Єдиний унікальний номер 725/6961/21
Номер провадження 2/725/1213/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2023 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Скуляк І. А.

при секретарі Ботнар Т.П.

за участю представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (вул. Вікентія Хвойки, 21, м. Київ, 04080) про захист порушеного права споживача фінансових послуг на реструктуризацію заборгованості за кредитним договором надання інформації та про неправомірне нарахування процентів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про захист порушеного права споживача фінансових послуг на реструктуризацію заборгованості за кредитним договором надання інформації та про неправомірне нарахування процентів.

Посилалася на те, що між нею та ПАТ «Промінвестбанк», 25 травня 2006 року було укладено договір № 1304 про надання споживчого кредиту в іноземній валюті в сумі 32 000 дол. США для розрахунків по договору купівлі-продажу квартири.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між нею та ПАТ «Промінвестбанк» був укладений іпотечний договір №1305. Згідно цього договору вона передала в іпотеку житлове нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначає, що у 2008 року в Україні почалася непередбачувана фінансова криза та неконтрольована державою інфляція, внаслідок якої в рази знецінилась гривня, що неминуче вплинуло на всі, без виключення, відносини кредитного характеру, особливо ті, які були прив`язані до іноземної валюти. Такі форс-мажорні обставини, в кінцевому рахунку, завадили їй виконувати фінансові зобов`язання перед кредитором, та в 2010р. було допущене прострочення по сплаті кредиту та 24.12.2010р. кредит в сумі 20733,70 дол. США був списаний «списання безнадійної заборгованості за кредитом прот № 493 від 24.12.2010р».

Вказує, що 29 червня 2011р. вона отримала досудову вимогу про дострокове стягнення всієї суми залишку кредиту в сумі 149792,86 грн., що дорівнювало 18724 дол. США або добровільну реалізацію заставного майна.

Стверджує, що 24.12.2012р. ПАТ «Промінвестбанк» відступив право вимоги за кредитним договором №1304 від 25.05.2006р. ТОВ «Кредитні ініціативи». Всього «Промінвестбанку» було сплачено 40500 дол. США. Кредит сплачувався з випередженням графіку погашення до моменту відступлення права вимоги, тобто до 01.01.2013р. В 2013р київським нотаріусом іпотекодержатель був замінений на ТОВ «Кредитні ініціативи».

Вказує, що у 2015 році ТОВ "Кредитні ініціативи" звернулись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Шевченківський районний суд м. Чернівці 10 червня 2016 року ухвалив рішення у справі № 727/9231/15-ц на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 413415,71 грн. та судового збору у розмірі 6201,24 грн.

Однак, 11.03.2019р., незважаючи на дію мораторію на відчуження єдиного житла сімей позичальників валютних кредитів, державний реєстратор КП «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації» Чернівецької області Накай Ю.В. зареєстрував за ТОВ «Кредитні ініціативи» право власності на дану квартиру. І тільки забезпечення позову по справі № 725/1804/19 шляхом накладання судового арешту на квартиру вберегло її від відчуження. 05.02.2020р право власності ТОВ «Кредитних ініціатив» на квартиру було скасоване.

Стверджує, що 20 травня 2021 року вона звернулася до ТОВ "Кредитні ініціативи" з вимогою про надання інформації про історію здійснення платежів, у тому числі інформації про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформацію про призначення кожного здійсненого платежу, суму наявної простроченої заборгованості станом на 1 січня 2014 року за кожним видом наявного грошового зобов`язання, за кредитним договором № 1304 від 25 травня 2006 року та надання належним чином завіреної копії документу, яким визначено розмір плати, що сплачена ТОВ "Кредитні ініціативи" за відступлення права вимоги ПАТ "Промінвестбанку".

У відповідь ТОВ "Кредитні ініціативи" надіслало листа від 10.06.2021р, в якому повідомили, що для отримання цієї інформації треба надати всі довідки, які згідно п.4 Закону України 1381-9 додаються до заяви на проведення реструктуризації. Крім того, зазначено, що заяву на реструктуризацію кредиту необхідно було подати до 23.07.21р.

Вказує, що 16.07.21р. нею, на адресу кредитора, була відправлена заява на проведення реструктуризації із додаванням усіх довідок та вимогою про надання розрахунків заборгованості та здійснення платежів. На дану заяву надійшла відповідь ТОВ «Кредитних ініціатив» від 23.07.21р. про те, що подана заява не відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування в зв`язку з наявністю заборгованості на 01.01.2014р. прострочене зобов`язання зі сплати процентів в сумі 3458 дол. США, що в еквіваленті складає 27639,79 грн. за договором № 1701/0108/71015 від 31.01.2008р., проте, її договір №1304 від 25.05.2006р.

В наступній відповіді ТОВ «Кредитні ініціативи» від 08.09.2021р. визначилися, що: «Разом з тим, станом на 1 січня 2014р. прострочена заборгованість за Договором № 1304 від 25.05.2006р. складала 3458,00 USD, з яких 3458,00 USD що в еквіваленті складає 27639,79 UAN прострочене зобов`язання із сплати процентів».

Стверджує, що до 23.09.21р., тобто до скасування мораторію, вона сплатила 27639,79 грн. на рахунок, який отримала від представника ТОВ «Кредитні ініціативи». А наступного дня була повідомлена по телефону, що не так зрозуміла фразу «в еквіваленті складає 27639,79 UAN» і треба було сплатити 3458,00 дол. США по теперішньому курсу, тобто 92000 грн., а так реструктуризації не буде.

Наполягає на тому, що всупереч вимогам Закону, ТОВ «Кредитні ініціативи» не мали права нараховувати відсотки по кредиту №1304 від 25.05.2006р. після набуття права вимоги 24.12.2012р., та донараховувати на свою користь відсотки, які мали б бути нараховані «Промінвестбанком», але який з власної волі змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору.

Також, згідно наданого ТОВ «Кредитні ініціативи» розрахунку за 2013р., в односторонньому порядку ними був збільшений розмір процентної ставки з 13 % до 16 % .

Крім того, вона вважає несправедливою умовою договору, а саме п.2.3 договору про іпотечний кредит № 1304 від 25.05.2006р : «комісійна винагорода за управління кредитними коштами встановлюється в розмірі 2,2% процента річних від кредитної заборгованості».

З урахуванням наведеного, позивачка просила суд визнати незаконними дії ТОВ "Кредитні ініціативи" (), які полягають:

у відмові надати ОСОБА_1 інформацію про історію здійснення платежів, у тому числі інформацію про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформацію про призначення кожного здійсненого платежу та розміру плати, яка сплачена ТОВ "Кредитні ініціативи" за відступлення права вимоги за кредитним договором №1304 від 25.05.2006 року ПАТ "Промінвестбанку";

у неправомірному нарахуванні процентів за користування кредитом та збільшенні в односторонньому порядку відсоткової ставки;

у неправомірному нарахуванні відсотків за «управління кредитними коштами»;

у відмові в проведенні реструктуризації валютного кредиту № 1304 від 25.05.2006р. після сплати заборгованості по кредиту станом на 01.01.2014р. згідно наданого ТОВ «Кредитні ініціативи» повідомлення.

Зобов`язати ТОВ "Кредитні ініціативи" надати інформацію про історію здійснення

платежів, у тому числі інформацію про дату здійснення кожного платежу, суму кожного

здійсненого платежу, інформацію про призначення кожного здійсненого платежу та розмір

плати, яка сплачена ПАТ "Промінвестбанку" за відступлення права вимоги за кредитним

договором №1304 від 25.05.2006 року ТОВ "Кредитними ініціативами".

Визнати п. 2.3. кредитного договору № 1304 від 25.05.2006р. недійсним. Вже сплачену комісійну винагороду врахувати в погашення процентів по кредиту згідно п. 9; 10; 11 Закону України 1381-9 ч.7 «про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті».

Визнати нарахування процентів по кредитному договору № 1304 після 29 червня 2011р. протиправним та скасувати.

Визнати, що ОСОБА_1 виконані всі умови для проведення реструктуризації: надіслані усі довідки, сплачена сума заборгованості станом на 01.01.2014р. заявлена ТОВ «Кредитні ініціативи» у відповіді від 08.09.2021р.:

Зобов`язати ТОВ "Кредитні ініціативи" у разі надання інформації про історію здійснення платежів, у тому числі інформації про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформації про призначення кожного здійсненого платежу та розміру плати, яка сплачена ПАТ "Промінвестбанку" за відступлення права вимоги за кредитним договором №1304 від 25.05.2006 року ТОВ "Кредитними ініціативами", реструктурувати суму боргу згідно п. 9) ч.7 Закону України "Про споживче кредитування".

Зобов`язати ТОВ "Кредитні ініціативи" у разі не надання інформації про історію здійснення платежів, у тому числі інформації про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформації про призначення кожного здійсненого платежу та розміру плати, яка сплачена ПАТ "Промінвестбанку" за відступлення права вимоги за кредитним договором №1304 від 25.05.2006 року ТОВ "Кредитними ініціативами", реструктурувати суму боргу, згідно п. 10) ч.7 Закону України "Про споживче кредитування" шляхом зменшення розміру боргу на суму перевищення від розміру плати, сплаченої ТОВ «Кредитні ініціативи» за відступлення права вимоги від ПАТ "Промінвестбанк" за кредитним договором № 1304 від 25.05.2006р року.

Зобов`язати ТОВ "Кредитні Ініціативи" сплачену 23.09.2021р. суму 27639,80 грн., врахувати на погашення заборгованості при реструктуризації кредиту в еквіваленті 3458,00 дол. США, як зазначено у відповідях від 23.07; 25.08; 08.09 2021р.

Стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Від представника відповідача, через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій вказано, що позовну заяву не визнає, вважає її безпідставною та просить відмовити у її задоволенні.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися. Від них до суду надійшла заява, в якій просять суд справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

В судовому засіданні, проведеного в режимі відеоконференції, представник відповідача позов не визнав. Посилався на доводи, викладені у відзиві на позов. Просив суд в задоволенні позову відмовити, з причин безпідставності та необгрунтованості.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Так, 25.05.2006 року між Акціонерним комерційним промислово - інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_1 було укладено Договір про іпотечний кредит №1304 (далі - Кредитний договір), відповідно до якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 32 000,00 доларів США зі сплатою 13 % річних за строкове користування кредитними коштами, та кінцевим терміном повернення кредиту до 24.05.2026 року. /Т.1 а.с. 10-13/.

У якості забезпечення виконання Позичальником взятих за Кредитним договором зобов`язань між сторонами 30.05.2006 року було укладено Іпотечний договір зареєстрований в реєстрі за № 1450, посвідчений приватним нотаріусом ЧМНО Соломко В.В., (далі - Іпотечний договір), відповідно до п. 1.2 якого Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю наступне нерухоме майно: квартиру під номером четвертим ( АДРЕСА_3 у житловому будинку номер чотирнадцять (№14), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 14731375, та складається з двох житлових кімнат, має загальну площу 46,40 кв. м., в тому числі житлову площу - 37,30 кв. м. (далі - Предмет іпотеки). /Т.1 а.с. 14-16/.

17 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги (далі - Договір) та Договір про відступлення права вимоги за договорами забезпечення, відповідно до яких ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги за згаданими вище правочинами, укладеними між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» яке є його правонаступником /Т.1 а.с.87-92/.

Дані обставини встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.06.2016 року при розгляді справи № 727/9231/15-ц (яке залишено в силі Апеляційною та Касаційною інстанціями), що в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України має преюдиційне значення, а тому не підлягає повторному доказуванню. /Т.1 а.с. 97-106/.

В своєму позові позивачка посилається на відсутність у відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» права нараховувати відсотки, оскільки, нібито, ще в 2011 році попередній кредитор направив позичальнику вимогу про дострокове погашення заборгованості.

Однак, вимоги про повне дострокове погашення заборгованості у повідомленні від 29.06.2011 року Кредитором заявлено не було, оскільки в тексті повідомлення йдеться тільки про наслідки можливої реалізації заставного майна в порядку виконання рішення суду. /Т.1 а.с. 30-31/.

Визначення правової природи письмової вимоги кредитора до боржника, та відповідно правових наслідків її надіслання залежить від змісту такої вимоги.

Якщо вимога за своїм змістом є нагадуванням чи інформуванням про існування заборгованості, а також містить прохання про погашення поточної заборгованості, то така вимога є досудовою претензією.

Якщо письмове звернення кредитора до боржника містить вимогу про дострокове повернення усієї суми заборгованості як простроченої, так і поточної, то таке звернення є вимогою про дострокове повернення кредиту, наслідком надіслання якої є зміна строку виконання основного зобов`язання у відповідності до частини другої статті 1050 ЦК України.

Оскільки в повідомленні від 29.06.2011 року, не заявлено вимогу про повне дострокове погашення заборгованості, то строк кредитування, на думку суду, такою вимогою не було змінено.

Проте, у 2015 році ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 26 жовтня 2015 року складала: за кредитом 11538,06 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 260467,98 грн., по відсотках 6056,09 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 136714,28 грн., по комісії 719,10 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 16233,45 грн.

Рішенням суду від 10.06.2016 року по справі №727/9231/15-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 23.08.2016 року, та ухвалою ВССУ від 20.07.2017 року позов було задоволено, та стягнуто заборгованість в гривневому еквіваленті. /Т.1 а.с. 97-106/.

Однак, наявність такого рішення суду, на думку суду, жодним чином не позбавляє кредитора права на нарахування відсотків після зміни строку кредитування, оскільки згідно пунктів 1.4 та 1.5 Кредитного договору передбачено, що Плата за кредит - це проценти та комісія, а Проценти за неправомірне користування кредитом це плата за користування кредитом після настання строку його погашення.

При цьому плата за кредит визначена в п. 2.2. кредитного договору, в розмірі 13% річних в дол. США, а плата за неправомірне користування кредитом визначена в п. 3.4 кредитного Договору, в розмірі 24% річних в дол. США.

Оскільки згідно п. 2.4 кредитного договору, термін повернення кредиту визначено не пізніше 24.05.2026 року, то у випадку направлення вимоги про дострокове погашення заборгованості (чи виникнення простроченої заборгованості по щомісячних платежах, або звернення до суду з позовом про дострокове погашення заборгованості), на суму простроченої заборгованості кредитор вправі нараховувати відсотки за неправомірне користування кредитом на рівні 24% річних, відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Отже, беручи до уваги вищевикладене, судом встановлено, що наслідком звернення кредитора до суду в 2015 році є не припинення нарахування відсотків, а право нараховувати відсотки за неправомірне користування кредитними коштами на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 24% річних.

Таким чином, суд вважає, що позов, в частині визнання незаконними дії ТОВ "Кредитні ініціативи", які полягають у неправомірному нарахуванні процентів за користування кредитом та збільшенні в односторонньому порядку відсоткової ставки, та у неправомірному нарахуванні відсотків за «управління кредитними коштами», задоволенню не підлягає, оскільки Кредитор згідно положень п. 3.4 Кредитного договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України вправі нараховувати відсотки за неправомірне (понад встановлені договором строки) користування кредитними коштами, а комісійна винагорода входить в плату за кредит яка була погоджена сторонами, що також встановлено рішенням суду при розгляді справи № 727/9231/15-ц про стягнення заборгованості в тому числі і по комісії.

