ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/824/23 Номер провадження 22-ц/814/4557/23Головуючий у 1-й інстанції Зуб Т.О. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Чумак О.В.,

суддів Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

розглянула в порядку письмового провадження за наявними матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 31 липня 2023 року, ухвалене суддею Зуб Т.О., повний текст рішення складено 07.08.2023, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 в якому просило стягнути з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором №/768618 від 18.02.2022 року в сумі 23823 грн.,з яких: 9000 грн.-сума заборгованості за основною сумою боргу; 14823 грн.- сума заборгованості за відсотками; за Договором позики № від 18.02.2022 року в сумі 35720 грн. з яких: 8000 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 27720 грн.- сума заборгованості за відсотками; за Кредитним договором № 14971-02/2022 від 14.02.2022 року в сумі 37702, 50 грн., з яких: 15000 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 22702, 50 грн.- сума заборгованості за відсотками; а всього стягнути: 97245, 50 грн., а також вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позову вказувало, що 14.02.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 14971-02/2022.

13.01.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 13012023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №13012023 від 13.01.2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 37702,50 грн., з яких: 15000 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 22702,50 грн.- сума заборгованості за відсотками.

18.02.2022 року ОСОБА_1 уклав із ТОВ «Європейська кредитна група» кредитний договір № /768618.

12.08.2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 12082022, у відповідності до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 12.08.2022 року до Договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23823 грн., з яких: 9000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14823 грн. - сума заборгованості за відсотками.

18.02.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № .

24.11.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 24/11-22, у відповідності до умов якого ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 24.11.2022 до Договору факторингу № 24/11-22 від 24.11.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 35720грн., з яких: 8000 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 27720 грн.- сума заборгованості за відсотками.

У зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань наявна заборгованість за вищевказаними кредитними договорами та договором позики на загальну суму 97245, 50 грн, яка підлягає стягненню з відповідача.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 32 липня 2023 року позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за Кредитним договором №/768618 від 18.02.2022 року в сумі 23823 грн.,з яких: 9000 грн.-сума заборгованості за основною сумою боргу; 14823 грн.- сума заборгованості за відсотками; за Договором позики № від 18.02.2022 року в сумі 35720 грн. з яких: 8000 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 27720 грн.- сума заборгованості за відсотками; за Кредитним договором № 14971-02/2022 від 14.02.2022 року в сумі 37702, 50 грн., з яких: 15000 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 22702, 50 грн.- сума заборгованості за відсотками; а всього стягнути: 97245, 50 грн.

Вирішено питання судових витрат.

З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення районного суду, яке ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права, та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з`ясування усіх фактичних обставин справи та не дослідження і не надання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що не оримував зазначених кредитним коштів, оскільки вказані кошти у період з 14.02.2022 року по 18.02.2022 року на його рахунок не зараховувалися, що підтверджується довідкою з АТ КБ «ПриватБанк» про рух коштів.

Окрім того вказує, що надані позивачем копії квитанцій, листів, інформаційних довідок не в оригіналі або незасвідчені належним чином, не можуть бути належними та допустимими доказами у справі.

У відзиві, який надійшов від позивача, представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду залишити без змін, оскільки воно відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Розгляд цієї справи проводиться в письмовому провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Районним судом встановлено, що 18.02.2022 року ОСОБА_1 уклав із ТОВ «Європейська кредитна група» кредитний договір № /768618 який був підписаний електронним підписом позичальника та відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений в п. 10 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до умов договору відповідач отримав у позикодавця фінансовий кредит в розмірі 9000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності строком на 15 днів, стандартна процента ставка в день становить 2,5 %, орієнтовна реальна річна ставка складає 912,5 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 12375 грн. грн. (а.с.9-11)

Відповідно до п.п. 6.8. п. 6 Кредитного договору, підписанням цього Договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства. Відповідно до п.п. 6.9. п. 6 Кредитного договору, Клієнт підтверджує, що отримав від Товариства до укладення цього Договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (а.с. 9-12).

Районним судом також встановлено, що 12.08.2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 12082022, у відповідності до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 12.08.2022 до Договору факторингу №12082022 від 12.08.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 23823 грн ( а.с.16). З моменту отримання права вимоги до Відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

18.02.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № /2 (а.с. 22). Який підписано шляхом підписання Акцепту оферти від 18 лютого 2022 р. на укладення Договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту від 18 лютого 2022р. та отримання кредиту згідно Заявки-анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника (а.с. 23-25, 28, 29).

Відповідно до умов договору позики відповідач отримав у позикодавця фінансовий кредит в розмірі 8000,00 грн. строком на 12 місяців ( а.с.22-24).

Згідно Договору позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту, основними умовами кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії Договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього Договору.

24.11.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 24/11-22, у відповідності до умов якого ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 30-31, 32, 33), про що також було повідомлено ОСОБА_2 (а.с. 26).

Відповідно до Реєстру боржників від 24.11.2022 до Договору факторингу № 24/11-22 від 24.11.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 35720,00 грн., з яких: 8000,00 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 27720,00 грн.- сума заборгованості за відсотками (а.с. 33, 34). З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 24.11.2022 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Окрім того 14.02.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 14971-02/2022 який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до умов договору відповідач отримав у позикодавця фінансовий кредит в розмірі 15000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності строком на 15 днів, стандартна процента ставка в день становить 1,25 %, орієнтовна реальна річна ставка складає 456,25 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 17812 грн. грн. (а.с.38-40).

13.01.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 13012023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Про відступлення права вимоги ОСОБА_1 повідомлено відповідно до листа від 13.01.2023 року (а.с. 41).

Згідно Реєстру боржників до Договору факторингу №13012023 від 13.01.2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 37702,50 грн., з яких: 15000,00 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 22702,50 грн.- сума заборгованості за відсотками (а.с. 47, 48). З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 13.01.2023 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій

Відповідно до витребуваних на вимогу суду інформаційних довідок, 14.02.2022 року о 08-25 год. на банківську картку НОМЕР_1 було зараховано 15000,00 грн., 18.02.2022 року о 08-11 годині- 8000,00 грн., 18.02.2022 року о 08-20 годині- 9000,00 грн. (а.с. 87, 88).

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що вважається доведеним той факт, що кредитор свої зобов`язання перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, однак позичальник взяті на себе, за кредитними договорами та договором позики не виконав, що призвело до утворення заборгованості.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №/768618 від 18.02.2022 року в сумі 23823 грн.,з яких: 9000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14823 грн. - сума заборгованості за відсотками; за договором позики № від 18.02.2022 року в сумі 35720 грн. з яких: 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27720 грн. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 14971-02/2022 від 14.02.2022 року в сумі 37702, 50 грн., з яких: 15000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22702, 50 грн.- сума заборгованості за відсотками; а всього 97245, 50 грн., оскільки висновки місцевого суду відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального і процесуального права, з огляду на наступне.

За правилом частини першоїстатті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно достатті 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності достатті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина першастатті 627 ЦК України).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другастатті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного абоГосподарського кодексів Україниможе мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України).

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

У статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Також відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Також ст. 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, встановивши, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги по кредитним договорам та договором позики, а ОСОБА_1 прийняв умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання їх електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, однак останній в порушення умов вказаних договорів не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредитів, дійшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачкою спірні договори не були б укладеними сторонами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ці правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважаються такими,що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не отримував вказаних коштів не заслуговують на увагу, оскільки отримання відповідачем вказаних кредитних коштів підтверджується інформаційними довідками в яких зазначено, що 14.02.2022 року о 08-25 год. на банківську картку НОМЕР_1 було зараховано 15000,00 грн., 18.02.2022 року о 08-11 годині- 8000,00 грн., 18.02.2022 року о 08-20 годині- 9000,00 грн. (а.с. 87, 88).

Окрім того слід зазначити, що підписавши договори, шляхом одноразових ідентифікаторів у вигляді смс-коду, відповідач підтвердив, що він погоджується з усіма істотними умовами договорів.

Відповідачем вказані обставини не були спростовані, а надана виписка про рух коштів в суді першої інстанції, не може бути доказом неотримання кредитних коштів, оскільки із даної виписки не вбачається залишків коштів по карті, а лише вказано про перекази грошових коштів.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 надав докази про рух коштів по картці АТ КБ «Приват Банк» НОМЕР_1 за період з 01.02.2022 року-28.02.2022 року.

Проте вказані докази не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Згідно ст.12, ст.81 ЦПК України обов`язок доказування покладений на сторони спору, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) не позбавляє учасника справи обов`язку подати суду докази існування обставин, які є істотними для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції регламентовані положеннями статті 367 ЦПК України, частинами 1-3 кої визначено,що судапеляційної інстанціїпереглядає справуза наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 не звертався до суду із клопотанням про залучення до матеріалів вищевказаних доказів, а також не надав апеляційному суду належних і допустимих доказів на підтвердження причин неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на вище зазначене, відсутні підстави для прийняття даних доказів.

Доводи апеляційної скарги щодо подання позивачем документів, які не засвічені належним чином не приймаються колегією суддів та спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права, висновків суду не спростовують та на правильність постановленого рішення не впливають, оскільки спростовуються встановленими обставинами справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Оскільки рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення судубез змін.

Керуючись ст.ст.368,375,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Лохвицькго районного суду Полтавської області від 31 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 11.12.2023 р.

Головуюча суддя О.В.Чумак

Судді С.Б. Бутенко

О.В. Прядкіна