Провадження № 2/205/4454/23
У Х В А Л А

07 грудня 2023 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Приходченко О.С., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

01 грудня 2023 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яку було зареєстровано судом 04 грудня 2023 року.

Матеріали позову в провадження судді канцелярією суду були передані 05 грудня 2023 року.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви, проходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 статті 28 ЦПК України визначено, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Місцем проживання позивача в даному випадку є зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статей 27, 28 ЦПК України та статті 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 350473 від 06 грудня 2023 року інформація про реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_2 відсутня. Доказів, що відповідач зареєстрований у АДРЕСА_2 , матеріали позову не містять.

Згідно з частиною першою статті 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з положеннями частини першої статті 4 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», абзацом 2 пункту 1 якої визначено, що довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з пунктом 9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 (далі Правила № 207), в редакції, яка була чинна до 15 серпня 2017 року, відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Проте, постановою Кабінету Міністрів України від 09 серпня 2017 року № 579 було внесено зміни до пункту 9 Правил № 207, а саме виключено в абзаці першому слова «та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи». Вказана постанова набрала з чинності 16 серпня 2017 року.

Таким чином, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не належить до переліку документів, до якого вноситься інформація про зареєстроване місце проживання/перебування особи.

Одночасно із цим, згідно положень ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, процес видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка переміщується з тимчасового окупованої території України, стосується виключно самої внутрішньо переміщеної особи та уповноваженого органу. Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку у заяві про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи зазначаються відомості про зареєстроване місце проживання та адреса фактичного проживання, повідомлена цією особою. Зазначена інформація має облікове значення.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Порядку створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року № 646, якщо інформація про внутрішньо переміщену особу вноситься до бази даних уперше, автоматично формується унікальний номер запису, який відображається в довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка), згідно з додатком до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509.

Таким чином, враховуючи форму довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, визначеної у додатку 2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, в ній зазначаються прізвище, ім`я, по батькові особи; дата і місце народження; стать; серія, номер (у разі наявності), дата видачі паспорта громадянина України, ким і коли виданий/дані про документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини; відомості про законного представника, що супроводжує малолітню дитину, недієздатну особу або особу, дієздатність якої обмежена; зареєстроване місце проживання; фактичне місце проживання/перебування

З наведеного вбачається, що у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи розмежовуються зареєстроване місце проживання та фактичне місця проживання.

Враховуючи вищевказані норми чинного законодавства України, відомості про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивача, не є документом, який підтверджує зареєстроване місце проживання/перебування ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , а підтверджує лише факт внутрішнього переміщення особи та взяття її на облік за такою адресою.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК України).

У зв`язку з цим, встановлюючи зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання позивача, суд враховує вказані відомості в Єдиному державному демографічному реєстрі № 350421 від 06 грудня 2023 року, що позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується копією паспорта ОСОБА_1 , що територіально віднесено до Петровського району м. Донецька.

Доказів реєстрації у передбаченому законом порядку місця проживання позивача або відповідача, яке б відносилось до територіальної юрисдикції (підсудності) Ленінського районного суду м. Дніпропетровська суду не подано.

Згідно з положеннями ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, позивачем невірно визначено підсудність, оскільки дана цивільна справа підлягає розгляду Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська.

Отже, з урахуванням того, що зареєстрованим місцем проживання позивача є АДРЕСА_4 , до відкриття провадження по справі встановлено, що місце реєстрації позивача належить до територіальної юрисдикції Петровського районного суду м. Донецька, а відомості про реєстрацію місця проживання відповідача у суду відсутні, тому матеріали позовної заяви слід направити за підсудністю, визначеною ч. 1 ст. 28 ЦПК України.

Згідно з Розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02 вересня 2014 року підсудність справ Петровського районного суду м. Донецька визначено Краснолиманському міському судові Донецької області.

Керуючись ч. 7 ст. 147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ, підсудних Краснолиманському міському судові Донецької області, якому було визначено підсудність справ Петровського районного суду м. Донецька, на Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська, тому матеріали позову слід направити для розгляду саме до цього суду.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 28, п. 1 ч. 1 ст. 31, ч. 1 ст. 260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини передати на розгляд до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська (місцезнаходження за адресою: 49074, м. Дніпро, пр. Слобожанський, буд. 84).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя: