Справа № 358/1629/23 Провадження № 2/358/698/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді Романенко К.С.,

при секретарі судового засідання Шпак К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

09 жовтня 2023 року ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» звернулось до суду з вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №С03.232.72304 від 29.08.2016 року про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, згідно якого відповідачу було відкрито поточний рахунок та випущено платіжну картку терміном дії 2 роки з моменту її випуску, а також надано кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн., ліміт кредитної лінії, доступний відповідачу на момент укладення угоди у розмірі 2000 грн., процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00 % річних, а відповідач зобов`язався своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати відсотки.

ПАТ «Ідея-Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 6500,00 грн. строком до 29.08.2021 року.

03 грудня 2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №12/90, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшло право вимоги за договором №С03.232.72304 від 29.08.2016 року, який укладено між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № С03.232.72304 від 29.08.2016 року відповідач не виконала, у зв`язку з чим станом на 03.12.2020 року виникла заборгованість у розмірі 20 105,86 грн., яка складається з наступного: заборгованості за основним боргом - 6500,00 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 13 605,86 грн.. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення, користування кредитом у розмірі 740,21 грн.

Тому, просив суд стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» суму заборгованості в розмірі 23 707,49 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 2 684,00 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 30 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву (а.с. 42).

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що копію ухвали суду від 30.10.2023 про відкриття провадження, копію позовної заяви та матеріли позову (додатки до позовної заяви), відповідач ОСОБА_1 отримала 08.11.2023.

У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористалася своїм правом та не направила суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Судом встановлено, що між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №С03.232.72304 від 29.08.2016 року про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, згідно якого відповідачу було відкрито поточний рахунок та випущено платіжну картку MasterCard World терміном дії 2 роки з моменту її випуску, а також надано кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії у розмірі 200000 грн., ліміт кредитної лінії, доступний відповідачу на момент укладення угоди у розмірі 2000 грн., процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00% річних, а відповідач зобов`язався своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати відсотки.

У відповідності до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.

Стаття 526 ЦК України регламентує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Встановлено, що позивачем належно виконано умови договору, видано відповідачу грошові кошти, обумовлені в договорі.

Стаття 1048 ЦК України регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до вимог ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів.

Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок № НОМЕР_1 , надавши кредитні кошти в розмірі 6500,00 грн. в межах кредитного ліміту, визначеного в п.п. 3.1 Договору.

03 грудня 2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №12/90, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшло право вимоги за договором № С03.232.72304 від 29.08.2016 року, який укладено між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

Частиною першою статті 1077 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Судом встановлено, що відповідачем не сплачувалися сума кредиту та відсотки за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на 03.12.2020 року має заборгованість у розмірі 20 105 грн. 86 коп., яка складається з наступного: заборгованості за основним боргом - 6500,00 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 13 605 грн. 86 коп. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за 3% річних за користування кредитом у розмірі 740 грн. 21 коп., та заборгованість за інфляційними витратами у розмірі 2861 грн. 42 коп.

Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів, що призвело до невиконання взятих на себе зобов`язань.

Зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, заборгованості за відсотками.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.

Представник позивача на підтвердження витрат на правову допомогу надано: копію договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 року; копію додаткової угоди №6 до Договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року; копію акта №16 прийому-передачі реєстру боржників за Договором про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року; копію акта №1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 11 вересня 2023 року, відповідно до якого визначено фіксований розмір витрат на правничу допомогу, який складає в сукупності 7000,00 грн. та копію платіжної інструкції від 14 вересня 2023 року № 265 (а.с. 25-33).

Отже, позивач підтвердив обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, яка підлягає розподілу за результатами розгляду справи, оскільки розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, який не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, а отже є визначеним в розмірі 7000,00 грн., який підлягає розподілу за результатами розгляду справи (аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 28.12.2020 № 640/18402/19).

У Рішенні «ZUSTOVIC v. Croatia» (№27903/15) Європейський Суд з прав людини вказав, що заявник вважається таким, який поніс судові витрати, якщо він їх оплатив або був зобов`язаний оплатити внаслідок юридичного чи договірного зобов`язання (до прикладу, HaJnal v. Serbia, no. 36937/06, параграф 154, 19 червня 2012 року, пункт 109 рішення).

Також, позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 2684,00 грн. (а.с.4).

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду та витрат на правничу допомогу, тому, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в загальному розмірі 9684,00 грн. (2684,00 грн. судового збору та 7000,00 грн. витрат на правничу допомогу).

Керуючись ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 258, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», , адреса: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8; ІВАN НОМЕР_3 в АТ «Універсал Банк», код банку 322001, заборгованість за кредитним договором №С03.232.72304 від 29 серпня 2016 року в сумі 23 707 грн. 49 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 грн. 00 коп. та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. 00 коп., а всього 33 391 (тридцять три тисячі триста дев`яносто одну) грн. 49 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: суддя К. С. Романенко