Щодо позовних вимог про надання інформації споживачу по кредиту та про визнання дій незаконними щодо відмови у проведенні реструктуризації, суд вважає за необхідність зазначити наступне:

Згідно п.п. 16 п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування»: кредитодавець, наступні кредитори за договором зобов`язані надати поточному кредитору на його вимогу, а також: позичальнику на його вимогу всю наявну інформацію про історію здійснення платежів, у тому числі інформацію про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформацію про призначення кожного здійсненого платежу, суму наявної простроченої заборгованості станом на 1 січня 2014 року за кожним видом наявного грошового зобов`язання, за договором, не пізніше 14 днів з дня отримання такої вимоги;

кредитор, до якого перейшли права кредитодавця внаслідок відступлення права вимоги, зобов`язаний надати позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на його вимогу (не пізніше 14 днів з дня отримання такої вимоги) належним чином завірену таким кредитором копію документа, яким визначено розмір плати, що сплачена за відступлення права вимоги.

18.06.2021 року ОСОБА_1 звернулась до первісного кредитора ПАТ «Промінвестбанк» із вимогою про надання інформації, однак чи отримувала на неї відповідь позивачка не зазначила. /Т.1 а.с. 17-19/.

Крім того, на адресу ТОВ «Кредитні ініціативи» надійшла заява позивачки ОСОБА_1 від 16.07.2021 року про реструктуризацію заборгованості за Кредитним договором. /Т.1 а.с. 21-24/.

23.07.2021 року на адресу ОСОБА_1 було надано письмову відповідь, в якій повідомлялось, що запитувана інформація буде надана після виконання усіх передбачених законом для реструктуризації вимог, в тому числі погашення існуючої станом на 01.01.2014 року простроченої заборгованості по відсотках в розмірі 3458,00 USD, однак помилково у відповіді було вказано не вірний номер та дату договору, та суму заборгованості, а грошовий еквівалент заборгованості вказано станом на 01.01.2014 року. /Т.1 а.с. 25/.

25.08.2021 року ТОВ «Кредитні ініціативи» знову надало відповідь аналогічну по змісту попередній відповіді, із знову з допущеними тими ж самими описками у номері та даті кредитного договору, та сумі заборгованості. /Т.1 а.с. 26/.

08.09.2021 року Кредитор направив на адресу позичальника листа із зазначенням вірного номеру та дати договору, однак знову з невірною сумою заборгованості, а 14.09.2021 року Кредитор направив на адресу Позичальника розрахунок заборгованості станом на 01.01.2014 року із відображенням усіх платежів після 17.12.2012 року (з дати коли ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за кредитним договором) із зазначенням сума та дат погашення, періодів та сум нарахування заборгованості, та залишку строкової та простроченої заборгованості в дол. США, згідно якої, прострочена заборгованість по процентах складала 3 331,59 дол. США, вся інша заборгованість по тілу кредиту 11 538,06 дол. США, по комісії 274,95 дол. США, та по пені 295,71 дол. США була строковою. /Т.1 а.с. 27-29/.

23.09.2021 року позичальник оплатила заборгованість в розмірі 27639,80 грн., що в еквіваленті склало 1 036,31 дол. США, а тому сума простроченої заборгованості по процентах в розмірі 2 295,38 дол. США та комісії в розмірі 274,95 дол. США станом на 01.01.2014 року і досі залишається непогашеною, що згідно п.п. 1 та 4 п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» є підставою для відмови в проведенні реструктуризації. /Т.1 а.с. 35/.

Слід зауважити, що датою реструктуризації згідно п.п 12 п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», вважається день отримання кредитором, заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації. Таким чином, на думку суду, позивачка не позбавлена права усунути причини відмови в проведенні їй реструктуризації шляхом доплати необхідної суми простроченої станом на 01.01.2014 року заборгованості.

Так само право на отримання банківської виписки в попереднього кредитора безпосередньо позичальником передбачено п.п. 16 п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, суд вважає, що позов, в частині вимог про надання інформації споживачу по кредиту та про визнання дій незаконними щодо відмови у проведенні реструктуризації, також задоволенню не підлягає, оскільки відмова в проведенні реструктуризації була зумовлена наявною заборгованістю станом на 01.01.2014 року, а тому така відмова відповідає положенням п. 7 Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», однак Позичальник не позбавлена права сплатити таку заборгованість та надати докази кредитору з метою подальшого вирішення питання щодо можливості проведення реструктуризації.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним п. 2.3 Кредитного договору, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Згідно п. 1.4 Кредитного договору, плата за кредит - плата, яка включає проценти за користування кредитом та комісійну винагороду за управління кредитними коштами...

Згідно п. 2.3 Кредитного договору, комісійна винагорода за управління кредитними коштами встановлюється в розмірі 2.2% річних від кредитної заборгованості, та сплачується в гривнях.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, новим кредитором не було отримано жодного платежу по комісійній винагороді за період з 17.12.2012 по даний час. /Т.1 а.с. 118-119/.

Згідно ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті, як у національній, так і в іноземній валюті.

Банк, крім надання фінансових послуг, має право здійснювати також діяльність щодо надання консультаційних та інформаційних послуг щодо банківських та інших фінансових послуг.

Банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Згідно ст. 53 цього ж Закону, банку забороняється встановлювати процентні ставки та комісійні винагороди нарівні нижче собівартості банківських послуг у цьому банку.

Таким чином право Кредитора встановлювати щомісячну комісійну винагороду за управління кредитними коштами не тільки передбачено чинним законодавством, ай з метою уникнення недобросовісної конкуренції законодавець прямо встановленні вимоги щодо мінімального розміру такої комісії.

Відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" «споживач має право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин». Однак, після укладення договору позивачка не виявила наміру відкликати свою згоду, що свідчить про наявність у неї волі до укладення оскаржуваного правочину та настання відповідних наслідків що ним обумовлені.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачкою не надано жодного доказу, щодо недотримання Кредитором положень ст. 203 ЦК України в момент вчинення правочину.

Якщо ж позивачка вважає, що встановлення комісійної винагороди є умовою договору яка прямо суперечить положенням законодавства, то така умова договору, на думку суду, повинна кваліфікуватись як нікчемна а не як недійсна, тому в такому разі позовна вимога про визнання пункту договору недійсним не може бути задоволена в силу неналежного способу захисту який обраний позивачкою.

Враховуючи вищевикладене суд, вважає, що і позовна вимога про визнання недійсним п. 2.3 Кредитного договору, задоволенню не підлягає.

Крім того, суд вважає, що в задоволенні інших позовних вимог слід відмовити, оскільки:

Нарахування процентів після 29.06.2011 року є правомірним, оскільки строк кредитування повідомленням від 29.06.2011 року не було змінено, так як таке повідомлення не було вимогою про дострокове погашення заборгованості.

Також, матеріалами справи підтверджується, що позивачкою не виконано усі умови для проведення реструктуризації, що не спростовано і самою позивачкою.

З досліджених судом матеріалів справи убачається, що на даний час відсутні підстави для здійснення реструктуризації згідно п. 9 ч. 7, п. 10 ч. 7 Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» у зв`язку із невиконанням позивачкою вимог вказаного Закону.

Крім того, суд вважає, що допущена ТОВ «Кредитні ініціативи» помилка у визначенні суми заборгованості за кредитом станом на 01.01.2014 року, та зазначення гривневого еквіваленту такої заборгованості станом на 01.01.2014 року не може бути підставою для зарахування такої заборгованості в еквіваленті на вказану дату а не на дату платежу, оскільки це суперечить положенням ч. 2 ст. 524 та ч. 2 ст. 533 ЦК України, згідно яких: сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, виходячи з системного аналізу вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову - слід відмовити в повному об`ємі.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 216, 369, 387, 388 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (вул. Вікентія Хвойки, 21, м. Київ, 04080) про захист порушеного права споживача фінансових послуг на реструктуризацію заборгованості за кредитним договором надання інформації та про неправомірне нарахування процентів відмовити в повному об`ємі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці І. А. Скуляк