Справа № 301/1163/20
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Фазикош Г.В., Мацунича М.В.,

за участі секретаря: Савинець В.Ю.,

за участі представників сторін - Розман С.Ю., Дубровської О.М., третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 09 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 (правонаступником якої є Білківська сільська рада Хустського району), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно.

Свої вимоги мотивує тим, що 31.05.2004 року між його матір`ю ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_6 було досягнуто домовленість про придбання у власність ним житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (до перенумерації № 44) власником яких згідно державного акту на землю та свідоцтва про право на спадщину за заповітом була гр. ОСОБА_6 .

Вони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та уклали усний договір. Згідно досягнутої домовленості він зобов`язався через свою матір ОСОБА_1 , виплатити готівкою гр. ОСОБА_6 гроші в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень, а остання в свою чергу з моменту виконання взятих ним на себе зобов`язань, передати йому у власність житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку.

Також вони домовилися, що через місяць оформлять договір купівлі-продажу нерухомого майна в установленому законом порядку.

Цього ж дня 31.05.2004 року в рахунок виконання взятих на себе зобов`язань було передано готівкою гр. ОСОБА_6 - гроші в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень, а гр. ОСОБА_6 відповідно передала йому ключі від житлового будинку та правовстановлюючі документи на вищезазначене майно.

З вказаного часу він володіє та користуюся житловим будинком та земельною ділянкою, як власник.

Однак, не дивлячись на те, що гр. ОСОБА_6 зобов`язалася протягом місяця укласти з ним договір купівлі-продажу нерухомого майна та незважаючи на неодноразові його та його матері ОСОБА_1 , звернення з проханням укласти правочин, продавець ОСОБА_6 ухилялася від вирішення питання про укладення у нотаріальному порядку договору купівлі-продажу через відсутність коштів, тому зазначена обставина перешкоджала йому в повному обсязі розпоряджатися цим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_6 померла, що стверджується свідоцтвом про її смерть. Відповідачка ОСОБА_5 , будучи рідною сестрою померлої ОСОБА_6 , відповідно до ст.1262 ЦК України є спадкоємцем за законом.

Смерть ОСОБА_6 позбавила його можливості належним чином укласти правочин. Згідно їх домовленості вони не тільки домовились між собою щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, а й повністю виконали всі умови, пов`язані з купівлею-продажем вказаного нерухомого майна, однак, договір купівлі-продажу до цього часу не уклали.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 09 липня 2020 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 , мешканцем АДРЕСА_1 право власності в цілому на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, загальною площею 0,3758 га, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 018902 виданого 30 червня 2003 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у позові. Зазначає, що ОСОБА_3 не була залучена до участі у цій справі, хоча оскаржуване рішення стосується її прав та інтересів, має у власності будинок по АДРЕСА_2 , частина якого розташована на земельній ділянці, що належала померлій ОСОБА_6 . Враховуючи, що ОСОБА_3 проживала у цьому будинку ще за життя ОСОБА_6 , між ними було досягнуто всіх істотних умов щодо дарування ОСОБА_3 частини землі, яка буде належно забезпечувати їй доступ до зазначеного будинку і його обслуговування. Тобто, між ними було усно укладено договір дарування земельної ділянки. Тому вважає свої земельні права порушеними і вказане, а також інші обставини, призвели до ухвалення незаконного рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, оскільки судом допущено неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, та порушено норми матеріального і процесуального права.

Статтями 12 і 13 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ч.2 ст.83 ЦПК України встановлено, що позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Проте, всупереч наведеним вимогам процесуального закону, позивач не додав до свого позову жодних належних, допустимих і достатніх доказів того, що померла ОСОБА_6 досягла з ним згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу, отримала грошові кошти від нього та ухилялася від нотаріального посвідчення відповідного правочину.

ОСОБА_3 , яка не була залучена до участі у цій справі, хоча оскаржуване рішення стосується її прав та інтересів, має у власності будинок по АДРЕСА_1 , частина якого розташована на земельній ділянці, що належала померлій ОСОБА_6 .

Так, відповідно до державних актів на право приватної власності на землю від 30.06.03 ОСОБА_7 була власником кількох земельних ділянок, у тому числі і земельної ділянки площею 0.0183 га по АДРЕСА_1 , а також житлового будинку за цією ж адресою, які межують із земельними ділянками спадкодавця.

У подальшому, ОСОБА_7 померла, а її єдиним спадкоємцем є апелянт (сестра покійної), до якої перейшли всі права й обов`язки останньої, у тому числі і право власності на згаданий житловий будинок.

У матеріалах даної цивільної справи відсутні докази того, що ОСОБА_5 є сестрою спадкодавця, яка прийняла за нею спадщину. Рішення суду першої інстанції і доводи позивача в цій частині є безпідставними і недоведеними.

Зі змісту статті 1277 ЦК України слідує, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом чи неприйняття ними спадщини, спадщина визнається відумерлою і переходить у власність територіальної громади.

Отже, враховуючи відсутність у спадкодавця спадкоємців, які б прийняли спадщину за нею, все належне спадкодавцю майно, у тому числі і право власності на земельні ділянки, повинно перейти у комунальну власність відповідної територіальної громади.

Разом з тим, за приписами ч.6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Пунктом «г» ч.1 ст. 121 ЗК України встановлено, що громадяни України мають платну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власностіу селах в розмірі не більше 0,25 гектара для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Оскільки на даний час апелянт користується земельною ділянкою площею лише 0,0183 га для обслуговування власного житлового будинку по АДРЕСА_1 , вона має намір реалізувати надані їй земельним законодавством права і отримати безоплатно у приватну власність із комунальної власності земельну ділянку в розмірі до 0,25 га для обслуговування вказаного будинку.

Таким чином, даним рішенням Іршавського районного суду у справі порушуються майнові інтереси апелянта, пов`язанні з отриманням у власність земельної ділянки, достатньої для обслуговування її будинку у межах норм безоплатної перстачі (0,25 га).

Враховуючи, що ОСОБА_3 проживала у цьому будинку ще за життя ОСОБА_6 , між ними було досягнуто всіх істотних умов щодо дарування ОСОБА_3 частини землі, яка буде належно забезпечувати їй доступ до зазначеного будинку і його обслуговування. Тобто, між ними було усно укладено договір дарування земельної ділянки.

Однак, ОСОБА_6 так і не уклала відповідного письмового договору дарування.

Таким чином, судом першої інстанції вирішено спір у цій справі з порушенням названих вище норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права

Як передбачено п. 4 ч. 3. ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Вказане свідчить про те, що даний позов пред`явлено без залучення всіх обов`язкових відповідачів, що є безумовною підставою для відмови у його задоволенні.

При цьому в апеляційного суду відсутні повноваження щодо залучення до розгляду справи співвідповідачів у порядку ст. 51 ЦПК України, а відтак, виходячи з повноважень апеляційного суду визначених ст. 374 ЦПК України, рішення суду першої інстанції слід скасувати, як таке, що ухвалено з порушенням норм процесуального права, та ухвалити по даній справі нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 374,376 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 09 липня 2020 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 (правонаступником якої є Білківська сільська рада Хустського району), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 1 грудня 2023 року.

Головуючий

Судді