Номер провадження: 22-ц/813/3303/23
Справа № 522/7443/21
Головуючий у першій інстанції Абухін Р.Д.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа - ОСОБА_4 ) про визнання права власності, визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності та витребування майна, на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Абухіна Р.Д. 06 червня 2022 року у м. Одеса, -

встановила:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив:

- визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на легковий автомобіль марки « Porsche», модель «Cayenne», тип: «універсал-В», 2019 року випуску, синього кольору, номер шасі: НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_3 під державним номером НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 23.03.2021 року;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 23.03.2021 року, укладений між ОСОБА_2 «Продавець» та ОСОБА_3 «Покупець» щодо легкового автомобіля марки «Porsche», модель «Cayenne», тип: «універсал-В», 2019 року випуску, синього кольору, номер шасі: НОМЕР_1 , зареєстрованого під державним номером НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 23.03.2021 року;

- скасувати державну реєстрацію за ОСОБА_3 права приватної власності на легковий автомобіль марки «Porsche», модель «Cayenne», тип: «універсал-В», 2019 року випуску, синього кольору, номер шасі: НОМЕР_1 , зареєстрований під державним номером НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 23.03.2021 року;

- зобов`язати ОСОБА_3 передати в натурі на користь ОСОБА_1 легковий автомобіль марки «Porsche», модель «Cayenne», тип: «універсал-В», 2019 року випуску, синього кольору, номер шасі: НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_3 під державним номером НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 23.03.2021 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2021 року.

Однак, вказаним судовим рішення не було вирішено питання про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 75000 гривень, які були заявлені 17 березня 2022 року адвокатом Репало Д.О. в інтересах ОСОБА_3 .

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 червня 2022 року заяву представника ОСОБА_3 щодо стягнення судових витрат з надання правничої допомоги було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати з надання правничої допомоги у розмірі 15000 гривень.

У задоволені решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 щодо стягнення судових витрат з надання правничої допомоги відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у додатках до відзиву на позовну заяву ОСОБА_3 відсутній передбачений ч.1 ст. 134 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс та очікував понести відповідач.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 зазначає, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, оскільки представником відповідача були надані до суду першої інстанції попередній розрахунок витрат на правничу допомогу на суму 75000 гривень, та копію договору про надання професійної правничої допомоги від 16 травня 2021 року.

Сторони про розгляд справи на 14.11.2023 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явився представник ОСОБА_3

ОСОБА_4 , представник ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 , представник ОСОБА_4 про розгляд справи на 14.11.2023 року були сповіщені належним чином шляхом направлення судових повісток на офіційні електронні адреси.

Колегія суддів зазначає, що суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина п`ята статті 14 ЦПК України).

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку.

Зміст вказаної процесуальної норми свідчить про те, що для цілей ЦПК України офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Вказаний висновок також узгоджується із правовою позицією щодо належного виклику учасника справи засобами електронної пошти, викладеною Верховним Судом у постановах від 01.06.2022 року у справі № 761/42977/19 та від 26.10.2022 року у справі № 761/877/20.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі статтею 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 березня 2022 року адвокатом Репало Д.О., який представляв інтереси ОСОБА_3 , було подано клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 75 000 гривень, яке не було вирішено судом першої інстанції при ухваленні рішення від 30 травня 2022 року, яким у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа - ОСОБА_4 ) про визнання права власності, визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності та витребування майна - було відмовлено.

Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови у задоволенні позову, - на позивача.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що: «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що: «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача Громова А.І., на підставі положень ст. 134 ЦПК України надав попередній розрахунок витрат на правничу допомогу у розмірі 75 000 грн., який міститься у відзиві на позовну заяву, при цьому надав до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 16.05.2021 року.

Вказане у повному обсязі спростовує доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що представником ОСОБА_3 не був поданий попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс та очікував понести відповідач.

З довідки від 03 березня 2022 року, складеної адвокатом Репало Д.О. про обсяг роботи та отриманий гонорару за договором про надання правничої допомоги від 16 травня 2021 року вбачається, що адвокат в інтересах клієнта ОСОБА_3 вчинив наступні дії:

- юридичний аналіз спірної ситуації, надання консультацій та роз`яснень, судової практики Верховного суду у подібних справах та встановлення висновків, які можуть бути застосовані у даному спорі - 5 години;

- підготовка та направлення відзиву на позовну заяву - 7 годин;

- підготовка та направлення заяви позивачу та відповідачу про письмове опитування учасників справи як свідків - 1 година;

- підготовка та направлення апеляційної скарги на ухвалу Приморського ного суду м. Одеси від 30 квітня 2021 року про вжиття заходів забезпечення у по справі - 5 годин;

- участь в 3-х судових засіданнях в режимі відеоконференції, а саме: 01 липня 2021 року, 26 жовтня 2021 року, 16 грудня 2021 року- 4 години;

Загалом, адвокатом витрачено 22 години юридичної роботи по даній справі та отриманий гонорар у загальному розмірі 75000 гривень.

Однак, як вірно зазначено судом першої інстанції, рівень складності справи не вимагав значного обсягу правничої допомоги, в тому числі такого обсягу часу, який зазначений адвокатом в акті виконаних робіт як витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг).

З урахуванням викладеного суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що сума витрат на правничу допомогу не відповідала критерію співмірності та розумності щодо позовних вимог, участі представника ОСОБА_3 у розгляді справи в режимі відеоконференції позамежами суду за допомогою системи EasyCon.

За таких обставин суд першої інстанції вважав, що вимоги представника ОСОБА_3 щодо стягнення судових витрат за надання правничої допомоги необхідно задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати з надання правничої допомоги у розмірі 15000 гривень.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 вказані обгрунтовані висновки суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 червня 2022 року ухвалено з додержанням норм процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2023 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе