Справа №521/5621/23
Провадження №2-др/521/89/23
04 грудня 2023 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Тополевої Ю.В.,
за участю секретаря Бодрухіної К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2023 року (повне судове рішення складено 21 листопада 2023 року) позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», адреса місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, 49094, МФО 305299, до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

24 листопада 2023 року на адресу Малиновського районного суду м. Одеси надійшла заява представника ОСОБА_1 про стягнення судових витрат.

Суд, дослідивши заяву представника ОСОБА_1 , ознайомившись з матеріалами справи приходить до висновку про її задоволення та необхідність ухвалення додаткового рішення з огляду на наступне.

За правилами частини 2, 3 ст. 246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку визначеному частиною 2 цієї статті суд ухвалює додаткове рішення в порядку передбаченому статтею 270 ЦПК України.

Згідно з п. 3, ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з п. 5, ч. 2 ст. 270 ЦПК України додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених відповідною статтею ЦПК, воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими вимогами на загальних підставах. При порушені питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 гривень. Враховуючи те, що позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишено без задоволення, понесені витрати на оплату судового збору не відшкодовуються.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Така правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 зі справи № 922/445/19.

В матеріалах справи міститься копія договору про надання (правничої) правової допомоги № 26/5-23 від 23.05.2022 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Андрюком А.М.

Відповідно до ч. 1 Додатку №1 від 30 жовтня 2023 року до договору про надання (правничої) правової допомоги № 26/5-23 від 23.05.2022 року, вартість гонорару адвоката за надання правничої допомоги визначеної п. 4.2 договору, складає 14762,00 гривень.

Згідно Акту №1 прийому-передачі наданих послуг від 31 жовтня 2023 року по договору про надання (правничої) правової допомоги № 26/5-23 від 23.05.2022 року, клієнт прийняв надану правову (правничу) допомогу у повному обсязі, не має претензій до виконавця та сплачує виконавцю вартість наданої правової допомоги відповідно до вимог розділу четвертого договору про надання правової допомоги (правничих послуг) від 26.05.2023 року та додатку №1 до договору протягом тридцяти днів з дня підписання даного акту. Даний акт є підставою для розрахунку сторін, згідно з договором про надання правової допомоги (правничих послуг) від 26.05.2023 року (зі змінами та доповненнями).

Крім того, адвокатом Андрюком А.М. надано детальний опис робіт, виконаних ним по договору про надання (правничої) правової допомоги № 26/5-23 від 23.05.2022 року.

Як вбачається із наданої копії квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 05.11.2023 року, ОСОБА_1 сплатила на користь адвоката Андрюка А.М. вартість гонорару адвоката за надання правничої допомоги визначеної п. 4.2 договору, що складає 14762,00 гривень.

Таким чином, з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14762,00 гривень.

Суд також вважає необґрунтованим клопотання представника позивача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, поданим разом із відповіддю на відзив, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, оскільки стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У зв`язку з тим, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2023 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залешено без задоволення, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, та стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 133,141, 246, 264, 270 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Доповнити рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2023 року у цивільній справі №521/5621/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», адреса місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, 49094, МФО 305299, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14762 (чотирнадцять тисяч сімсот сорок дві) гривні 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю.В. Тополева