С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
___________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/1255/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

01 грудня 2023 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Коробенко С.В. розглянув в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави в особі Департаменту патрульної поліції, Головного управління національної поліції у Тернопільській області про відшкодування майнової та моральної шкодизавданої внаслідок незаконного притягнення до відповідальності.

ІI. Описова частина

У вересні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з цивільним позовом до Департаменту патрульної поліції та Відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського районного ВП Головного управління національної поліції у Тернопільській області, в якому просив стягнути з держави через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету на свою користь 35000,00 гривень матеріальної шкоди та 10000 гривень моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних дій та співробітників Департаменту патрульної поліції.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Коробенка С.В. від 25 вересня 2022 року Позивачу наданий строк на усунення недоліків.

08 грудня 2022 року Позивачем подано позовну заяву в новій редакції, в якій в якості Відповідача-2 залучене Головне управління національної поліції у Тернопільській області.

Ухвалою від 12.12.2022 судом відкрите спрощене провадження у справі.

Свої вимоги Позивач мотивує наступним.

07 квітня 2022 року відносно нього поліцейським СРПП Відділу поліції №2 (м. Бучач) Стасів Романом було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №497233 за ознаками ч.1 ст.130 КпАП України.

Вказує, що постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 29.06.2022 в справі №595/323/22 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Лише Тернопільським апеляційним судом було винесено постанову від 15.08.2022 про закриття провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач зазначає, що у постанові суду апеляційної інстанції зроблено висновок про протиправність дій поліцейського щодо складання відповідних адміністративних матеріалів проти нього. Зокрема зазначено, що дії поліцейського при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо Позивача не відповідали вимогам закону, іншим нормативним актам (частин 2-5 ст. 266 КпАП України, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння).

Позивач стверджує, що внаслідок тривалого розгляду справи №595/323/22 та переживання про можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за діяння, яке він не скоював, він зазнав сильних душевних страждань. Стверджує, що внаслідок протиправних дій старшого сержанта поліції Романа Стасіва було порушено його нормальні життєві зв`язки, що вплинуло на звичний спосіб життя.

З урахуванням викладеного вище, вимог розумності та справедливості, Позивач вважає, що компенсація в розмірі 10000 гривень буде достатньою для відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Крім того, Позивач просить відшкодувати понесені ним матеріальні збитки в розмірі 35000 гривень, понесені ним у зв`язку з необхідністю оплати послуг адвоката під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в судах двох інстанцій.

Позивач також просить стягнути з держави, від імені якої діють Відповідачі, компенсацію витрат на правничу допомогу у даній справі, які становлять 10000 гривень.

07 березня 2023 року до суду надійшов відзив Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, в якому Відповідач-2 проти позову заперечував. Зазначив, що поліцейський СРПП ВП №2 Роман Стасів, виявивши в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, після огляду водія на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер 6810» (результат тесту 1,71 проміле), цілком обгрунтовано склав протокол про адміністративне правопорушення, якому в подальшому була надана оцінка судом. Відтак, вважає, що працівником поліції не вчинено жодних протиправних дій щодо ОСОБА_1 , навіть з урахуванням того, що в подальшому справа про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності була закрита за відсутністю складу правопорушення. Крім того, Відповідач-2 звернув увагу суду на те, що Позивачем не доведено заподіяння йому моральної шкоди, а крім того, висловив переконання, що розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним зі складністю справи.

09 березня 2023 року до суду надійшла заява від Департаменту патрульної поліції, в якій Відповідач-1 заперечив своє відношення до дій поліцейського СРПП ВП №2 Романа Стасіва з тих підстав, що він є працівником Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, як окремої юридичної особи, а тому Департамент не несе жодної відповідальності за його дії.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 07.04.2022 поліцейським СРПП ВП №2 (м. Бучач) Головного управління Національної поліції у Тернопільські області Романом Стасівим відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КпАП України.

Постановою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 29.06.2022 в справі №595/323/22 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 120 КпАП України у вигляді накладення штрафу в розмірі 17000 гривень.

