ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 року місто Чернівці справа №727/9929/23

провадження №22-ц/822/958/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н. К.

суддів: Лисака І.Н., Перепелюк І.Б.

секретар Факас А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Боднарюк Костянтин Васильович на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 17 жовтня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, головуючий в суді першої інстанції суддя Калмикова Ю.О.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Посилалася на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 16 травня 2014 року, шлюб розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 27 листопада 2019 року.

Від даного шлюбу у них з відповідачем народилось двоє дітей: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Діти проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 13 березня 2020 року визначено розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі по 1475 грн. на кожну дитину щомісячно до повноліття дітей.

Дане рішення на підставі виконавчого листа перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби.

Вказує, що із часу винесення судом рішення про стягнення аліментів доходи позивача зменшились, потреби дітей на даний момент значно зросли. Допомоги у вихованні дітей, догляді за ними, витратах відповідач не бере. Такі витрати позивач несе самостійно.

На даний час відповідач перебуває за кордоном, а саме: в Англії, де має постійну роботу та постійний заробіток.

Крім того, з часу винесення судом рішення, значно зросли витрати на комунальні послуги, Інтернет, також значно зросла вартість продуктів харчування.

Просила збільшити розмір стягнення аліментів з 1475 грн. до 3500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили до досягнення дітьми повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 17 жовтня 2023 року задоволено повністю позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей, сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з суми 1475 (одна тисяча чотириста сімдесят п`ять) гривень щомісячно на суму 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили до досягнення найстаршою дитиною повноліття, які стягуються на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 березня 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Визнано недійсним з дня набрання цим рішенням законної сили виконавчий лист №727/305/20 (№2/727/490/20) від 13 березня 2020 року, виданий Шевченківським районним судом м. Чернівці.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги

Апелянт ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просив рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 17 жовтня 2023 року скасувати та закрити провадження у справі.

Посилається на те, що судом першої інстанції прийнято рішення з неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вказав, що судом не враховано, що у даній справі відсутні визначені законом підстави для збільшення розміру аліментів, котрі стягуються з відповідача за рішенням суду, оскільки жодних змін у матеріальному чи сімейному становищі одержувача аліментів не відбулося, здоров`я отримувача аліментів також не змінилось в гіршу сторону (в будь-якому разі в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про це), також не змінилося і в кращу сторону його фінансове становище чи здоров`я, що дає підстави для висновків про відсутність передбачених законом підстав для збільшення розміру стягуваних за рішенням суду аліментів.

Вказав, що немає постійного заробітку і постійного місця роботи з 2015 року, проживає разом з матір`ю в її квартирі, а також його мати є інвалідом 3-ої групи.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Мотивувальна частина

Межі розгляду справи

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позиція апеляційного суду

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Копія апеляційної скарги з додатками разом з ухвалою про відкриття апеляційного провадження була направлена позивачу ОСОБА_1 та отримано нею 21 листопада 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням (а.с.74).

Таким чином, апеляційний суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відзиву на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Як вбачається з матеріалів справи заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 листопада 2019 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.6-7).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 12 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено відповідний актовий запис №996. Батьком записаний ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 (а.с.4).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 27 вересня 2016 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що складено відповідний актовий запис №2395. Батьком записаний ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 (а.с.5).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 березня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в сумі по 1475 грн. на кожну дитину щомісяця до їх повноліття. Рішення набрало законної сили 13 квітня 2020 року (а.с.8-9).

Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_2 , відповідно до наказу № 13-к від 20 лютого 2015 року звільнений з роботи ТОВ «Денисівка» за власним бажанням (а.с.28-29).

Відповідно до довідки ОСББ №55 від 03 жовтня 2023 року вбачається, що ОСОБА_2 за реєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до складу сім`ї входить дві особи: ОСОБА_2 та мати, яка є власником квартири (а.с.31).

Згідно довідки серії ПВД №001578 виданої безтерміново, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , являється інвалідом третьої групи (а.с.30).

