ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7785/23 Справа № 932/1328/23 Суддя у 1-й інстанції - Цитульський В.І. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Барильської А.П., Демченко Е.Л.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, представника ОСОБА_1 адвоката Мисечко Катерини Олександрівни на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, третя особа ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення по зняттю з реєстрації місця проживання, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, третя особа ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення по зняттю з реєстрації місця проживання.

Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивовані тим, що він проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 разом з батьками. Власником житлового будинку була його мати. Згодом вона подарувала цей будинок його рідній сестрі, ОСОБА_1 , яка звернулася із заявою до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про зняття його з реєстрації. Своїм рішенням відповідач зняв з реєстрації позивача за заявою власника такого майна. Позивач вважає, що його було знято з реєстрації незаконно, без його відома, без законних підстав, в порушення чинного законодавства, тому вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Враховуючи викладене, позивач просив визнати незаконними та скасувати рішення Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР від 12 серпня 2019 року про зняття його з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2023 року задоволено позовні вимоги, а саме, визнано незаконним та скасуване рішення Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 12 серпня 2019 року про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду мотивоване тим, що заяв від позивача про зняття з місця проживання не надходило, а новим власником квартири ОСОБА_1 до заяви не було надано судового рішення, яким ОСОБА_3 позбавлено права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи та не надано доказів припинення підстав на право користування квартирою членів сім`ї власника житла, то зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 є незаконним. А той факт, що наразі ОСОБА_1 є власником квартири не є належним доказом припинення підстав на право користування квартирою. Адже сам факт переходу права власності від однієї особи до іншої не може бути єдиною та достатньою підставою для підтвердження наявності припинення підстав на право користування.

В апеляційній скарзі Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно п. 26 Правил зняття з реєстрації місця проживання відбувається за заявою власника, а не за заявою зареєстрованої особи, яка не є власником майна. Апелянт вказує, що твердження позивача та суду першої інстанції про те, що бланк заяви про зняття з реєстрації місця проживання не відповідає дійсності, - є хибним, оскільки він зміні не підлягає.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Мисечко К.О. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції всупереч нормам процесуального права не розглянув заяву третьої особи про застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску позивачем строку позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що згідно паспортних даних ОСОБА_2 , його місце проживання було зареєстроване 24 травня 2011 року за адресою АДРЕСА_1 .

Встановлено, що на той момент право власності на житловий будинок було зареєстроване за його матір`ю ОСОБА_4 .

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору дарування від 25 липня 2019 року ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1 .

12 червня 2019 року ОСОБА_1 , як новий власник будинку, звернулась з письмовою заявою до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про зняття з реєстрації за вищезазначеною адресою ОСОБА_2 на підставі договору дарування.

Листом №10/5-47 від 16 січня 2023 року ОСОБА_2 було повідомлено, що 12 серпня 2019 року його було знято з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 на підставі звернення нового власника житла, в порядку ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п. 26 Правил реєстрації місця проживання.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заяв від позивача про зняття з місця проживання не надходило, а той факт, що наразі ОСОБА_1 є власником квартири не є належним доказом припинення підстав на право користування квартирою, оскільки сам факт переходу права власності від однієї особи до іншої не може бути єдиною та достатньою підставою для підтвердження наявності припинення підстав на право користування.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, так як вони суперечать нормам матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Питання зняття особи з реєстрації місця проживання врегульовано Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Правилами реєстрації місця проживання затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території країни іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Відповідно до п. 26 Правил реєстрації місця проживання зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на міграцію та посвідки на постійне проживання в Україні); підстав для проживання бездомної особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту (письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту); підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

Зняття з реєстрації місця проживання на підставах, визначених в абзацах восьмому та дев`ятому цього пункту, здійснюється за клопотанням уповноваженої особи спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або за заявою власника/наймача житла або їх представників.

Таким чином, підставами для зняття особи з реєстрації може бути й заява власника, а не лише заява зареєстрованої особи, яка не є власником, як то вказав суд першої інстанції.

Встановивши, що зняття ОСОБА_3 з місця реєстрації відбулось за заявою нового власника будинку ОСОБА_1 , що відповідає зазначеним вище норм закону, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки окрема заява ОСОБА_3 про зняття його з місця реєстрації не вимагалась.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про те, що для зняття з місця проживання потрібна лише заява особи, яка хоче знятись з місця реєстрації.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення, як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального законів підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В зв`язку із задоволенням апеляційних скарг, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1610,40 грн. на кожного.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, представника ОСОБА_1 адвоката Мисечко Катерини Олександрівни задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2023 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, третя особа ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення по зняттю з реєстрації місця проживання відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради судовий збір в розмірі 1610,40 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1610,40 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді А.П Барильська

Е.Л. Демченко