ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 грудня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/10906/23

Головуючий у першій інстанції Супрун О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1423/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Чернігівська міська рада

Особи, які подали апеляційні скарги: ОСОБА_1 , Чернігівська міська рада

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про відшкодування моральної шкоди (суддя Супрун О.П.), ухвалене у м. Чернігів, повний текст рішення складено 21 вересня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з Чернігівської міської ради 30 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Позов обґрунтовано тим, що 18 липня 2017 року позивач подав до Чернігівської міської ради заяву про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,1 га, бажана земельна ділянка розташована в АДРЕСА_1 . Листом №4797 від 04 серпня 2017 року управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради Березинському І.В. повідомило про тимчасову заборону на надання дозволів громадянам на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (вільних від забудови земель запасу комунальної власності) до затвердження проекту Детального плану території групи житлових кварталів «Лісковиця». Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся до суду із відповідним позовом і постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 27 вересня 2017 року визнано протиправною бездіяльність Чернігівської міської ради щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 та зобов`язано відповідача на найближчому пленарному засіданні розглянути вказану заяву і у разі відмови в її задоволенні ухвалити мотивоване рішення з належним обґрунтуванням причини такої відмови. Рішенням Чернігівської міської ради №27/VII-19 позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року, залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, визнано протиправним та скасовано пункт 7 рішення Чернігівської міської ради №27/VII-19 від 31 січня 2018 року і зобов`язано надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Після набрання вказаним рішенням суду законної сили ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідача із заявами про виконання рішення суду, однак рішення суду так і не було виконано. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 24 грудня 2020 року стягнуто з Чернігівської міської ради 2 000 грн у відшкодування моральної шкоди, яке на даний час виконано. Проте, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року так і не виконано відповідачем, який ухиляється від його виконання. За доводами ОСОБА_1 , протиправними діями Чернігівської міської ради, що виразилися у невиконанні вищевказаного рішення, за період з 02 листопада 2020 року і до цього часу йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях через неможливість реалізувати своє конституційне право на приватизацію земельної ділянки та порушення звичного способу життя.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 вересня 2023 року позов задоволено частково; стягнуто з Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди; у задоволенні решти вимог відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року у справі № 825/2228/18, яке набрало законної сили 20 листопада 2018 року, до моменту набрання чинності Законом України від 24 березня 2022 року № 2145-XI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», а саме до 07 квітня 2022 року, без відповідної правової підстави не було виконане відповідачем. Взявши до уваги конкретну тривалість невиконання рішення суду без відповідної правової підстави та виходячи з характеру страждань, яких зазнав позивач, їх тривалості, керуючись принципами розумності, справедливості та співмірності, суд першої інстанції прийшов до висновку, що належною сатисфакцією понесених душевних страждань буде відшкодування моральної шкоди позивачу у розмірі 5 000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду в частині визначення розміру компенсації моральної шкоди змінити та збільшити розмір компенсації моральної шкоди до 30 000 грн. Апеляційна скарга мотивована тим, що фактично рішення суду залишається невиконаним майже п`ять років, факт стягнення з відповідача моральної шкоди за безпідставну відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також за бездіяльність, що виразилася у невиконанні рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року у справі №825/2228/18 до 02 листопада 2020 року, жодним чином не спонукав відповідача до виконання вищевказаного рішення суду. Чернігівська міська рада після цього неодноразово відмовляла позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. За доводами ОСОБА_1 , моральна шкода полягає в душевних стражданнях через порушення його звичного способу життя, адже йому доводилося неодноразово письмово звертатися до відповідача з метою реалізації свого права на приватизацію земельної ділянки, а потім виконання відповідачем рішення суду. Вважає, що достатньою та справедливою для компенсації моральних страждань буде грошова сума в розмірі 30 000 грн, а визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає вимогам розумності та справедливості, що передбачені ст.23 ЦК України.

В апеляційній скарзі Чернігівська міська рада просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач жодним чином не наводить обставин виникнення у нього страждання або приниження, погіршення стану здоров`я, характеру та обсягу страждань, яких зазнав, не зазначає про характер немайнових втрат, зокрема, тяжкість вимушених змін у його життєвій ситуації (якщо вони мали місце), час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. Відповідач вважає, що сам факт оскарження у судовому порядку рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень не може бути єдиним доказом наявності моральної шкоди. За доводами Чернігівської міської ради, відмова органу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою на одну земельну ділянку не перешкоджає реалізації отримання у власність іншої земельної ділянки. Також вказує, що позивачем не доведено неможливість реалізувати конституційне право на приватизацію земельної ділянки.

Відзиви на апеляційні скарги не надійшли.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що 18 липня 2017 року ОСОБА_1 подав до Чернігівської міської ради заяву про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1 га. Однак йому було відмовлено.

Постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 27 вересня 2017 року по справі №750/7851/17 визнано протиправною бездіяльність Чернігівської міської ради щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 ; зобов`язано Чернігівську міську раду на найближчому пленарному засіданні розглянути вказану заяву і у разі відмови в її задоволенні ухвалити мотивоване рішення з належним обґрунтуванням причини такої відмови.

У подальшому пунктом 7 рішення Чернігівської міської ради №27/VII-19 від 31 січня 2018 року «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам, учасникам АТО, учасникам бойових дій, ветеранам війни для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального садівництва, індивідуального дачного будівництва та будівництва індивідуальних гаражів» ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Зазначений пункт рішення було визнано протиправним та скасовано рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року та постановою Верховного Суду від 02 липня 2020 року, у справі №825/2228/18. Зобов`язано Чернігівську міську раду надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Рішенням Чернігівської міської ради від 21 березня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у наданні вищевказаного дозволу на розроблення проекту землеустрою.

28 травня 2019 року на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №825/2228/18 видано виконавчий лист.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 24 грудня 2020 року стягнуто з Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 2 000 грн у відшкодування моральної шкоди; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.10-17).

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 17 вересня 2021 року, залишеною без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року, змінено спосіб виконання рішення цього ж суду від 24 грудня 2020 року по справі №750/9909/20 шляхом: стягнення з Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 2 000 грн моральної шкоди шляхом списання вищевказаних грошових коштів з рахунків Виконавчого комітету Чернігівської міської ради, на яких зараховані бюджетні кошти Чернігівського міського бюджету (а.с.18-22, 24-31).

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року задоволено заяву ОСОБА_1 і визнано протиправною бездіяльність Чернігівської міської ради щодо невиконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №825/2228/18 від 10 липня 2018 року; зобов`язано Чернігівську міську раду подати у місячний строк з моменту набрання законної сили ухвалою суду звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №825/2228/18 від 10 липня 2018 року; зобов`язано Чернігівську міську раду вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню статей 14, 370, 373 КАС України, та вжити заходів щодо виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №825/2228/18 від 10 липня 2018 року (а.с.45-50).

Пунктом 3 рішення Чернігівської міської ради №23/VIII-13 від 27 жовтня 2022 року на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року та ухвали від 03 жовтня 2022 року у справі №825/2228/18, враховуючи вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 04 березня 2022 року №2145-IX, який набрав чинності 07 квітня 2022 року, та підпункту 5 пункту 27 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX з 24 лютого 2022 року до 26 березня 2022 року в Україні введено воєнний стан, з подальшими змінами та продовженням воєнного стану до 21 листопада 2022 року, у відповідності до ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відмовлено громадянину ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.60-64).

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2022 року у задоволенні заяви Чернігівської міської ради про відстрочення виконання рішення суду відмовлено; встановлено відповідачу новий строк для подачі звіту про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року у справі №825/2228/18 до 20 березня 2023 року (а.с.52-55).

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року у задоволенні заяви позивача про накладення штрафу на боржника відповідно до статті 382 КАС України у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю (а.с.57-58).

Пунктом 4 рішення Чернігівської міської ради №31/VIII-12 від 02 травня 2023 року на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року та ухвали від 01 грудня 2022 року у справі №825/2228/18, враховуючи вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 04 березня 2022 року №2145-IX, який набрав чинності 07 квітня 2022 року, та підпункту 5 пункту 27 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX з 24 лютого 2022 року до 26 березня 2022 року в Україні введено воєнний стан, з подальшими змінами та продовженням воєнного стану до 20 травня 2023 року, у відповідності до ч.3 ст.24 та п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», за відсутності об`єктів нерухомого майна заявника на бажаній для набуття земельній ділянці відмовлено громадянину ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.65-66).

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 09 травня 2023 року за невиконання рішення суду накладено на боржника Чернігівську міську раду штраф на користь держави у розмірі 10 200 грн; зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення (а.с.67-68).

Згідно з листом Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 17 травня 2023 року державним виконавцем направлено повідомлення до Чернігівського РУП ГУНП у Чернігівській області за фактом вчинення злочину, передбаченого ст.382 КК України за невиконання рішення суду (а.с.69).

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.9 ч.2 ст.16 ЦК України).

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України).

У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 вказано, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007). При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди відповідає встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Визначення судом першої інстанції розміру моральної шкоди у 5 000 грн відповідає принципам розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що достатньою та справедливою для компенсації моральних страждань буде грошова сума в розмірі 30 000 грн, не заслуговують на увагу з таких підстав.

За матеріалами справи встановлено, що у справі №750/9909/20 рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 24 грудня 2020 року, яке набрало законної сили 15 березня 2021 року, вже було стягнуто моральну шкоду, підставою якої є встановлена рішенням адміністративного суду бездіяльність відповідача.

Отже, за порушення своїх прав за період до 15 березня 2021 року ОСОБА_1 отримав відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.

Проте, порушення тривали і після вказаної дати.

Законом України №2145-XI від 24 березня 2022 року, який набрав чинності 07 квітня 2022 року, зокрема внесено зміни до Земельного кодексу України, а саме заборонено під час дії воєнного стану надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року було невиконане відповідачем без правової підстави до 07 квітня 2022 року. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції врахував конкретну тривалість невиконання рішення суду без відповідної правової підстави.

З урахуванням викладеного, безпідставними є твердження ОСОБА_1 , що визначений розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності та справедливості.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги Чернігівської міської ради про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки у даній справі позивач пов`язує моральну шкоду не лише з неможливістю реалізувати своє конституційне право на приватизацію земельної ділянки, а й з тривалим невиконанням рішення суду, яким зобов`язано відповідача вчинити певні дії. При цьому матеріалами справи підтверджено, що позивачу доводиться прикладати зусилля для захисту своїх прав звертатися до суду з метою оскарження вчиненої відповідачем бездіяльності та встановлення контролю за виконанням судового рішення, а також до державного виконавця з метою отримання інформації про вчинені дії щодо виконання судового рішення. У даному випадку позивачем доведено факт заподіяння йому моральної шкоди невиконанням рішення суду.

Враховуючи викладене в сукупності, доводи апеляційних скарг правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Чернігівської міської ради залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: