України №1961-IV; 45 000 грн. моральної шкоди згідно вимог п.27.4 ст.27 Закону України №1961-IV та 44 000 грн. витрат на поховання, а всього 259 028,00 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування є необґрунтованою та такою, що порушує право позивачки на отримання страхового відшкодування, з огляду на те, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки невиплаченого страхового відшкодування шкоди в розмірі 260 000 грн.

Статтею 36.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно ст. 36.2. цього ж Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

З врахуванням вказаних приписів граничний термін для здійснення належних позивачці страхових виплат відповідачем сплив 03 червня 2021 року.

Згідно з вимогами ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписами ст. 992 ЦК України визначено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до п.36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Оскільки відповідач, прострочив грошове зобов`язання, а тому повинен сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних та пеню за період з 04 червня 2021року по 28 липня 2021 року.

А отже, стягненню підлягає пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 5 919,45 грн., три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 1 175,34 грн., інфляційні втрати у розмірі 780,52 грн., а всього разом штрафних санкції - 7 875,31 грн.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4 018,14 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» на користь ОСОБА_1 170 028,00 грн. (сто сімдесят тисяч двадцять вісім гривень) згідно ст. 27.2. Закону України №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, 45 000,00 грн. (сорок п`ять тисяч гривень) у відшкодування моральної шкоди згідно вимог п.27.4 ст. 27 Закону України №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 44 000,00 грн. (сорок чотири тисячі гривень) витрат на поховання, пеню в розмірі 5 919,45 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять гривень сорок п`ять копійок), три проценти річних в сумі 1 175,34 грн. (одна тисяча сто сімдесят п`ять гривень тридцять чотири копійки), інфляційні втрати в розмірі 780,52 грн. (сімсот вісімдесят гривень п`ятдесят дві копійки), а всього - 266 903,31 грн. (двісті шістдесят шість тисяч дев`ятсот три гривні тридцять одну копійку).

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» в доход держави судовий збір у розмірі 4 018,14 грн. (чотири тисячі вісімнадцять гривень чотирнадцять копійок).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

відповідач: товариство з додатковою відповідальністю «Ю.Ес.Ай», адреса місцезнаходження: 04211, м. Київ, пр. Героїв Сталінграду, 4 корпус 6А, ;

третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 28 листопада 2023 року.

Суддя В. І. Кавацюк