Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 129/588/23

Провадження № 2/126/469/2023

"30" травня 2023 р.

м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Шевчуком С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів з тих підстав, що яке стверджує 15.06.2014 вони з відповідачкою уклали шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 13. Під час шлюбу у них народились спільні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 17.06.2021 Бершадський районний суд Вінницької області ухвалив рішення по справі № 126/912/21 про стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 2300 грн. на кожну дитину щомісячно та аліменти на утримання дружини в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку. На вказане рішення суду було видано три виконавчих листи. З моменту їх видачі він сплачував аліменти в межах своїх можливостей, однак у нього виникла заборгованість в розмірі 100040 грн. На момент призначення аліментів він був зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснював господарську діяльність, тому мав стабільний щомісячний дохід, однак з квітня 2022 року він захворів та став тимчасово непрацездатним, а з серпня 2022 року за висновком Медико-соціальної комісії експертної комісії йому було присвоєно ІІ групу інвалідності, у зв`язку з чим він не може здійснювати господарську діяльність. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Також відповідно до п.2 ч.3 ст. 82 СК України право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу. Через погіршення стану здоров`я у нього також погіршилось матеріальне становище, так як він більше не здійснює свою господарську діяльність і заробітку в нього немає, тому на даний час він не має змоги сплачувати аліменти в розмірі, призначеному рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 17.06.2021 по справі № 126/912/21. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на вищевказане, обставини справи свідчать про те, що аліменти, призначені рішенням суду по справі № 126/912/21 є непомірно великими для нього. Пропонує визначити стягнення аліментів на утримання синів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця та скасувати аліменти, призначені на користь відповідачки на її утримання до досягнення сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку, з дня набрання судовим рішенням законної сили та продовжувати до досягнення повноліття дітей. Враховуючи, що це буде узгоджений розмір аліментів, гарантує їх постійне і стабільне надходження на користь дітей. Просить змінити розмір стягуваних аліментів з нього на користь ОСОБА_2 за виконавчими листами, виданими Бершадським районним судом Вінницької області по справі № 126/912/21 від 09.09.2021; стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину; припинити стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання до досягнення сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку, з дня набрання судовим рішенням законної сили; припинити стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_2 за виконавчими листами, виданими 09.09.2021 Бершадським районним судом Вінницької області по справі № 126/912/21, з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідачка ОСОБА_2 надала відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі зі слідуючих підстав. Згідно рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 17.06.2021 по справі № 126/912/21 позивач повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 2300 грн. на кожного та на її утримання до досягнення меншим сином трьох років 1500 грн. Таке рішення суду є законним та обгрунтованим, адже воно у відповідній мірі відповідає інтересам дітей та зможе забезпечити їх утримання. Позивач просить змінити розмір стягнення аліментів та стягувати на утримання двох неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та скасувати рішення суду про стягнення аліментів на її користь взагалі. При цьому просить суд врахувати наступне. З 08.07.2017 вступив в дію Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів". Згідно з вищезазначеним законом внесено цілий ряд змін до СК України та ЦПК України, зокрема збільшено мінімальний розмір аліментів, розширено перелік обставин, які враховуються судом під час визначення розміру аліментів, спосіб стягнення аліментів визначається судом за вибором одержувача аліментів, самі аліменти, одержувані на дитину є власністю дитини і т.д. Таким чином, у зв`язку з прийняттям змін до діючого законодавства України вона, як відповідач по справі не може погодитись з усіма викладеними в позовній заяві доводами позивача. Діючим законодавством чітко визначено, що спосіб присудження аліментів визначається тим із батьків, біля кого проживає дитина. Вона просила суд і суд прийняв рішення на її користь про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2300 грн. на кожну дитину. Також діючим законодавством взагалі не передбачено стягнення аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тільки визначено, що розмір аліментів не може бути меншим за вищезазначену суму. Вона на даний час хоча й працює, але постійного місця роботи немає, її постійний дохід не досить великий. Проживає вона біля своєї матері, свого житла не має. Також у неї немає будь-якого іншого нерухомого майна. Крім заробітної плати, яку вона отримує від тимчасових заробітків, у неї не має будь-якого іншого доходу. За таких підстав, з урахуванням її матеріального становища, недостатності її заробітку, вона не визнає позов. Вважає, що позов про зміну розміру аліментів є необґрунтованим. Просить в задоволенні позову ОСОБА_1 про зміну розміру стягнення аліментів відмовити у повному обсязі.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сторони цього цивільно-правового спору перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.06.2014, який вони зареєстрували у виконавчому комітеті Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 13, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Під час шлюбу у них народились спільні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 .

