КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4393/22
Провадження № 2/552/160/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2023 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря судового засідання Величко Д.В.

за участю відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , .відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відео конференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та встановлення порядку стягнення та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 др. ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до відповідачів про зменшення розміру аліментів та встановлення порядку стягнення посилаючись на те, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10 серпня 2011 з позивача на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти року на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2016 року з позивача на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду звернуті до виконання. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15.02.2022 року з позивача на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. З вересня 2011 року позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ у Хмельницькій області та отримує пенсію як військовий пенсіонер. Усі його діти мають рівні права, а отже 1/2 частина його пенсії повинна розподілятися серед них порівну.

ОСОБА_1 звернулась з зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини , яка продовжує навчання посилаючись на те, що донька сторін ОСОБА_5 досягла повноліття, навчається на першому курсі денної форми навчання факультету інформаційних технологій Хмельницького національного університету. Дочка не працює, стабільного доходу немає, перебуває на її утриманні та потребує матеріальної допомоги. Для підтримки задовільного стану здоров`я дочки доводиться проходити різні лабораторні дослідження, консультації у лікарів, купувати ліки. Відповідач є працездатним, отримує стабільний дохід. Просила стягнути з відповідача на її користь на утримання ОСОБА_5 , яка продовжує навчання аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 4 листопада 2022 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 10 березня 2023 року прийнято зустрічну позовну заяву , здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 20 квітня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду.

27 березня 2023 року позивачем за первісним позовом ОСОБА_3 подана заява про зменшення /збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив зменшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/6 з усіх видів доходів - в період з 03 серпня 2022 року по 21 листопада 2022 року, в розмірі 1/8 з усіх видів доходів - в період з 21 листопада 2022 року до досягнення нею повноліття, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зменшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з нього на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 з усіх видів доходів - в період з 03 серпня 2022 року по 21 листопада 2022 року, в розмірі 1/8 з усіх видів доходів - в період з 22 листопада 2022 року до 16 лютого 2023 року, в розмірі 1/6 з усіх видів доходів - в період з 17 лютого 2023 року до досягнення нею повноліття, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зменшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 з усіх видів доходів - в період з 03 серпня 2022 року по 21 листопада 2022 року, в розмірі 1/8 з усіх видів доходів - в період з 22 листопада 2022 року до 16 лютого 2023 року, в розмірі 1/6 з усіх видів доходів - в період з 17 лютого 2023 року до досягнення ним повноліття, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зменшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з нього на утримання ОСОБА_2 до досягнення сином - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 трьох років в розмірі 1/8 з усіх видів доходів - в період з 22 листопада 2022 року до 16 лютого 2023 року та в розмірі 1/6 з усіх видів доходу в період з 17 лютого 2023 року по 26 жовтня 2024 року. Визначити наступний порядок стягнення аліментів: в першочерговому порядку - стягнення аліментів за поточний місяць; в другу чергу - стягнення заборгованості по аліментам на кожного утриманця пропорційно нарахованій йому сумі. Надлишково стягнуті аліменти зарахувати в рахунок погашення заборгованості або поточних платежів цього ж утриманця.

Судове засідання проведене в режимі відео конференції.

У судове засідання позивач за первісним відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, матеріали справи містять заяви щодо розгляду справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує. Надав відзив на зустрічну позовну заяву щодо невизнання позовних вимог посилаючись на відсутність матеріальної можливості надавати таку допомогу.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що донька досягла повноліття, навчається у вищому учбовому закладі. Стипендії чи будь-якого іншого доходу донька не має. Вона постійно несе витрати на її утримання, що складаються з проїзду, придбання ноутбука, літератури та інше.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги за первісним позов визнала і підтримала, вважає їх такими , що повинні бути задоволені. Вимоги ОСОБА_1 не визнає, її донька не орендує квартиру, навчається у місті свого проживання. Також зазначає, що у її сім`ї з позивачем такі ж самі витрати є на які посилається ОСОБА_1 . Позивач не займається адвокатською діяльністю, додаткових доходів немає. Всі діти позивача мають рівні права, а тому аліменти на всіх повинні бути в рівних розмірах. Також не визнає заперечення що надійшли від ОСОБА_4 . Заперечує щодо стягнення з позивачем на користь відповідача витрат на правову допомогу за їх недоведеністю.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення не надходило. Суду надала заперечення щодо заявлених позовних вимог в яких зазначила, що позивач та ОСОБА_2 мешкають разом, мають корисливі цілі з огляду на що і подана дана позовна заява. Позивачем не надано доказів факту зміни матеріального становища, а тому відсутні підстави для її задоволення. Позивач є працездатною особою, має можливість заробляти на життя своєю працею. Зменшення аліментів негативно вплине на належне забезпечення дитини та суперечить її інтересам. Просила відмови в задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення не надходило.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Судом установлено, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_9 , ОСОБА_1 .

31 травня 2011 року ОСОБА_9 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 та після реєстрації шлюбу його прізвище є ОСОБА_10 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 серпня 2011 року стягнуто аліменти з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти в розмірі частини із всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття.

ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьками є ОСОБА_12 , ОСОБА_4 .

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 15 листопада 2016 року стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частки з усіх видів доходу, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,щомісячно, починаючи з 08 вересня 2016 року і до досягнення нею повноліття.

ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , його батьками є ОСОБА_12 , ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки від 23 листопада 2022 року , яка видана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, ОСОБА_12 перебуває на обліку в даному управлінні та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з якої проводиться стягнення аліментів згідно з постановою Сихівського ВДВС у місті Львові Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Львів) від 07.02.2017 ВП № 53234801 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ІНФОРМАЦІЯ_2 та заяви про добровільне виконання виконавчого документа від 10.08.2011 № 2 -2218 /3915/ 2011 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судовим наказом Орджонідзевського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2022 року з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 04.02.2022 року та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 січня 2023 року стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), починаючи з 22 листопада 2022 року до досягнення дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , віку трьох років до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналогічна правова позиції викладена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 .

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач за первісним позовом посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки у нього народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на якого він також сплачує аліменти та за рішенням суду з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 до досягнення сина трьохрічного віку.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Сам факт народження у платника аліментів дитини у іншому шлюбі без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 715/2073/20.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20).

Отже, окремо факт народження ще однієї дитини не змінює сімейний стан та не свідчить про погіршення матеріального стану.

Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо.

При вирішенні заявлених позовних вимог позивача за первісним позовом, суд враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку на відповідачів за первісним позовом.

Верховний Суд у справі № 639/4132/20 дійшов переконання, що у разі звернення особи з позовом про стягнення аліментів за одночасної наявності судового рішення про стягнення аліментів на користь інших осіб, яке перебуває на примусовому виконанні, останні мають право брати участь у справі про стягнення аліментів на користь заявника, оскільки мають у ній юридичну зацікавленість до вирішення спору, тобто є заінтересованими особами.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 звертаючись до суду з заявами про видачу судового наказу про стягнення аліментів з позивача за первісним позовом на утримання малолітнього сина, а в подальшому при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення з позивача за первісним позовом аліментів на своє утримання, не повідомила суд про наявність судових рішень щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Такі дії призвели до негативних процесуальних наслідків для позивача за первісним позовом, оскільки такі рішення стали правовою підставою для звернення ОСОБА_12 з окремим позовом до відповідачів про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Нормами статті 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві . У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заперечувала щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 посилаючись на їх безпідставність, а тим більше стягнення з позивача за первісним позовом на користь відповідача судових витрат. Зазначила, що у вона з позивачем також несе тіж витрати на проїзд, що і ОСОБА_1 .

У ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_12 та ОСОБА_2 мешкають разом за однією адресою, ведуть спільне господарство, остання у своїх письмових пояснення ( а.с. 87) зазначає свій обов`язок щодо лікування, допомоги та піклування за чоловіком позивачем ОСОБА_12 , а тому визнання нею позовних вимог , суд розцінює як взагалі відсутність спору між ними.

Суду не надано доказів, що відповідач ОСОБА_2 зверталась до ВДВС на виконання якого перебувають виконавчі листи, де вона є стягувачем та їй відмовлено у зменшенні розміру аліментів, що стягуються з позивача за первісним позовом на утримання дитини та її утримання.

За таких встановлених обставин, у суду відсутні підстави для прийняття відповідачем ОСОБА_2 визнання позовних вимог ОСОБА_3 .

Щодо стану здоров`я позивача за первісним позовом, то матеріали справи містять свідоцтво про хворобу від 14 липня 2011 року, що на час розгляду справи не може слугувати об`єктивним доказом щодо стану здоров`я останнього.

Також суд приймає до уваги, що при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_12 про стягнення аліментів на її утримання, відповідач ОСОБА_12 звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. У заяві також зазначив, що позовні вимоги визнає. ( а.с. 100).

Така заява подана до суду у січні 2023 року.

За період звернення позивача до суду з позовом про зменшення розміру аліментів та подання до суду зави про визнання позовних вимог ОСОБА_2 доходи ОСОБА_12 були незмінні, а отже надаючи таку заяву, останній розумів фінансове навантаження у разі задоволення повних вимог та не заперечував щодо цього.

Згідно ч.3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, позивач ОСОБА_12 надаючи заяву про визнання позову в порядку ст. 206 ЦПК України до суду , у повній мірі визнавав наслідки таких дій, а саме що задоволення у повному обсязі позовних вимог призведе до утримання із його пенсії додаткових коштів на утримання ОСОБА_2 та не заперечував цьому.

У судовому засіданні не встановлено обставин, що визначені ст. 192 ЦПК України та слугували б підставою для задоволення позовних вимог за первісним позовом.

Позовні вимоги ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття ( незалежно від форми навчання) виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних факторів:

- досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років,

- продовження ними навчання,

- потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі,

- наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом установлено, що ОСОБА_5 , яка є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на день звернення до суду досягла повноліття, продовжує навчання у вищому навчальному закладі .

Як встановлено в судовому засіданні з відповідача за зустрічним позовом згідно рішень судів утримуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та на користь ОСОБА_2 до досягнення дитиною трьох річного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Застосовуючи положення статті 199 СК України, суд також має врахувати вартість навчання, вартість підручників, проїзд до навчального закладу, проживання за місцем знаходження навального закладу.

У судовому засіданні позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 пояснила, що донька навчається на бюджетній формі, проживає у місті, де знаходиться навчальний заклад.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом не встановлено, що на даний час відповідач за зустрічним позовом має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці на період навчання, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст..ст.10,12,81, 259, 263-265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та встановлення порядку стягнення відмовити.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач за первісним та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_12 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2

відповідачі:

ОСОБА_4 , місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3

ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_4 , , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4

третя особа : ОСОБА_5 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Повний текст судового рішення виготовлений 09 червня 2023 року.

Головуючий Ж.В.Кузіна