В подальшому за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 постановою Тернопільського апеляційного суду від 15.08.2022 провадження в справі відносно нього було закрите у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в порядку ч. 1 ст. 247 КпАП України.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 4 вказаного Закону визначено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне -за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки судовим рішенням, яке набрали законної сили, було закрите провадження в справі про адміністративне правопорушення, наявні передбачені законом підстави для відшкодування моральної шкоди заданої Позивачу діями працівників поліції, які полягали у безпідставному складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи наявні у справі матеріали, суд визнає факт заподіяння Позивачу моральної шкоди діями працівниками Головного управління Національної поліції у Тернопільській області, спрямованими на безпідставне притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення проступку, передбаченого ст. 130 КпАП України.

Враховуючи характер та обставини заподіяння моральної шкоди, обсяг доказів, наданих у підтвердження фізичних та душевних страждань Позивача, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, аргументи, які покладені в основу судового рішення про закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд вважає розмір позовних вимог Позивача щодо стягнення моральної шкоди завищеними.

Так, Позивачу були спричинені моральні страждання, які є наслідком необгрунтованого притягнення його до відповідальності, вимушеного відшукання засобів правового захисту, відстоювання своєї позиції в суді, а тому керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності, вважає за необхідним стягнути з держави компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн, що є достатньою та адекватною компенсацією з огляду на той факт, що закриття провадження у справі пов`язане лише з порушенням порядку фіксування працівниками поліції адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 4 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в ст. 1 випадках громадянинові відшкодовуються суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги.

З метою визначення порядку застосування вказаного Закону затверджено Положення "Про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

Згідно з пунктом 10 зазначеного Положення до цих сум відносяться суми, сплачені громадянином адвокатському об`єднанню (адвокату), за участь адвоката у справі, написання касаційної і наглядної скарги, а також внесені ним у рахунок оплати витрат адвоката у зв`язку з поїздками у справі до касаційної та наглядної інстанції.

Встановлено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Шаповаловим А.М. укладено Договір №28-05/22 про надання правової допомоги від 28 травня 2023 року (Договір).

Відповідно до положень Договору вартість виконання окремих доручень визначається сторонами у додаткових угодах.

Додатком №2 до Договору сторони визначили, що вартість робіт за юридичний супровід в Бучацькому районному суді Тернопільської області по справі №595/323/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України складає 35000 гривень.

Згідно з актом виконаних робіт №2 до Додатку №2 від 28.05.2002 до Договору ОСОБА_1 та Шаповалов А.М. погодили факт надання юридичних послуг супроводу справи в Бучацькому районному суді Тернопільської області на суму в розмірі 35000 гривень.

Копією прибуткового касового ордера №28-05/22 від 28.05.2022 підтверджується фактична сплата ОСОБА_1 на користь Шаповалова А.М. обумовленої суми в розмірі 35000 гривень.

З метою підтвердження обгрунтованості вказаних витрат адвокатом Шаповаловим А.М. складений детальний опис робіт (наданих послуг) наданих ним в межах справи №595/323/22 про адміністративне правопорушення, серед яких:

-надання правових консультацій;

-укладання самого договору про надання правової допомоги;

-написання заяви про ознайомлення з матеріалами справи;

-написання клопотання про участь у розгляд і справи в режимі відеоконференції;

-ознайомлення з матеріалами справи;

-написання клопотання про ознайомлення з відеоматеріалами справи та направлення даного клопотання;

-написання адвокатського запиту до відділення поліції №2;

-формування адвокатського запиту разом з додатками;

-написання клопотання про закриття адміністративного провадження;

-ознайомлення з відеоматеріалами;

-пошук доказової бази по справі;

-участь у судовому засіданні;

-написання заяви про видачу постанови суду;

-отримання постанови суду, направлення її на адресу клієнта;

-написання апеляційної скарги, формування додатків та її направлення;

-участь у судовому засідання в суді апеляційної інстанції.

Відповідачем-2 у відзиві зазначено про безпідставність заявлених вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Згідно з положеннями ЦПК України, які слід застосовувати в якості аналогії в даному випадку, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 Цивільного процесуального кодексу України).

У свою чергу під час вирішення питання про розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), саме на суд покладено обов`язок з`ясувати реальність (або неминучість) понесених витрат та встановити причинно-наслідковий зв`язок заявлених до відшкодування витрат із необхідністю і реальністю їх здійснення в межах конкретної справи.

У пунктах 29, 30 постанови Верховного Суду від 16.04.2020 у справі № 727/4597/19 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Специфіка даного випадку полягає в тому, що суд позбавлений можливості перевірити реальність наданих адвокатом послуг, які зазначені у переліку, оскільки такі послуги надавалися в межах іншої справи - справи про адміністративне правопорушення 595/323/22.