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 17.06.2021 по справі № 126/912/21 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років задоволено. Стягувати щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі - 2300 (дві тисячі триста) грн. з подальшою індексацією, починаючи з 19.04.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Стягувати щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі - 2300 (дві тисячі триста) грн. з подальшою індексацією, починаючи з 19.04.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання в твердій грошовій сумі 1500 грн. (одна тисяча п`ятсот грн. 00 коп.) щомісячно, починаючи з 19.04.2021 і до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку.

На виконання вищезазначеного рішення суду Бершадським районним судом Вінницької області 09.09.2021 видано три виконавчих листи.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні № 66797439, виданому головним державним виконавцем Гайсинського ВДВС, за період з 19.04.2021 по 01.09.2022 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 37720 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні № 66798706, виданому головним державним виконавцем Гайсинського ВДВС, за період з 19.04.2021 по 01.09.2022 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 24600 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні № 66798396, виданому головним державним виконавцем Гайсинського ВДВС, за період з 19.04.2021 по 01.09.2022 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 37720 грн.

Відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 023274, ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності строком до 01.08.2023, причина інвалідності - загальне захворювання.

Згідно з вимогами ст.ст. 81, 263, 264 ЦПК України та принципу оцінки доказів (ст.89 ЦПК України) суд перевірив доводи сторін як у підтвердження, так і в заперечення позову та факти, які підлягають встановленню, з метою з`ясування та дослідження матеріального стану, стану здоров`я позивача, наявність у позивача інших дітей і непрацездатних членів сім`ї, його спроможності сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірах, визначених у рішенні суду.

Позивачем ОСОБА_1 не підтверджено належними та допустимим доказами, що встановлення йому другої групи інвалідності позбавило його можливості здійснювати господарську діяльність. Загальна заборгованість позивача зі сплати аліментів по трьох виконавчих провадженнях становить 100040 грн. Факт погіршення стану здоров`я платника аліментів не звільняє ОСОБА_1 від обов`язку забезпечувати належне утримання своїх неповнолітніх дітей та дружини та сплачувати аліменти у розмірі, визначеному законом.

Конституцією України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття (стаття 51). Виключень для батьків, які є особами з інвалідністю, Основний закон нашої держави не передбачає.

Таким чином позивач ОСОБА_1 спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення молодшою дитиною трирічного віку у розмірі, встановленому у рішенні суду.

Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

У пункті 54 рішення ЄСПЛ у справі "Хант проти України" від 07.12.2006 зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Ослон проти Швеції" №2 від 27.11.1992) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписами ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно положень ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За приписами ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) визначається з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 183 СК України.

За приписами ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України).

Згідно з положеннями ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Змінюючи розмір стягнення аліментів з платника суд визначає їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України,

При цьому ч. 2 ст. 182 СК України визначає гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч.4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосована при наявності відповідних обставин для цього.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення, так і у бік покращення.

Згідно з положеннями ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем ОСОБА_1 суду не надано жодних доказів зміни його матеріального стану, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Обставини, на які посилається позивач, фактично зводяться до незгоди з судовим рішенням про стягнення аліментів через те, що він не працює - не є підставами для зменшення визначеного судом розміру аліментів.

Враховуючи те, що позивач будь-яких належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів не надав, матеріальний, сімейний стан позивача ОСОБА_1 не змінився, загальна заборгованість позивача зі сплати аліментів по трьох виконавчих провадженнях становить 100040 грн., а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, а тому у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 8, 12 ЗУ "Про охорону дитинства", ст.ст. 7, 141, 150, 179, 180, 181, 182, 183, 192 СК України, керуючись ст.ст.4, 5, 7, 8, 10, 11, 12, 76-81, 83, 89, 133, 141, 161, 170, 247, 258, 259, 263 - 265, ч.4 ст.268, ст.ст.273, 274-279 ЦПК, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) про зміну розміру стягнення аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В. І. Гуцол