Мотиви та доводи, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що діти потребують значно більше коштів на своє належне утримання і виховання ніж у 2020 році. Визначена сума аліментів за рішенням суду в розмірі по 1475 грн. на кожну дитину є недостатньою, оскільки вказаний розмір аліментів не буде забезпечувати необхідний рівень життя та гармонійний розвиток дітей.

Крім цього, суд враховав інфляційні процеси, постійне зростання цін на товари і послуги, а тому наявні підстави для стягнення аліментів у розмірі по 3500 гривень на кожну дитину щомісячно.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

У вказаній нормі закріплено перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: а) зміна матеріального стану; б) зміна сімейного стану; в) погіршення або поліпшення здоров`я.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 13 березня 2020 року стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , 2015 року народження та ОСОБА_4 , 2016 року народження у твердій грошовій сумі по 1475 грн. на кожну дитину щомісячно.

З позовних вимог вбачається, що позивач просить суд збільшити розмір аліментів визначених рішенням суду від 13 березня 2020 року, посилаючись на те, що із часу винесення рішення суду про стягнення аліментів її матеріальне становище в порівняні із тим, що існувало на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів погіршилося, зросли потреби на дітей у зв`язку з їх віком, зросли витрати на комунальні послуги, інтернет та на продукти харчування.

При вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у відповідному розмірі.

Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Розпорядившись своїми цивільними та процесуальними правами на власний розсуд, позивачка не виконала вимог закону щодо належного обґрунтування та доказування позову, вимоги ґрунтувалися на недопустимих у доказуванні припущеннях.

Будь-яких доказів зміни матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також доказів про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, матеріальних потреб дітей, їх стану здоров`я, позивачкою надано не було.

Зокрема, позивачка не довела, що відповідач отримує дохід, який значно покращив його матеріальне становище з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів та надає йому можливість сплачувати аліменти у новому, більшому розмірі, який просить позивачка.

В матеріалах справи відсутні докази щодо офіційного працевлаштування відповідача, і отримання ним високих заробітків, що підтверджує поліпшення його майнового стану. Позивачка вказує, що відповідач працевлаштований за кордоном, однак доказів з даного приводу суду не надає.

Також позивачка не надала доказів, що свідчать про погіршення її матеріального стану та/або погіршення здоров`я, зокрема те, що вона втратила роботу, отримує менший заробіток, тощо. Більше того, збільшення витрат позивача на утримання дітей не є обставиною у розумінні ст.192 СК України, яка сама по собі надає право вимагати збільшення розміру аліментів.

Висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для збільшення розміру аліментів, оскільки у позивачки зросли витрати на утримання дітей, пов`язаних з придбанням їжі, одягу та інше, враховуючи інфляційні процеси, а також те, що розмір прожиткового мінімуму на дитину виріс порівняно із роком в якому ухвалювалось рішення про збільшення розміру аліментів, судова колегія відхиляє, оскільки самі по собі ці обставини без доведення підстав, передбачених статтею 192 СК України, не є підставою для збільшення розміру аліментів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що сторони не позбавлені права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів у зв`язку зі зміною матеріального стану однієї зі сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року частину 2статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 березня 2020 року у справі №682/3112/18 зазначила, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі, у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Колегія суддів зазначає, що Законом України від 03 липня 2018 року №2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Таким чином колегія суддів зазначає, що законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі №682/3112/18 (провадження №14-580цс19).

Таким чином, у разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального гарантованого розміру аліментів є підставою для самостійного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням такого збільшення з моменту набрання чинності нової редакції статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що позивачка не довела, що відповідач отримує дохід, який значно покращив його матеріальне становище з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів та надає йому можливість сплачувати аліменти у новому, більшому розмірі, а також не надала доказів, що свідчать про погіршення її матеріального стану та/або погіршення здоров`я.

Враховуючи зазначене, підстав для задоволення позову немає.

Судом першої інстанції зазначеного не враховано, що призвело до помилкового висновку суду про наявність підстав для задоволення позову та збільшення розміру стягнення аліментів.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 17 жовтня 2023 року слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Боднарюк Костянтин Васильович задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 17 жовтня 2023 року скасувати та постановити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: І.Н. Лисак

І.Б. Перепелюк