Відтак, для підтвердження обгрунтованості таких витрат Позивач мав би додати належні докази здійснення ним дій, про які йдеться у Детальному описі, складеному адвокатом 15 серпня 2022 року, принаймні - надати копії процесуальних документів, складених адвокатом, з яких суд міг би пересвідчитись у обгрунтованості вартості наданих ним послуг.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Стаття 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З копій постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 29.06.2022 та постанови Тернопільського апеляційного суду від 15.08.2022 вбачається, що адвокат Шаповалов А.М. дійсно брав участь у судових засіданнях під час розгляду справи, а тому з урахуванням принципу розумності витрат, їх співмірності та складності справи, її значенням для Позивача, суд вважає можливим стягнути з держави компенсацію за понесені Позивачем витрати на правничу допомогу в межах справи про адміністративне правопорушення в розмірі 10000 гривень.

Відповідно до статті 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Згідно з підпунктом 1 пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Зазначені рішення передаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання.

Відповідно до пункту 23-1 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України єдиний казначейський рахунок - це рахунок, відкритий центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (далі - Казначейство України), у Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України, на якому консолідуються кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування та кошти інших клієнтів, які відповідно до законодавства знаходяться на казначейському обслуговуванні.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 (далі - Положення), Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 Положення).

Таким чином, належним відповідачем у цій справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами у цій справі, зокрема є відповідний орган, дії якого призвели до завдання Позивачу шкоди.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 359/11706/15-ц, провадження № 61-13907св18 та від 10 січня 2019 року у справі № 532/1243/16-ц, провадження № 61-34251св18.

При цьому суд звертає увагу на те, що працівник СРПП ВП №2 (м. Бучач) Роман Стасів перебуває на службі в Головному управлінні Національної поліції у Тернопільській області, яке є самостійною юридичною особою. Відтак, Департамент патрульної поліції є неналежним відповідачем у справі, і у задоволенні вимог до держави саме в особі Департаменту слід відмовити.

Таким чином, стягненню з держави на користь ОСОБА_1 підлягають компенсація за спричинену моральну шкоду в розмірі 1000 гривень та компенсація за спричинення матеріальної шкоди в розмірі 10000 гривень.

На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з держави на користь ОСОБА_1 підлягає судовий збір в розмірі 242,59 гривень (пропорційно розміру задоволених вимог: 11000 х 992,40 / 45000).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію того ж Договору №28-05/22 про надання правової допомоги від 28.05.2022, укладеного з адвокатом Шаповаловим А.М., копію Додатку №5 від 18.08.2022 до нього, Акт виконаних робіт №5 від 15.09.2022, згідно з якими правнича допомога у даній справі оцінена в 10000 гривень.

Адвокатом складений детальний опис робіт (наданих послуг), згідно з яким на підготовку до написання, саме складення позову в даній справі, формування пакету документів та його направлення на адресу суду Адвокатом витрачено 8 годин.

З огляду на обсяг документу, складність справи та значення її для Позивача суд вважає розмір понесених Позивачем витрат на правничу допомогу в даній справі цілком розумним та співрозмірним, а тому Позивач вправі розраховувати на його компенсацію з урахуванням принципу пропорційності відносно задоволених вимог.

Так, пропорціональною компенсацією понесених Позивачем витрат на правничу допомогу у даній справі буде: 2444,44 гривні (11000 х 10000 / 45000).

IV. Резолютивна частина

Керуючись статтями 23, 1167, 1174, 1176 ЦК України ст. 12, 141, 81, 263, 264, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позов задовольнити частково.

Стягнути з держави через за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 компенсацію за завдану незаконним діями співробітників Головного управління Національної поліції у Тернопільській області моральну шкоду в розмірі 1000 гривень, а також за завдану матеріальну шкоду - в розмірі 10000 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

2.Стягнути з держави через за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 2687,03 гривень.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач-1: Департамент патрульної поліції, адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3; Ідентифікаційний номер юридичної особи 40108646;

Відповідач-2: Головне управління Національної поліції у Тернопільській області, місцезнаходження: 46001, м. Тернопіль, вул. Валова, 11, Ідентифікаційний номер юридичної особи: 40108720.

Суддя: