Провадження №2/523/5099/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"29" листопада 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мурманової І.М.,

за участю секретаря Бєлік Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , що також діє від імені та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Від імені та в інтересах позивачів ОСОБА_1 , що також діє від імені та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, звернувся адвокат Верхола Ігор Олегович.

В обґрунтування позовних вимог представник позивачів зазначив, що позивачі та відповідач на підставі ордеру на житлове приміщення № 596 серії ЖР виданого 21.12.1990 року виконавчим комітетом Жовтневої ради народних депутатів вселились та зареєструвались в квартирі АДРЕСА_1 . Представник зазначає, що відповідач ОСОБА_5 в квітні 2004 року виїхав з квартири, забрав свої речі та не з`являється до місця проживання. Місце знаходження відповідача є невідомим, зв`язок з ним втрачено.

На підставі викладеного представник позивача просить: визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 28 серпня 2023 року позовну заву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам було надіслано копію ухвали суду. відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , що також діє від імені та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та позивач ОСОБА_4 не з`явились, на адресу суду 29.11.2023 року (вх. № 9405) надійшла заява позивачів щодо можливості розгляду справи за їх відсутності, в якій позивачі зазначила, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, також зазначили, що не заперечують проти заочного розгляду справи (а.с.31).

Відповідач ОСОБА_5 до суду не з`явися, про час та місце слухання справи повідомлявся, шляхом направлення судової повістки за місце реєстрації, на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за місцем проживання» (а.с.25-26;29-30), відповідач з будь-якими заявами на адресу суду не звертався, не подав відзиву та не висловив думки щодо позовних вимог.

Таким чином судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, позивачі звернулись на адресу суду з заявою про слухання справи за їх відсутності, відповідач про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, підстав для відкладення слухання справи не встановлено.

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 29 листопада 2023 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачами письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке.

Звертаючись до суду з даним позовом позивачі зазначили, що відповідач з помешкання виїхав у квітні 2004 року, в квартирі не проживає та не сплачує комунальні платежі, наявність зареєстрованого відповідача створює позивачам додаткові витрати по утриманню житла.

Судом встановлено, що позивач у справі, які діє також від імені та в інтересах дітей, згідно копії свідоцтва про народження (а.с.7,8) є матір`ю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно ордеру виданого виконавчим комітетом Жовтневої ради народних депутатів від 21.12.1990 року № 596, останній видано ОСОБА_6 складом сім`ї 5 осіб на заняття житлового приміщення, квартири АДРЕСА_1 .

Згідно даного ордеру, встановлено, що відповідач у справі внесений до ордеру, в житловому приміщенні зареєстрований 22.02.1991 року (а.с.15,16).

На підтвердження факту не проживання відповідача за місцем реєстрації, позивачами надано Акт про не проживання за місцем реєстрації, який складено сусідами, достовірність підписів яких встановлено головою ОСББ. Згідно даного акту зазначено, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_5 , який з квітня 2004 року за місцем реєстрації не проживає, особистих речей в квартирі не має, ознак перебування відповідача в квартирі не встановлено, місце помешкання його не відоме (а.с.17).

Відсутність відповідача за адресою реєстрації підтверджується також поштовим повідомленням про не можливість вручення судової повістки про виклик до суду, за місцем реєстрації через відсутність адресата за адресою (а.с. 25-26; 29-30).

Відповідно до ст. 64 ЖК України - члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Оскільки правовий режим відповідної категорії регулюється правовим режимом житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до таких мешканців у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК Української РСР.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції.

Зазначене покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.).

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Матеріали справи не містять відомостей про домовленість між сторонами про тривалу відсутність відповідача, а також доказів поважних причин відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання.

Вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідач не проживає більше ніж шість місяців у квартирі за місцем реєстрації без поважних причин та не має наміру там проживати, а отже є підстави для визнання його таким, що втратила право користування спірною квартирою.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Аналізуючи наведені норми законодавства та обставини, встановлені по справі, той факт, що ОСОБА_5 , не проживає у квартирі тривалий час, суд приходить до висновку, що відповідач, як особа, що понад шість місяців без поважних причин у житловому приміщенні не проживає, не є наймачем квартири, або її власником, комунальні послуги не сплачує, реєстрація відповідача у вищевказаній квартирі порушує права позивача, оскільки перешкоджає здійсненню права користування майном, відповідач втратив право користування спірним житлом, тому позовні вимоги про визнання ОСОБА_5 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 підлягають задоволенню.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, що наявні в матеріалах справи, інших суду надано не було.

Позивачами не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

На підставі ст. ст. 319, 355, 369, 383 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 150 ЖК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263, 264, 265, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , що також діє від імені та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - ти денний строк з дня отримання рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 04.12.2023р.

Суддя: