Провадження №2/523/5163/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань Іванченко В.О.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що від шлюбу в неї та відповідача у справі є спільна дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дочка з 26.09.2022 року навчається на денному відділені Одеського національного морського університету на контрактній основі, дочка стипендію не отримує, строк закінчення навчання 30.06.2026 року. Відповідач є працездатним та може сплачувати аліменти.

На підставі викладеного позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 гривень, до досягнення нею 23-х річного віку, за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 28 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.

На адресу суду 05.10.2023 року (вх. № 28625) надійшла заява відповідача ОСОБА_2 про долучення до матеріалів справи документів на підтвердження сімейного стану та стану здоров`я (а.с.19-23).

В подальшому, 23.11.2023 року (вх. № 34903) на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом відповідача, згідно якого відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає частково. В обґрунтування позиції вказав, що за положенням ст. 199 СК України, обов`язок щодо утримання повнолітніх доньки чи сина є рівним як батька так і мати. Щодо визначеного позивачем розміру аліментів у розмірі 5 000 гривень на місяць зазначив, що вартість контракту становить 111 300 грн. на 48 місяців, що відповідно на місяць становить 2 318, 75 грн., а відтак визначений позивачем розмір аліментів не відповідає рівності батьків, та має становить 1 500 гривень на місяць.

Щодо матеріального стану платника аліментів зазначив, що він дійсно працює, що підтверджується довідкою про доходи, однак, разом з цим, являється інвалідом ІІ групи, що у свою чергу потребує додаткової потреби в підтримці здоров`я, коштів на ліки тощо.

Щодо сімейного стану вказав, що в 2019 році він зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , від шлюбу в 2022 році народилась дитина, дружина перебуває в декретній відпустці, відповідно не працює та потребує матеріальної підтримки.

Крім іншого, зазначив, що 03.10.2022 року ним особисто було сплачено 24 000 та 1 323 грн на навчання доньки, що відповідно підтверджується довідкою банку.

З урахуванням викладеного зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме в розмірі: 1 500 гривень на місяць і до припинення навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років (а.с.31-33).

До відзиву на позовну заяву відповідачем надано документи, довідки на підтвердження обставин, що в ньому викладені, та докази на підтвердження направлення копії відзиву іншим учасникам провадження (а.с.34-43).

Чергове судове засідання у справі призначене на 05 грудня 2023 року, сторони до суду не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно.

Позивач ОСОБА_1 разом з позовом звернулась із заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.14).

Відповідач ОСОБА_2 також звернувся на адресу суду з заявою щодо розгляду справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовів вимоги визнає частково, та, що підтримує відзив на позовну заяву (а.с.48).

Третя особа ОСОБА_3 про час та місце слухання справи повідомлена (а.с.45), про причини не явки суду не повідомила, з будь якими заявами на адресу суду не зверталась.

З урахуванням викладеного судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, звернулись на адресу суду з заявами про підтримку та часткове визнання позову, а відтак підстав для відкладення слухання справи не встановлено.

Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог, відзив на позовом та докази щодо часткового визнання позову, в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Предметом позовних вимог є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Згідно довідки Одеського національного Морського університету Міністерства освіти і науки від 18.08.2023 року ОСОБА_3 є студенткою І курсу 5 групи, за спеціальністю філологія, денної форми навчання. Займається за контрактом. Стипендію не отримує. Термін навчання: з 26.09.2022 року по 30.06.2026 рік (а.с.6), що також підтверджується договором № Н-615-1-37-22К про навчання в Одеському національному морському університеті від 09.09.2022 року.

Згідно до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівця № 615-1-37-22К оплата за навчання становить 111 300 гривень, де, І курс 24 000; 2-й курс 26 400; 3 курс 29 000; 4-й курс 31 900 грн. Замовник вносить плату щомісяця.

Таким чином, судом встановлено, що дочка сторін є студенткою денної форми навчання, перебуває на платній основі, стипендію не отримує, а відтак потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням.

Згідно ст. 53 Конституції України повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право на утримання виникає за умови продовження навчання. Закон не передбачає жодних особливостей залежно від форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання у будь-якій формі.

Сімейним кодексом передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина

Згідно з ч.2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі -СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу .

Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження.

Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17.

Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом згідно поданих відповідачем документів встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.34).

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є інвалідом ІІ групи загального захворювання. Безстроково (а.с.41).

Згідно довідки про доходи ОСОБА_2 працює в КНП «ООЦЕМД і МК» ООР» з 01.11.2019 року, займає посаду старший фельдшер з медицини невідкладних станів. Дохід за період з жовтня 2022 року по вересень 2023 року становить 244 996, 61 грн. (а.с.42).

Також судом встановлено, що відповідач здійснив перерахування грошових коштів на рахунок навчального закладу в сумі 24 000 гривень, що згідно договору про надання платної освітньої послуги становить вартість І курсу навчання (а.с.36).

Отже, з огляду на дослідженні документи надані відповідачем на підтвердження часткового визнання позовних вимог, судом встановлено, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, зокрема, в добровільному порядку, має на утриманні малолітню дочку 2022 року народження, являється інвалідом ІІ групи.

Інші докази надані відповідачем судом до уваги не приймаються, як такі, що не мають відношення до предмету доказування.

При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як передбачено ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, місця проживання за місцем знаходження навчального закладу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , після досягнення повноліття продовжує навчання і не має самостійного заробітку.

Так, згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України «Про державний бюджет на 2023 рік» ст. 7 Закону встановлено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 2 589 гривень.

Також, судом під час розгляду справи враховується позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду викладена у постанові від 21.02.2018 року (справа № 208/3075/16) у справах щодо призначення, зміни, стягнення аліментів. Так, відповідно до висновків Верховного Суду витрати на навчання дітей, після досягнення ними повноліття покладаються на обох батьків незалежно від того, з ким із них проживає дитина та за правилами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Аналогічна позиція сформульована у постановах Верховного Суду: від 21 березня 2018 року у справі № 308/2268/16-ц (провадження № 61-9486св18) та від 01 серпня 2018 року у справі № 539/2580/16-ц (провадження № 61-20377св18).

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевказаних обставин, а також приймаючи до уваги рівність обов`язків батьків щодо утримання повнолітньої дитини, враховуючи дані відповідача, а саме наявність на утримання дочки 2022 року народження, інвалідність, доходи за місцем роботи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частковому задоволенню, а саме в частині 2 000 гривень на місяць, що на думку суду відповідатиме вимогам закону, не порушуватиме прав та інтересів дитини, та платника аліментів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 84 ЦПК України).

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 3,15, 199, 200 СК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) в розмірі: 2 000 гривень, щомісячно починаючи з 24.08.2023 року (дата подачі позову до суду) до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 08.12.2023р.

Суддя: