Провадження №2/359/320/2023
Справа №359/585/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Чирки С.С.

при секретарі Кулик Т.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: державний реєстратор Бишівської сільської ради Київської області Хоменко Тетяна Миколаївна, ОСОБА_4 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу за номером № 35531 укладеного 25.06.2009 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 щодо відчудження об`єкта незавершеного будівництва, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грицаєнко В.В.; скасувати державну реєстрацію договору купівлі-продажу за номером 3531 укладеного 25.06.2009 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу за номером 3530 укладеного 25.06.2009 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 щодо відчудження земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0230, загальною площею 0,2440 га, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грицаєнко В.В.; скасувати державну реєстрацію договору купівлі-продажу за номером 3530 укладеного 25.06.2009 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 щодо відчудження земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0230, загальною площею 0,2440 га, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.12.2001 між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу незакінченого будівництва житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Також, 25.12.2001 між ними був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно з яким ОСОБА_5 отримала Державний акт на право приватної власності на землю за № ІV-КВ 001948, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 1765 від 16.09.2002 року

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла та 04.08.2020 приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Пєшою Т.М. була відкрита спадкова справа № 32/2020 щодо її майна.

Після смерті ОСОБА_5 позивачка, як спадкоємиць за законом звернулась до нотаріальної контори про прийняття спадщини, де їй стало відомо, що даний житловий будинок та земельна ділянка належить ОСОБА_3 . Зазначає, що 18.10.2021 державним реєстратором Бишівської сільської ради Київської області Хоменко Т.М. була проведена державна реєстрація домоволодіння, а 20.10.2021 була проведена державна реєстрація земельної ділянки. Вважає, що договір купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки є недійсними та свідчать про шахрайські дії ОСОБА_3 , оскільки спірні договори були укладені 25.06.2009, проте державна реєстрація майна відбулась через 12 років - лише 18 та 20 жовтня 2021 року. Після укладання зазначених договорів відповідач жодного разу у вказаному будинку не була, ним не користувалась, тобто вона не реалізувала своє право володіння та користування. Між тим зазначає, що за життя ОСОБА_5 жодних договорів про відчудження не укладала, а з часу придбання будинку постійно проживала у ньому. Після смерті ОСОБА_5 всі речі з будинку були викрадені, на даний час триває досудове розслідування.

Отже, позивач зазначає, що оспорювані договори можливо визнати недійсними на підставі ст. 216 ЦК України, оскільки при їх укладенні другій стороні завдано збитків та моральної шкоди, які підлягають відшкодуванню винною стороною, а тому просить суд визнати спірні договори недійсними.

19.07.2022 відповідачем по справі подано відзив в порядку статті 178 ЦПК України, в якому в задоволенні позову просить відмовити повністю. Зазначає, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на основі припущень, оскільки позивачка у своєму позові має намір позбавити відповідача придбаного на законних підставах нерухомого майна, наводячи надумані аргументи для цього. Зазначає, що державна реєстрація майна, яке було нею придбане на підставі договорів купівлі-продажу від 25.06.2009 відбулась лише 18 та 20 жовтня 2021 року, оскільки на час укладення спірних договорів, їх державна реєстрація здійснювалась не нотаріусом під час нотаріального оформлення правочинів, а бюро технічної інвентаризації. Також зазначає, що твердження позивачки про те, що колишня власниця домоволодіння не могла його продати, так як мала хронічні захворювання а не виходила з будинку є надуманими, які не мають нічого спільного з реальністю. На даний час вже пройшло майже 13 років з моменту укладення спірних договорів і лише тепер їх оспорює у суді особа, яка не є їх стороною, тому вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду із даними позовними вимогами.

18.08.2022 до суду надійшла заява ОСОБА_7 про вступ до справи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

24.02.2023 до суду надійшли пояснення ОСОБА_7 щодо даного позову, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем не наведено наявність обставин, з якими чинне законодавство пов`язує визнання спірних правочинів недійсними та, відповідно підстав для визнання договорів недійсними. А посилання позивача щодо шахрайських дій відповідача щодо майна, яке є предметом спору у даній справі може бути лише обвинувальний вирок суду, який набрав законної сили.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.06.2022 було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.

В судовому засіданні 16.01.2023 протокольною ухвалою залучено у якості третьої особи ОСОБА_8 .

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.05.2023 витребувано у Київського державного нотаріального архіву належним чином завірені копії спірних договорів.

На виконання ухвали про витребування доказів 22.08.2023 до суду надійшов лист, за змістом якого запис за реєстровим номером 3530 та № 3531 взагалі відсутні в реєстрах для реєстрації нотаріальних дій ПН КМНО ОСОБА_9 за 2009 рік. Відповідно до перевірки за 25.06.2009 року не посвідчувався договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва, також не посвідчувався договір купівлі продажу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.09.2023 було закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав зазначених в позові.

Відповідач у судове засідання не зявилась. До суду подав заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що заперечує проти їх задоволення.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

25.12.2001 між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу незакінченого будівництва житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 посвідченого приватним нотаріусом Борисільського районного міського нотаріального округу Київської області Шакодько О.П. (а.с. 14-15)

Також, ОСОБА_5 отримала Державний акт на право приватної власності на землю на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2001 № 4528, земельна ділянка площею 0,244 гектарів, розташована на території с. В.Олександрівка, Бориспільського району, землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку за № ІV-КВ 001948, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 1765 від 16.09.2002 (а.с.16)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 6 від 04.08.2020 (а.с. 17-19).

04.08.2020 ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її двоюрідної тітки ОСОБА_5 (а.с. 21).

Житловий будинок (незавершене будівництво) та земельна ділянка кадастровий номер :02:001:0230 за адресою: АДРЕСА_1 належать ОСОБА_3 , що підтверджується інформаційними довідками з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 287734507 від 01.12.2021 та № 290281895 від 14.12.2021 (а.с. 22-26).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 зверталась до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_5 про стягнення боргу, яку ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (№ 207/3040/20) позовну заяву повернуто позивачці (а.с.29,30,35-37,40,41).

Також у матеріалах справи наявний протокол з проведення електроних торгів № 566838 від 19.01.2022 та акт про проведення публічних (електронних) торгів від 24.01.2022 з примусового виконання виконавчого напису № 1991 від 02.07.2021 посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Галушка О.В. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 борг у розмірі 825000 грн. ОСОБА_7 є переможцем електроних торгів щодо майна - домоволодіння, що складається з незавершеного будівництва житловий будинок 81% готовності та з земельною ділянкою площею 0,244 га кадастровий номер :02:001:0230 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.93-98).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Верховний Суд у постанові від 30 червня 2020 року у справі №310/4921/17 (провадження № 61-7016св19, дійшов висновку про те, що правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).

Частинами 1-4 статті 202 ЦК України встановлено, що правочин - це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво або багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами, тобто погоджена дія двох або більше сторін. Метою будь-якого правочину є досягнення певних юридичних наслідків, що мають істотне значення для сторін правочину.

Правочин - це вольові, правомірні дії, безпосередньо спрямовані на досягнення правового результату, а саме на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами другою та третьою ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли в зв`язку з вчиненням особами правочину та внаслідок визнання його недійсним. При цьому, правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215,216 ЦК України).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Аналізуючи вище викладене, зокрема доводи сторін щодо правомірності укладеного правочину, суд звертає увагу на те, що правочином є вольова дія учасників цивільних відносин, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Однією з підстав для визнання правочину недійсним є його невідповідність вимогам закону.

В обґрунтування позову зазначено, що 25.06.2009 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу за номером № 35531 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 щодо відчуження об`єкта незавершеного будівництва, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грицаєнко В.В.; та договір купівлі-продажу за номером 3530 укладеного 25.06.2009 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 щодо відчуження земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0230, загальною площею 0,2440 га, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грицаєнко В.В., однак укладені між зазначеними сторонами договори до позову долучено не було.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору з власної ініціативи.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

На виконання вимог п.4 ч.2 ст.12 ЦПК України суд сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Не зважаючи на це, в матеріалах цивільної справи відсутні оскаржувані договори, а тому суд позбавлений можливості їх перевірити і дати їм оцінку, щодо загальних вимог додержання яких є необхідним для чинності правочину.

З огляду на це у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсними договорів слід відмовити.

Вимоги щодо скасування державної реєстрації договорів задоволенню також не підлягають, оскільки вони є похідними від вимог про визнання недійсними договорів в задоволенні яких судом відмовлено.

Суд не розглядає питання застосування наслідків спливу строку позовної давності, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими.

Судові витрати вирішити на підставі ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. 2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 08 .12.2023 року.

Суддя С.С. Чирка