01.06.2023 Єдиний унікальний номер 205/1879/22
Провадження № 2/205/750/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Басової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Саруханової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Базилєва Станіслава Петровича, територіальної громади в особі Дніпровської міської ради про поновлення строку на прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2022 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищезазначена позовна заява, у якій позивач просила суд поновити їй шестимісячний строк на прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_2 .

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді будинку АДРЕСА_1 . Про смерть батька позивачу стало відомо лише в травні 2021 року. 16 липня 2021 року позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 . Проте постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Базилєва С.П. позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2022 року зазначену позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2022 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2022 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2022 року зазначену позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

01 червня 2023 року в судовому засіданні ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

У судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнитти.

Відповідач приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Базилєв С.П. у судове засідання не з`явився, письмово просив розглядати справу без його участі відповідно до діючого законодавства.

Представник відповідача територіальної громади в особі Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. У відзиві на позов просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с. 103 оберт).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 22/2016, заведеної після смерті ОСОБА_2 , з заявою про прийняття спадщини після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулась його мати ОСОБА_3 (а.с. 103). ОСОБА_3 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 : від 10 грудня 2016 року на автомобіль Деу Ланос, д.р.н. НОМЕР_1 ; від 18 січня 2017 року на частку житлового будинку АДРЕСА_2 ; від 01 березня 2017 року на кошти, розміщені на рахунках в АТ «Ощадбанк» (а.с. 115, 127 оберт, 131).

29 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Базилєва С.П. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 132 оберт).

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Базилєва С.П. від 29 вересня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 136).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першою та третьою статті 1268, частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Тобто наявність інших спадкоємців за законом чи заповітом є обов`язковою підставою для надання їм статусу відповідача у спірних правовідносинах та можливості відповідати за пред`явленими вимогами.

Отже, визначення кола спадкоємців при розгляді такої категорії спорів є обов`язковим.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Аналогічний правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

За приписами процесуального законодавства позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, до яких пред`явлено матеріально-правову вимогу.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Тобто, учасники справи це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів, і на яких поширюється законна сила судового рішення.

У даній справі позивач, звертаючись до суду з позовом про поновлення строку на прийняття спадщини, зазначив відповідачами приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Базилєва С.П. та територіальну громаду в особі Дніпровської міської ради.

Позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв.

Предметом спору у цій справі є визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а тому відповідачами у справі мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Установивши, що після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_3 , яка до розгляду цієї справи не залучена, оскільки приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Базилєв С.П. та територіальна громада в особі Дніпровської міської ради в даному випадку не є належними відповідачами у справі. Належним відповідачем у цій справі є ОСОБА_3 , яка своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Крім того, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року по справі № 484/1626/20 (61-18752св20).

Враховуючи те, що позов у цій справі пред`явлений до неналежного відповідача та у позивача були відсутні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, у зв`язку з чим судові витрати покладаються на позивача.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15-16, 1216-1217, 1220, 1269-1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 81, 141, 223, 247, 258-259, 263-266, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Базилєва Станіслава Петровича (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Метробудівська, 3), територіальної громади в особі Дніпровської міської ради (місцезнаходження: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75) про поновлення строку на прийняття спадщини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 08 червня 2023 року.

Суддя Н.В. Басова