П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2023 року м. Київ

Справа № 761/19548/22

Провадження: № 22-ц/824/11919/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Сокур Сергія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2

на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 травня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Макаренко І.О.

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири,

у с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в ніч з 02.04.2022 на 03.04.2022 в квартирі АДРЕСА_1 відбулося залиття. За фактом залиття було складено відповідний акт від 31.05.2022. Комісією встановлено, що залиття квартири АДРЕСА_1 сталося в результаті халатного відношення до сантехнічного обладнання в квартирі АДРЕСА_2 за вищевказаною адресою. Внаслідок залиття квартири ОСОБА_3 , як власнику квартири було завдано матеріальних збитків в розмірі 130300,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) заподіяну залиттям квартири шкоду у розмірі 130300,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) витрати на проведення оцінки розміру матеріального збитку в розмірі 3000,00 грн. у рівних частках з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) судовий збір в розмірі 1333,00 грн. у рівних частках з кожного.

Не погодившись із таким судовим рішенням адвокат Сокур С.В. в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не врахування обставин, що мають істотне значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що акт про залиття складався без участі відповідача. Керуюча компанія/утримувач та ТОВ «Імпульс-Газ» жодного разу не звернулися до відповідача по факту затоплення. Вказаний акт не містить підпису відповідача, як і не містить вказівки про те, що він відмовився від його підписання у присутності свідків. В акті немає відомостей коли саме відбулося залиття квартири, а тому акт не відповідає вимогам законодавства. Акт залиття квартири не містить інформації про характер залиття квартири та його причини, відсутній висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття, не зафіксовані і будь-які дані про осіб, присутніх при складанні акту, а тому, акт не може бути належним та допустимим доказом. Відповідач вказує, що позивач у позові посилався на те, що він неодноразово намагався вирішити дане питання з відповідачем, однак будь-яких доказів щодо цього суду не надає.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Чугуєнко Д.В. в інтересах ОСОБА_3 зазначив, що в акті обстеження квартири наявні усі ключові дані, передбачені Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженим наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України, а саме; вказано посади та прізвища працівників підприємства, які склали акт, вказано назву підприємства та правову підставу на право його співробітників складати акт такого роду (договір 3 від 06.01.2022 між КП «Керуюча компанія обслуговування житловим фондом Шевченківського району м. Києва» та ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ»), вказано адресу будинку та квартири, в якій проведено огляд, вказано дату та час проведення огляду,вказано приміщення квартири, яка була піддана огляду, описано метраж та ступінь пошкодження приміщення, тощо.

Щодо твердження відповідачів про те, що сусідка позивача повідомила телефоном, що вода біжить з її власної квартири зазначив, що відповідач свідомо перекручує слова іншої особи, просить суд критично поставитись до таких доводів.

Окрім того, зауважив, що позивач постійно звертався до відповідачів з вимогою владнання конфліктної ситуації та виплати компенсації, але останні не бажали її сплачувати. Зазначив, що відповідачі тривалий час не з`являються у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , з метою перешкоджання потрапляння комісії до своєї квартири. На підставі наведеного, представник позивача вважає, що суд першої інстанції жодних порушень при винесенні рішення не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 05 вересня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням керівника апарату суду О. Радченка від 29 листопада 2023 року у справі здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи, призначено новий склад суду, у зв`язку із Рішенням Вищої ради правосуддя від 23 листопада 2023 року №1122/0/15-23 звільнено ОСОБА_4 з посади судді Київського апеляційного суду у зв`язку із поданням заяви про відставку.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності на підставі договору дарування №3460 від 31.08.2021 ОСОБА_3 (а.с. 9-10).

Відповідно до Акту без номеру від 31.05.2022, затвердженого директором ТОВ «Імпульс-Газ», в складі комісії: головного інженера виконавця послуг Чемерис Н.В., майстра р/д ОСОБА_5 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_6 , склали акт про обстеження квартири АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Комісія прийшла до висновку, що причиною залиття квартири, що трапилось, є халатне відношення до сантехнічного обладнання в квартирі АДРЕСА_4 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вважав обґрунтованими вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, у розмірі 130 300 грн. Саме така сума, на думку суду, є розумним та справедливим відшкодуванням шкоди, завданої позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача.

Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Відповідно до листа КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 06.09.2022, власниками об`єкту нерухомого майна за адресою АДРЕСА_3 є ОСОБА_1 , ОСОБА_7 (а.с. 60).

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила) передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).

В додатку № 4 до Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.

В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Відповідачі посилаються на те, що акт про залиття квартири від 31.05.2022 року не містить дані про власника квартири, та не містить інформації про присутність власника квартири АДРЕСА_1 під час обстеження квартири.

В той же час, акт, в якому наведені: дата та місце складання, члени комісії, що складають акт; місце де трапилося залиття, подія що трапилася, наслідки залиття, а також причини залиття, повністю відповідає формі, встановленій наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №759/4781/16-ц.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що сам по собі акт є лише одним із доказів, що підтверджує факт заподіяння шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що акт про залиття квартири не є належним та допустимим доказом у справі, зводяться до незгоди представника відповідача із письмовими доказами. Разом з цим,слід вважати, що акт є первинним документом, який засвідчує факт певної події.

Згідно статті 322 ЦК України тягар утримання майна лежить на власнику майна.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Виходячи із визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до Акту без номеру від 31.05.2022, комісія прийшла до висновку, що причиною залиття, що трапилось, є халатне відношення до сантехнічного обладнання в квартирі АДРЕСА_4 .

Згідно звіту про оцінку розміру матеріального збитку, завданого квартирі АДРЕСА_1 , що виготовлена ПП «Експертзабезпечення», вартість матеріального збитку завданого внаслідок залиття становить 130300,00 грн (а.с. 15-56).

Відповідачі у відповідності до вимог цивільно-процесцального закону на спростування позовних вимог ОСОБА_3 не надав належних та допустимих доказів щодо причин залиття та розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що саме відповідачі зобов`язані не лише піддати сумніву, що з їх квартири, яка знаходиться на 2 поверсі, над квартирою позивача, яка знаходиться на 1 поверсі, здійснено залиття, а ще й довести, що в їх діях відсутній склад деліктного правовідношення, тобто, вини.

Проте, відповідачі вдались до оспорювання форми первинного документу, замість оспорювання саме факту залиття, розміру заподіяної шкоди, тощо. З матеріалів справи, не убачається, зокрема, що відповідачі просили здійснити експертизу, для встановлення факту залиття.

Отже, встановивши факт залиття квартири позивача, причину та розмір завданої шкоди його майну, та враховуючи те, що відповідачами у відповідності до положень статей 12, 76-81 ЦПК України не доведено відсутності їх вини у заподіянні шкоди, колегія суддів доходить висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_3 , а тому, суд першої інстанції, із урахуванням наведених норм матеріального права вірно встановив фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінив належним чином письмові докази, і як наслідок дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позивачем факту завдання йому шкоди відповідачами та її розмір.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи вищевикладене, апеляційна скарга скаргу адвоката Сокур Сергія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 травня 2023 рокузалишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Сокур Сергія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура