Справа №638/7505/21
Провадження № 2/638/701/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Подус Г.С.,

за участю секретаря Гасан М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , третя особа: КП «Жилкомсервіс» про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу -

встановив:

Представник Комунального підприємства «Харківводоканал» звернувся із позовом до Дзержинського районного суду м. Харкова, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів кошти в порядку регресу у розмірі 61573,75 грн., з яких сума матеріальних збитків 51732,25 грн.; вартість проведеного звіту 2450,00 грн., сума сплаченого судового збору 541,50 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 6850,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачі є власниками квартир та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 29.07.2016 року сталось залиття нежитлового приміщення 1-го поверху №268-1:268-6 в літ. «А-14», загальною площею 45,0 кв.м., що знаходиться в будинку АДРЕСА_2 і належить на праві приватної власності ОСОБА_9 . В акті обстеження водопровідної системі від 02.08.2016 року визначено, що однією із причин залиття вказаного приміщення стала самостійна заміна трубопроводів та перепланування трубопроводу холодної води зі зміщення стояку на 400 мм. У перекриття заміна трубопроводу не проводилась і трубопровід знаходився в технічно незадовільному стані. В результаті чого 29.07.2016 року утворився свищ, що призвело до залиття приміщення. На підставі викладеного ОСОБА_9 звернулась до суду із позовом про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття нежитлового приміщення. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.01.2020 року по справі 638/18523/16, зміненого ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.08.2020 року, позовні вимоги ОСОБА_9 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_10 , КП «Харківводоканал» на користь ОСОБА_9 суму матеріальних збитків 103464,50 грн, вартість проведеного звіту 4900,00 грн.(по 1225,00 грн.з кожного), суму сплаченого судового збору у розмірі 1083,65 грн (по 270,91 грн з кожного) та витрати на правничу допомогу у розмірі 13700,00 грн. (по 3425,00 грн з кожного). КП «Харківводоканал» рішення суду виконало в добровільному порядку та перерахувало ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 61573,75 грн. На підставі вищевикладеного представник позивача вказує, що у КП «Харківводоканал» виникли законні підстави звернутись до суду із позовом до співвласників багатоквартирного будинку та стягнути з них в порядку регресу сплачені ним кошти.

Ухвалою суду від 10.06.2021 року було прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 05.04.2023 року закрито підготовчу провадження та призначено справу до судового розгляду.

30.05.2013 від представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Каленика Олександра Володимировича надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що позовні вимоги адресовані ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, оскільки події залиття відбулись 29.07.2016 року, а ОСОБА_5 придбала квартиру АДРЕСА_3 лише 20.08.2020 року і перестала нею володіти 03.12.2021 року, тобто її вина у залитті відсутня, оскільки цей період є пізнішим за події, висвітлені в позові.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Каленик Олександр Володимирович у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу слухати без його участі, в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_5 просив відмовити.

Інші учасники у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

У відповідності до ч.1, 3, 4 ст.233 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

З цього приводу Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд, з`ясувавши обставини справи, оглянувши справу №638/18523/16-ц, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.

Так, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.01.2020 року, зміненого ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.08.2020 року встановлено наступні факти.

У листопаді 2016 року ОСОБА_9 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Жилкомсервіс» в особі Дзержинської філії дільниця № 1, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , Комунального підприємства «Харківводоканал» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, у розмірі 108 364,50 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 січня 2020 року, зміненого ухвалою Харківського районного суду від 12.08 2020 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , Комунального підприємства «Харківводоканал» на користь ОСОБА_9 суму матеріальних збитків у розмірі 103 464,50 грн. Стягнуто з ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , Комунального підприємства «Харківводоканал» на користь ОСОБА_9 вартість проведеного звіту у розмірі 4900 грн, тобто по 1225 грн. з кожного. Стягнуто з ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , Комунального підприємства «Харківводоканал» на користь ОСОБА_9 суму сплаченого судового збору у розмірі 1083,65 грн., тобто по 270,91 грн. з кожного. Стягнуто з ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , Комунального підприємства «Харківводоканал» на користь ОСОБА_9 витрату на правничу допомогу у розмірі 13 700 грн., по 3425 грн з кожного. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Судом першої інстанції та апеляційної встановлено, що відповідно до звіту №674/08-16 від 16.08.2016 року, складеного ТОВ «Аргумент-експерт», розмір прямого збитку майна в результаті залиття складає 35 184,34 грн. Згідно звіту №2754/-08-16 - розмір прямого збитку внутрішнього оздоблення складає 68 280,16 грн. В акті обстеження від 02 серпня 2016 року встановлено, що в квартирах АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 здійснена самостійна заміна труб та перепланування трубопроводу холодної води зі зміщенням стояка на 400 мм від початкового знаходження. В перекритті заміна трубопроводу не здійснювалася та трубопровід знаходився в технічно незадовільному стані. 29 липня 2016 року утворився свищ на трубопроводі в перекритті між квартирами АДРЕСА_5 , АДРЕСА_4 , що спричинило залиття квартири АДРЕСА_4 та перукарні.

Здійснення самостійної заміни труб та перепланування трубопроводу холодної води зі зміщенням стояка на 400 мм від початкового знаходження у квартирі АДРЕСА_4 , - не є причиною залиття.

Таким чином, причиною залиття приміщення, що належить позивачці, стало технічно незадовільний стан трубопроводу, внаслідок чого утворився свищ на трубопроводі в перекритті між квартирами АДРЕСА_5 , АДРЕСА_4 , що спричинило залиття квартири АДРЕСА_4 та нежитлових приміщень 1-го поверху, що знаходиться в будинку АДРЕСА_2 .

Крім того, ФОП ОСОБА_13 був наданий висновок про технічний стан системи внутрішнього водопроводу по АДРЕСА_2 , та зазначено, що стан системи внутрішнього водопроводу за зазначеною адресою оцінюється як задовільний, заміна труб в межах квартири не впливає негативно на роботу стояка в цілому. Приховані дефекти, допущені при проведенні будівельно-монтажних робіт в 2001-2002 роках по встановленню систем водопостачання до здачі будинку в експлуатацію призвели до аварії 29.07.2016 року та залиттю нежитлових приміщень, що належать ОСОБА_9 .

Тобто, апеляційною інстанцією також підтверджено, що саме Комунальне підприємство «Харківводоканал» має відшкодовувати шкоду, завдану внаслідок залиття приміщення, яке належить ОСОБА_9 , - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що КП «Харківводоканал» були перераховані грошові кошти на рахунок ОСОБА_9 , про що свідчать платіжні доручення №582, 581, 584, 583 від 15.01.2021 року, додані до матеріалів справи.

На підставі викладеного КП «Харківводоканал» вважає, що набуло право регресної вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

З таким твердженням позивача суд не може погодитись з огляду на наступне.

Статтею 179 ЖК України встановлено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.7, 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. № 45, власник, наймач (орендар) квартири зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.

Власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла.

Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану майнову шкоду в деліктних (позадоговірних) відносинах передбачені ч. 1 ст. 1166 ЦК України.

Так відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення:

а) наявність шкоди,

б) протиправна поведінка заподіювача шкоди,

в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача,

г) вина.

Так, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкові від 24.01.2020 року, зміненого ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.08.2020 року встановлена вина у залитті нежитлового приміщення саме КП «Харківводоканал», стосовно інших учасників ОСОБА_10 та ОСОБА_12 обставини справи не переглядались, оскільки виходили за межі апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Відповідно до ч.1 ст. 1199 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Так, регресом (з лат. regressus зворотній рух) є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою

про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду.

Тобто, даному випадку немає факту виникнення у КП «Харківводоканал» права регресної вимоги до відповідачів. По суті відбулось виконання рішення суду, що набрало законної сили в частині відшкодування грошових коштів потерпілій особі винною особою від залиття приміщення.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що позивач, на виконання свого процесуального обов`язку не надав належних і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі за його недоведеністю. Будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов`язувались матеріально-правові вимоги, стороною позивача не надано, не містять їх і матеріали справи. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до статті 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи результат розгляду справи, судові витрати слід залишити за позивачем.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу з позивача на користь ОСОБА_5 суд зазначає, що відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В матеріалах справи міститься клопотання КП «Харківводоканал» про необґрунтованість витрат на правничу допомогу, заявлених представником Попової І.П. Крім того відповідачкою та її представником не надано до суду обґрунтування стягнення саме 11983 грн. на правничу допомогу, тож суд вважає за необхідне, керуючись ч.ч.4,5. ст. 137 ЦПК України зменшити їх розмір до 5000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 10-13, 43, 44, 76-82, 89, 133-141, 259, 263, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Харківводоканал» відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Харківводоканал» на користь ОСОБА_5 витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок

Витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складений 07.12.2023 року.

Головуючий суддя: