КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 367/7192/14-ц

провадження № 22-ц/824/11659/2023

28 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Усковій Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Київського міського будинку дитини ім. М. М. Городецького про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання в справі за позовом Київського міського будинку дитини ім. М. М. Городецького до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Служба у справах дітей Ірпінської міської ради, Ворзельська селищна рада про повернення нерухомого майна шляхом виселення; за зустрічним позовом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до Київського міського будинку дитини ім. М. М. Городецького, треті особи: Департамент комунальної власності м. Києва, Ворзельська селищна рада, про визнання права на проживання та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - адвоката Крикунова Олександра Володимировича на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 18 листопада 2021 року в складі судді Карабази Н.Ф.,

встановив:

У листопаді 2014 року Київський міський будинок дитини ім. М. М. Городецького звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що сім`я відповідачів із п`яти осіб: ОСОБА_5 , її чоловік ОСОБА_1 , діти: ОСОБА_4 , 2002 року народження, ОСОБА_3 , 2007 року народження, ОСОБА_2 , 2011 року народження, протиправно проживають у приміщенні дитячого корпусу АДРЕСА_1 , де займають приміщення загальною площею 102,6 кв. м. Зазначений будинок знаходиться на їхньому балансі саме як дитячий корпус і до житлового фонду не відноситься. Відповідно до статуту майно будинку дитини належить до комунальної власності м. Києва і закріплено за ними на праві оперативного управління. Посилаючись на незаконне проживання відповідачів у вказаному приміщенні, позивач просив їх виселити без надання іншого житла.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 24 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 13 травня 2015 року, відмовлено у задоволенні позову Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року вказані судові рішення скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У ході розгляду справи відповідачка ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом до Київського міського будинку дитини ім. М. М. Городецького, в якому просила визнати її право та право її неповнолітніх дітей на проживання в одноквартирному житловому будинку АДРЕСА_2 та зобов`язати балансоутримувача цього будинку укласти з ними договір найму житлового будинку.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 01 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького та у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 22 червня 2016 року рішення Ірпінського міського суду Київської області від 01 квітня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького скасовано та у цій частині ухвалено нове рішення, яким виселено ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 з приміщення дитячого корпусу АДРЕСА_2 без надання іншого житла. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ від 14 грудня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилено. Рішення апеляційного суду Київської області від 22 червня 2016 року залишено без змін.

09.08.2021 представник Київського міського будинку дитини ім. М. М. Городецького - адвокат Русаков С. О. звернувся до суду з заявою, в якій просив:

1) поновити Київському міському будинку дитини ім. М. М. Городецького строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 367/7192/14-ц з виселення ОСОБА_5 з приміщення дитячого корпусу АДРЕСА_1 без надання іншого житла;

2) поновити Київському міському будинку дитини ім. М. М. Городецького строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 367/7192/14-ц з виселення ОСОБА_2 з приміщення дитячого корпусу АДРЕСА_1 без надання іншого житла;

3) поновити Київському міському будинку дитини ім. М. М. Городецького строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 367/7192/14-ц з виселення ОСОБА_4 з приміщення дитячого корпусу АДРЕСА_1 без надання іншого житла;

4) поновити Київському міському будинку дитини ім. М. М. Городецького строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 367/7192/14-ц з виселення ОСОБА_1 з приміщення дитячого корпусу АДРЕСА_1 без надання іншого житла;

5) поновити Київському міському будинку дитини ім. М.М. Городецького строк для пред`явлення до виконання-виконавчого листа по справі № 367/7192/14-ц з виселення ОСОБА_3 з приміщення дитячого корпусу АДРЕСА_1 без надання іншого житла;

6) поновити Київському міському будинку дитини ім. М. М. Городецького строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 367/7192/14-ц зі стягнення з ОСОБА_5 на користь Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького 401,96 грн. сплаченого судового збору;

7) поновити Київському міському будинку дитини ім. М. М. Городецького строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 367/7192/14-ц зі стягнення з ОСОБА_1 на користь Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького 401,96 грн. сплаченого судового збору.

Посилався на ті підстави, що 15.03.2017 та повторно 11.12.2018 Київський міський будинок дитини ім. М. М. Городецького направляв до суду першої інстанції заяви про видачу виконавчого листа по даній справі.

29.05.2019 Ірпінський міський суд Київської області видав виконавчі листи по справі №367/7192/14-ц про виселення ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 з приміщення дитячого корпусу АДРЕСА_1 без надання іншого житла та виконавчі листи про стягення з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь Київського міського будинку дитини ім. М. М. Городецького по 401, 96 грн з кожного сплаченого судового збору.

Видатками до бюджету Київського міського будинку ім. М. М. Городецького з 2017 по 2021 роки не були передбачені грошові кошти на оплату судових зборів, авансових платежів по виконавчим провадженням тощо.

Неможливість подачі заяви про відкриття виконавчого провадження без оплати авансового внеску призвела до того, що Київський міський будинок ім. М. М. Городецького до травня 2021 року не звертався до Ірпінського відділу ДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) із вказаними виконавчими листами.

У травні 2021 року адміністрації Київського міського будинку ім. М. М. Городецького стало відомо про те, що ч. 2 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" було визнано неконституційною на підставі рішення Конституційного Суду України від 15.05.2019 по справі №3-368/2018 (5259/18).

29.05.2021 представник Київського міського будинку дитини ім. М. М. Городецького подав до Ірпінського відділу ДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) на виконання виконавчі листи по справі.

20.05.2021 головним державним виконавцем відділу винесені повідомлення про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання, керуючись п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» ( пропущено встановлений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання).

Крім цього, попереднє керівництво Київського міського будинку дитини ім. М. М. Городецького помилково вважало, що розгляд в суді справи №367/5130/18 за позовом ОСОБА_5 до Київського міського будинку дитини ім. М. М. Городецького про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю є перешкодою для виконання рішення суду в даній справі.

Позивач був позбавлений можливості вчасно звернутися із заявою про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавчі листи по справі не відповідали вимогам ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", в них було допущено орфографічну помилку, замість слова "виселити" прописано слово " висилити", у виконавчих листах не було зазначено ідентифікаційного коду стягувача та РНОКПП боржників, дату прийняття і номер рішення, згідно якого видано документ.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 18 листопада 2021 року заяву представника позивача Київського міського будинку дитини ім. М. М. Городецького - адвоката Русакова С. О. про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання по справі № 367/7192/14-ц задоволено.

Поновлено строк пред`явлення виконавчих листів № 367/7192/14-ц по цивільній справі за позовом Київського міського будинку дитини ім. М. М. Городецького до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Служба у справах дітей Ірпінської міської ради, Ворзельська селищна рада про повернення нерухомого майна шляхом виселення; за зустрічним позовом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до Київського міського будинку дитини ім. М. М. Городецького, треті особи: Департамент комунальної власності м. Києва, Ворзельська селищна рада, про визнання права на проживання згідно рішення Апеляційного суду Київської області від 22 червня 2016 року.

20.06.2023 року представник ОСОБА_5 - адвокат Крикунов О. В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 18 листопада 2021 року та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні заяви про поновлення строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання в справі № 367/7192/14-ц та повернути заяву заявнику.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що всупереч ч. 2 ст. 183 ЦПК України позивач не надіслав заяву про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання відповідачам та учасникам справи.

Суд першої інстанції у відповідності до ч. 4 ст. 183 ЦПК України повинен був повернути заяву.

Крім цього, в матеріалах справі відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_5 про дату, час та місце розгляду справи.

Зазначив, що рішення суду в даній справі набуло законної сили 22.06.2016 року і позивач мав право з цієї дати отримати виконавчий лист і пред`явити його до виконання. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання згідно приписів ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" №606-ХІV від 1999 року, який втратив чинність 05 січня 2017 року, становив 1 рік.

При цьому ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 вересня 2016 року було зупинено виконання судового рішення Апеляційного суду Київської області від 22.06.2016 року, а ухвалою цього суду від 14 грудня 2016 року рішення апеляційного суду залишено без змін.

Таким чином, позивачу з 14.12.2016 жодна обставина не перешкоджала пред`явити виконавчий лист до виконання до 22.06.2017 року.

Позивач звернувся з заявою про видачу виконавчих листів через три роки після набрання рішенням законної сили.

Відсутність коштів для сплати авансового внеску є надуманою підставою, оскільки навіть після визнання 15.05.2019 даної норми неконституційною, позивач продовжував не подавати виконавчі листи до виконання.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 - адвокат Крикунов О. В. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представники Київського міського будинку ім. М. М. Городецького - Супруненко В. М., Федорова В. І. просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання інші учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву Київського міського будинку дитини ім. М. М. Городецького про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що у заявника право на пред`явлення виконавчого листа до виконання виникло з 14 грудня 2016 року. У зв`язку з відсутністю грошових коштів для сплати авансового внеску, заявник не мав можливості вчасно подати виконавчі листи до виконання.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 15.05.2019 2-р(ІІ)/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII зі змінами.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки останній зроблено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" ( в редакції, що діяла на момент набрання рішенням суду законної сили) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті , встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення ( п. 1 ч.2 ст. 22 цього Закону).

Судом встановлено, що рішення Апеляційного суду Київської області від 22 червня 2016 року про виселення набуло законної сили з моменту його проголошення, тобто 22.06.2016 року.

05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року №1404-VIII.

Згідно з пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких не сплив на час набрання чинності Законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону № 1404-VIII до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

Вказаний правовий висновок наведений Верховним Судом в постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц (провадження № 61-20552св18).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Таким чином, виконавчі листи могли бути пред`явлені до виконання в строк до 23 червня 2019 року.

При цьому заяву про поновлення пропущеного строку подана до суду 09 серпня 2021 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду. Таке право стягувача передбачено також ч. 1 ст. 433 ЦПК України.

Процесуальний порядок поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання встановлений ч. 2 ст. 433 ЦПК України, а саме: заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання, якщо виконавчий документ виданий іншими органами (посадовими особами).

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, до виконання, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність або неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Доказів того, що Ірпінським міським судом Київської області було отримано долучені до заяви стягувача листи від 15.03.2017 та від 11.12.2018 про видачу виконавчих листів по даній справі матеріали справи не містять ( а. с. 91, 92).

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчі листи по справі №367/7192/14-ц були видані Ірпінським міським судом Київської області 29 травня 2019 року та направлені на адресу Київського міського будинку дитини ім. М. М. Городецького (а.с. 53, 94-101 т.3).

19 травня 2021 року виконавчі листи вперше були пред`явлені до Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) до виконання.

20 травня 2021 року головним державним виконавцем Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) виконавчі листи були повернуті стягувачу без виконання, оскільки стягувачем було пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (а.с. 108-110 т.3).

Доводи стягувача Київського міського будинку ім. М. М. Городецького про неможливість пред`явлення виконавчих листів до виконання у визначений законом строк у зв`язку з необхідністю сплати авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати є необґрунтованими.

Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_6 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (щодо забезпечення державою виконання судового рішення) від 15 травня 2019 року № 2-р(ІІ)/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII зі змінами.

Положення частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII зі змінами, що визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення.

Починаючи з 15 травня 2019 року і до 19 травня 2021 року стягувач не вчиняв жодної дії, спрямованої на виконання судового рішення, яке набуло законної сили 22 червня 2016 року.

Перебування з серпня 2018 року по даний час в провадженні Ірпінського міського суду Київської області цивільної справи за позовом ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю ( справа №367/5130/18) не може бути розцінена як обставина, що об`єктивно перешкоджала стягувачу вчасно пред`явити виконавчі документи про стягнення судового збору та про виселення боржників до виконання.

З огляду на причину повернення виконавчих листів виконавчою службою, доводи заявника щодо невідповідності виконавчих листів вимогам ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" є необґрунтованими.

Посилання заявника на положення Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про обов`язковість виконання судового рішення, колегія суддів вважає безпідставним, так як суд за заявою стягувача видав виконавчі листи, тобто здійснив всі визначені законом дії для захисту прав стягувача.

Відповідно до п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях констатує, що право на доступ до суду, гарантоване п. 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права. Крім того, обмеження суперечитиме пункту 1 статті 6, якщо воно не ставить законної мети і якщо не забезпечено відповідного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Вайт і Кеннеді проти Німеччини»; рішення у справі «Т. Р. та К. М. проти Сполученого Королівства» ; а також у справі «Z. та інші проти Сполученого Королівства»).

Враховуючи те, що можливість відмови у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання передбачена нормами цивільно-процесуального законодавства, з огляду на тривалість пропуску такого строку, відсутність доказів поважності причин його пропуску, відмова у поновленні такого строку не суперечить міжнародно-правовим актам щодо захисту прав і свобод людини та практиці Європейського суду з прав людини, а застосовані судом обмеження переслідують легітимну мету та зберігають розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями, доводи заявника про порушення права заявника на справедливий судовий розгляд є необґрунтованими та підлягають відхиленню.

Колегія суддів вважає слушними також доводи апеляційної скарги про те, що розгляд справи відбувався без належного повідомлення ОСОБА_5 про розгляд справи.

Відповідно до частини 3 ст. 433 ЦПК України заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Як убачається із матеріалів справи, боржниця ОСОБА_5 про дату, час та місце розгляду заяви повідомлена не була, що у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката Крикунова Олександра Володимировича задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 18 листопада 2021 року скасувати.

В задоволенні заяви Київського міського будинку дитини ім. М. М. Городецького про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання в справі за позовом Київського міського будинку дитини ім. М. М. Городецького до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Служба у справах дітей Ірпінської міської ради, Ворзельська селищна рада про повернення нерухомого майна шляхом виселення; за зустрічним позовом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до Київського міського будинку дитини ім. М. М. Городецького, треті особи: Департамент комунальної власності м. Києва, Ворзельська селищна рада, про визнання права на проживання та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 07.12.2023.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук