Справа №487/6795/13-ц
Провадження №4-с/487/15/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2023 Заводський районний суд міста Миколаєва в складі:

головуючого судді Кузьменко В.В.,

при секретарі Рафальської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Заводського ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Носової О.Г.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Проніна О.О., звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва зі скаргою на дії головного державного виконавця Заводського ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Носової О.Г., в якій скаржник просить зупинити примусове стягнення на підставі виконавчого листа Заводського районного суду м. Миколаєва по справі №487/6795/13-ц від 13.03.2014; визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №66469050 від 13.08.2021, винесену головним державним виконавцем Заводського ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Носовою О.Г.

В обґрунтування скарги зазначено, що 30.01.2022 року ОСОБА_2 з сайту автоматизованої системи виконавчого провадження стало відомо про відкриття провадження №42869115 та 66469050. 16.02.222 року було отримано лист Заводського ВДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) від 15.02.2022 року із копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.08.2021 року. Як вбачається з виконавчого листа строк пред`явлення його на примусове виконання - 1 рік, тобто до 13.03.2014 року. Виконавчий лист звертався до примусового виконання двічі: за постановою про відкриття виконавчого провадження №42869115 від 08.04.2014 року та виконавчий лист повернуто на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" - 13.06.2019 року; за постановою про відкриття виконавчого провадження №66469050 від 13.08.2021 року прийнято та здійснюється примусове виконання. Як вбачається АСВП даний виконавчий лист до 14.06.2020 року не пред`являвся до примусового виконання. Вважає, що стягувач пропустив встановлений законодавством строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Від представника скаржника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності скаржника, скаргу підтримали та просили задовольнити.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, про розгляд справи сповіщався належним чином.

Представник стягувача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи сповіщався належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, суд приходить до наступного.

Судовий контроль за виконанням судових рішень, ухвалених відповідно до ЦПК України, здійснюється відповідно до розділу VІІ Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно зі ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.01.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Приват Банк" у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №NKHG204040074 від 03.09.2007 року у розмірі 18550,74 дол. США, що за курсом 7,99 складає 148220,42 грн. та судовий збір у розмірі 741,1 грн. з кожного.

На підставі вказаного рішення суду Заводським районним судом м. Миколаєва 13.03.2014 року видано виконавчий лист № 2/487/608/14.

13.06.2019 року виконавчий лист № 2/487/608/14, виданий Заводським районним судом м. Миколаєва, повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», про що свідчить відповідна відмітка державного виконавця.

13.08.2021 року постановою головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Носовою О.Г. за заявою представника АТ КБ "Приват Банк", датованою 05.08.2021 року, відкрито виконавче провадження № 66469050 з примусового виконання виконавчого листа № 2/487/608/14, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва.

Таким чином, на час видачі 13.03.2014 року Заводським районним судом м. Миколаєва виконавчого листа № 2/487/608/14 діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV, статтею 22 якого було передбачено, що виконавчий документ може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, згідно з п. 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2020 у справі № 344/19847/18 (зазначено, що «Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001). Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Аналіз пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності».

Подібні висновки висловлені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6), а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц (провадження № 61-20552св18), від 10 квітня 2019 року у справі № 521/21810/17 (провадження № 61-42207св18), від 29 січня 2020 року у справі № 344/19847/18 (провадження № 61-6732св19).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У статті 37 вказаного Закону передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

У постанові Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі № 910/18165/13 (провадження № 6-698гс16) зроблено висновок, що «після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується».

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, здійснюючи заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, Закон України «Про виконавче провадження» зобов`язує державного виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа відкрити виконавче провадження та здійснювати заходи з примусового виконання рішень за відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу.

Проте, згідно з п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, враховуючи, що виконавчий лист № 2/487/608/14, виданий Заводським районним судом м. Миколаєва, був повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» 13.06.2019, саме з цього часу заново розпочався перебіг строку для пред`явлення його до виконання і вказаний виконавчий лист міг бути пред`явлений до виконання до 13.06.2022 року.

Тож, суд не погоджується в цій частині з доводами представника заявника про те, що строк пред`явлення виконавчого листа № 2/487/608/14 до виконання закінчився 14.06.2020 року.

Отже під час прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження № 66469050 від 13.08.2021 року головний державний виконавець Заводського ВДВС у місті Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) діяла у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом та Законом України «Про виконавче провадження», її дії вчинені відповідно до Закону в межах повноважень державного виконавця і права скаржника не були порушені, внаслідок чого зазначена постанова є законною.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на подання скарги на дії головного державного виконавця Заводського ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Носової О.Г.

Скаргу ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Заводського ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Носової О.Г. від 13.08.2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП №66469050 залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя Заводського районного суду

м. Миколаєва В.В.Кузьменко