КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/824/351/2023 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2023 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі - Качалабі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Державного підприємства «Антонов», в інтересах якого діє адвокат Бордунова Надія Олександрівна, на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Антонов» про визнання неправомірним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року в Святошинський районний суд міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Державного підприємства «Антонов» (далі - ДП «Антонов», відповідач) про визнання неправомірним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що він вважає незаконним та таким, що виданий безпідставно Наказ № 3410к, відповідно до якого, його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення вимог ст. 139 КЗпП України та Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «Антонов», а саме, відсутність на роботі без поважних причин 10, 11, 12 та 17 березня 2021 року.

Позивач наголошував на тому, що його робочим місцем є повітряні судна ДП «Антонов», а також аудиторії ЦПЛС ДП «Антонов», в яких він проводить навчання та курси підвищення кваліфікації, змінити його умови праці (його функціональні обов`язки, робочий час) без попереднього погодження з профспілкою (НПА ДП «Антонов») та його згоди на це є порушенням ст. 32 КЗпП України та ч. 2 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Відтак, наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності є очевидно безпідставним.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд скасувати Наказ № 3410к та стягнути з відповідача судові витрати..

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 06 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Антонов» «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » № 3410к від 23 квітня 2021 року.

Стягнуто з ДП «Антонов» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ДП «Антонов» оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на необґрунтованість рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06 грудня 2021 року, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06 грудня 2021 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Судові витрати покласти на позивача.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалось на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції грунтується на тому, що позивач мав підсумований облік робочого часу, в той час як ці обставини справи суперечать доказам наявним в матеріалах справи, а відтак, на думку апелянта суд помилково вважав правомірною його відсутність на роботі, оскільки згідно Правил внутрішнього трудового розпорядку 10, 11, 12 та 17 березня 2021 року у позивача були робочими, тому він був відсутній на роботі без поважних причин.

На думку апелянта, застосування до спірних відносин норм матеріального права, які визначають працю при підсумованому обліку робочого часу, без вірного застосування положень, які визначають, що у працівника п`ятиденний робочий тиждень є порушенням норм матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_1 - адвокат Чугаєнко О.М. проти доводів апеляційної скарги заперечила, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ДП «Антонов» не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 09 липня 2009 року працює в ДП «Антонов».

Також встановлено, що 01 серпня 2017 року ОСОБА_1 переведено на посаду інструктора-провідника бортового льотного-методичного відділу Авіаційного транспортного підрозділу ДП «Антонов».

При цьому, позивач є Головою профспілкової організації - Незалежної профспілки авіапрацівників Державного підприємства «Антонов».

З грудня 2020 його перестали планувати до складу екіпажів повітряних суден, у зв`язку з чим, 18 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до керівництва з письмовим зверненням щодо цього питання та направив скаргу до Головного управління Держпраці у Київській області.

В подальшому, 23 березня 2021 року у нього було витребувано пояснення щодо відсутності з 10 березня 2021 року по 12 березня 2021 року та з 15 березня 2021 року по 18 березня 2021 року на роботі, в яких позивач вказав, що в ці дні він до складу екіпажів повітряних суден не планувався, для проведення навчання та курсів підвищення кваліфікації не залучався.

Директор з управління персоналом В.Є. Маєвский, Директор з правових питань І.В. Дехтяренко, Начальник відділу кадрів В.А. Гордієнко, 30 березня 2021 року надали Незалежній профспілці авіапрацівників ДП «Антонов» подання щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

На Засіданні Ради НПА ДП «Антонов», 15 квітня 2021 року було розглянуте дане подання та відповідно до ст. 43 Конституції України, ч. 3 ст. 32, ст.ст. 147-149 КЗпП України, ст. 252 КЗпП України, ст. 41 Закону України «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності» прийнято рішення відмовити роботодавцю (ДП «Антонов») в наданні згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани інструктора-провідника бортового льотного-методичного відділу (підр. 260) ОСОБА_1 , якого обрано керівником виборного органу (Ради) НПА ДП «Антонов», з мотивів недоведеності факту вчинення ним прогулу та відсутності об`єктивних підстав для такої відповідальності.

Дане рішення оформлено протоколом Ради НПА ДП «Антонов» № 02- 04/2021 від 15 квітня 2021 року, про прийняте рішення профспілка повідомила роботодавця листом № 01-02/2021 від 15 квітня 2021 року.

В подальшому, 23 квітня 2021 року В.о. генерального директора ДП «Антонов» С.А. Бичков видав наказ за № 3410к, відповідно до якого позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення вимог ст. 139 КЗпП України та Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «Антонов», а саме, відсутність на роботі без поважних причин 10, 11, 12 та 17 березня 2021 року.

Згідно з п. 3.3.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «Антонов» визначено, що ненормований робочий день встановлюється для окремих категорій працівників, вказаних у Додатку № 3 до Колективного договору.

При цьому, суд першої інстанції звернув увагу на те, що згідно з Додатком № 3 до Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «Антонов», який має назву «Перелік підрозділів, структурних одиниць категорій працівників для яких застосовується робота за Графіком», підрозділ В-260, категорії - Льотний склад, працює за графіком роботи із застосуванням підсумованого обліку робочого часу.

Вищевказані правила визначають, що у позивача робочий день є ненормований, та встановлюється у відповідному графіку.

Разом з тим, з оскаржуваного наказу вбачається, що підставою для його прийняття була відсутність на роботі без поважних причин 10, 11, 12 та 17 березня 2021 року, однак, графіку роботи позивача, який мав бути визначений на виконання вищезазначених правил, відповідно, включати дати з наказу як робочі дні позивача - суду не надано. Таких доказів не надано і при апеляційному перегляді справи.

Позивач, звертаючись до суді із даним позовом, стверджує, що його робочим місцем є повітряні судна ДП «Антонов», а також аудиторії ЦПЛС ДП «Антонов», посилаючись при цьому на Керівництво з експлуатації (Частина А).

При цьому, відповідач, заперечуючи проти позову вказав, що позивач має п`ятиденний робочий день та повинен кожен день перебувати на території ДП «Антонов». Однак, відповідних доказів на підтвердження своєї позиції, так само які і закріплення за позивачем певного робочого місця матеріали справи не містять.

Щодо відсутності згоди на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, Святошинський районний суд міста Києва обґрунтовано зазначив, що ч. 1 ст. 252 КЗпП України формулює загальне положення, яке покладає на власника або уповноважений ним орган обов`язок створення для працівників підприємства, установи, організації обраних до складу виборної профспілкової організації, можливості для здійснення їхніх повноважень.

Положеннями ч. 2 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та ч. 2 ст. 252 КЗпП України передбачено, що однією з гарантій можливості здійснення такими особами своїх повноважень є заборона притягнення їх до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є. Згідно із частиною шостою статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Аналізуючи вище вказані норми права, колегія суддів приходить до висновку про те, що власник має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів її відмови.

Аналогічний правовий висновок викладений в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 липня 2013 року.

За аналогією, правило ч. 1 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» слід застосувати й до передбачених частиною другою статті 252 КЗпП України, частиною другою статті 41 цього Закону випадків отримання згоди профспілкового органу на притягнення працівників - членів виборних профспілкових органів до дисциплінарної відповідальності.

Разом з цим, як вже зазначено, рішенням, прийнятим на засіданні Ради Незалежної профспілки авіапрацівників Державного підприємства «Антонов» відмовлено роботодавцю (ДП «Антонов») в наданні згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани інструктора-провідника бортового льотного-методичного відділу (підр. 260) ОСОБА_1 , якого обрано керівником виборного органу (Ради) НПА ДП «Антонов», з мотивів недоведеності факту вчинення ним прогулу та відсутності об`єктивних підстав для такої відповідальності.

Вказане рішення містить обґрунтування та позицію профспілки, при цьому, вказані твердження не спростовані при виданні оскаржуваного наказу.

За редакцією ч. 1 ст. 2 ЦПК України , завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.

За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, згідно зі ст. 79 ЦПК України.

В свою чергу, положеннями ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів вважає, що Святошинський районний суд міста Києва дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду щодо їх оцінки.

Будь-яких інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки Святошинського районного суду міста Києва та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Так як, при вирішенні вказаної цивільної справи, Святошинським районним судом міста Києва правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, тому, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу ДП «Антонов» без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Антонов», в інтересах якого діє адвокат Бордунова Надія Олександрівна, залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар