Справа № 502/2204/19
УХВАЛА

23 травня 2023 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балан М.В.,

за участю секретаря судового засідання Урсул Г.К.,

представника позивача по первісному позову ОСОБА_1

представника відповідача по первісному позову ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду м. Кілія об`єднану цивільну справу за первісним позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_4

про

стягнення заборгованості за договором позики

та зустрічним позовом

ОСОБА_4

до

ОСОБА_3

про

визнання недійсним договору позики, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Кілійського районного суду Одеської області перебуває об`єднана цивільна справа за вищевказаними позовними заявами.

22.05.2023 року за вх. № ЕП-1132/23 представником позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 була подана заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої, просив стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики від 17.11.2017 року у розмірі 581 517,8 доларів США, що станом на 22.05.2023 року за офіційним курсом НБУ складає грошову суму у розмірі 21 260 290 (двадцять один мільйон двісті шістдесят тисяч двісті дев`яносто) гривень 76 копійок, а також сплачений судовий збір у розмірі 9 605 гривень та суму витрат на правову допомогу у розмірі 100 000 гривень. На обгрунтування заяви представник позивача зазначив, що відповідно до розписки від 17.11.2017 року, якою було оформлено договір позики на грошові кошти у розмірі 350 000,00 доларів США на строк до 01.05.2018 року, відповідач ОСОБА_4 погодився на нарахування йому відсотків за користування грошовими коштами на рівні 1% в місяць (12% річних). Обчислення відсотків розпочалось з 18.11.2017 року та здійснюється до повного погашення суми боргу. станом на 22.05.2023 року строк виконання зобов`язання щодо сплати суми боргу настав, однак заборгованість за договором позики ОСОБА_4 не погашена. Таким чином, сума відсотків за користування позикою станом на 22.05.2023 року становить 231 571,8 доларів США.

22.05.2023 року за вх. № ЕП-1135/23 від представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 надійшло клопотання про відмову у задоволенні заяви представника позивача про збільшення розміру позовних вимог, обгрунтовуючи заперечення тим, що оскільки по справі 14.11.2022 року було закрито підготовче провадження, а 03.04.2023 року відбулось засідання по суті справи та сторони надавали пояснення, а тому позивач позбавлений можливості на даній стадії збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

В судовому засідання представник позивача за первісним позовом ОСОБА_3 ОСОБА_1 , підтримав подану ним заяву та просив її прийняти.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 заперечував щодозадоволення заяви представника позивача про збільшення розміру позовних вимог.

Розглянувши заяву про збільшення розміру позовних вимог, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Процесуальні права та обов`язки сторін, в тому числі право позивача на збільшення розміру позовних вимог, регламентовано статтею 49 ЦПК України.

Із змісту частин 2, 3 статті 49 ЦПК України вбачається, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір попередньо поданих вимог майнового характеру, відповідно заявленої ціни позову.

Представник позивача звернувся до суду з позовом відповідно до якого просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача 431 238,36 доларів США, у тому числі 350 000,00 доларів США заборгованості за Договором позики та 81 238,36 доларів США сума 12 % річних, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 9 605,00 гривень та 100 000,00 гривень витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 13.11.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання про що повідомлені сторони.

В ході підготовчого судового засідання , а саме 28.11.2019 року представником позивача було подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, а саме просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача 436 531,31 доларів США, у тому числі 350 000,00 доларів США заборгованості за Договором позики та 86 531,31 доларів США сума 12 % річних, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 9 605,00 гривень та 100 000,00 гривень витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 14.11.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, про що повідомлені сторони.

03.04.2023 року було проведено судове засідання по справі та заслухано пояснення сторін.

Натомість заява позивача про збільшення позовних вимог була подана представником позивача після закінчення підготовчого засідання.

При поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що заява представника позивача про збільшення розміру позовних вимог подана з порушенням строків, передбачених ст. 49 ЦПК України, а тому підлягає відмові в її прийнятті.

Ухвала суду першої інстанції про відмову в прийнятті заяви про збільшення розміру позовних вимог безпосередньо не входить до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду в порядку ст. 353 ЦПК України.

Разом із тим наслідком відмови в прийнятті заяви про збільшення позовних вимог є повернення такої заяви позивачеві.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвала про повернення позовної заяви може бути оскаржена.

Водночас у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Зважаючи на те, що процесуальним наслідком відмови в прийнятті заяви про збільшення позовних вимог є повернення такої заяви, у свою чергу ухвала про повернення заяви може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, Верховний Суд у складі ОП КЦС дійшов висновку, що на ухвалу суду про відмову в прийняті заяви про збільшення позовних вимог може бути подана апеляційна скарга окремо від рішення суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 49, 260, 353 Цивільного процесуального кодексу України , суд

У Х В А Л И В :

В прийнятті заяви представника позивача ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики - відмовити, повернувши її заявнику разом з доданими документами.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан