Справа № 372/4782/21
Провадження № 2-748/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2023 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

Головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Рябуха О.В.,

за участю представника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», Товариство з обмеженою відповідальністю «ХорнХофІнвест», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець Шарков Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, вчинений 23 червня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 217641, про стягнення з позивача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» заборгованості за кредитним договором №41/ПКП/56/2008-980 від 14.03.2008 року в сумі 50860,96 гривень., стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» на користь ОСОБА_2 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1362,00 гривень, а також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7200 гривень. 03.05.2023 року позивачем подано заяву про зміну предмету позову в якій він просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, вчинений 23 червня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 217641, про стягнення з позивача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» заборгованості за кредитним договором №41/ПКП/56/2008-980 від 14.03.2008 року в сумі 50860,96 гривень., стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» на користь ОСОБА_2 26721,98 грн. як безпідставно одержаних коштів, та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент», Товариства з обмеженою відповідальністю «ХорнХофІнвест» на користь ОСОБА_2 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1362,00 гривень.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 14 березня 2008 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» було укладено кредитний договір №№41 /ПКП/56/2008-980 від 14.03.2008 року, відповідно до умов п.1.1 якого, Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра» надало позивачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) в сумі 13000,00 гривень. Пунктом 1.4 Кредитного договору передбачено, що Банк надав Позичальнику Кредит строком до 11.03.2011 року. В пункті 2.3.3 Кредитного договору передбачалось, що кінцевий термін повернення кредиту - 11 березня 2011 року. Протягом строку дії Кредитного договору Позивач здійснював часткове погашення заборгованості. Прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 9214,46 грн., згідно виконавчого напису №217641 від 23.06.2021р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. В пункті 6.3 Кредитного договору зазначалося, що сторони, керуючись ст.259 Цивільного кодексу України, дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 років. 05.08.2020 року Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра» відступило право вимоги за Кредитним договором на користь Нового кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» відповідно до договору №GL48N718070_bІапк про відступлення права вимоги від 05.08.2020 відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» набуло право Нового кредитора до позивача за кредитним договором. В подальшому, 18.12.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» було укладено договір №GL48N718070_blank_04 про відступлення права вимоги від 18.12.2020 року, відповідно до якого Відповідач набув права вимоги Нового кредитора до Позичальника за Кредитним договором.

23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис №217641, яким запропоновано стягнути з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» заборгованість за кредитним договором №41/ПКП/56/2008-980 від 14.03.2008 року в розмірі 50860,96 гривень. Згідно виконавчого напису №217641 від 23.06.2021 року, 14.03.2008 року позивач уклав кредитний договір №41/ПКП/56/2008-980 з первісним кредитором - Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» право вимоги за яким було відступлено до Нового кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» відповідно до договору №GL48N718070_bIank про відступлення права вимоги від 05.08.2020 року, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Дніпр о фінансгруп» набуло право Нового кредитора до Позивальника за кредитним договором. В подальшому, 18.12.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» було укладено договір №GL48N718070_blank_04 про відступлення права вимоги від 18.12.2020 року, відповідно до якого відповідач набув права вимоги Нового кредитора до Позичальника за Кредитним договором. Строк платежу за Кредитним договором настав та стягнення заборгованості проводиться за період з 10.02.2019 року по 22.06.2021 року, сума заборгованості становить 50810,96 грн. 30.11.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шарковим О.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67701324 за вказаним виконавчим написом №217641 від 23.06.2021р. про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 50810,96 грн. Також 30.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шарковим О.О. було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №67701324, відповідно до якої загальна сума мінімальних витрат складає 332 грн. Крім того, 30.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шарковим О.О. було винесено постанову про стягнення з боржника (позивача) основної винагороди у виконавчому провадженні №67701324, відповідно до якої підлягає стягненню з боржника основна винагорода в сумі 5086,09 грн. Водночас, позивач вважає, що виконавчий напис №217641 від23.06.2021 року повинен бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, оскільки приватним нотаріусом не було перевірено безспірність заборгованості за кредитом. Адже, сума боргу не є безспірною, так як відсутній розрахунок, відповідачем не було надано нотаріусу належний пакет документів, який давав би підстави для можливості вчинення нотаріусом виконавчого напису, позивачу не направлялась письмова вимоги про усунення порушень, а тому позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.Строк позовної давності за Кредитним договором сплинув 11.03.2021 року, в той же час виконавчий напис №217641 був виданий 23.06.2021 року, що свідчить про порушення строків позовної давності та даний виконавчий напис не підлягає виконанню. З огляду на викладене, позивач прийняв рішення звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді від 30.03.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді від 19.07.2023 року було залучено співвідповідачем Товариство з обмеженою відповідальністю «ХорнХофІнвест».

Ухвалою суду від 11.09.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, послалась на обставини викладені в позові.

Відповідачі та треті особи в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду . Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 14.03.2008 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» було укладено кредитний договір №№41 /ПКП/56/2008-980 від 14.03.2008 року.

05.08.2020 року Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра» відступило право вимоги за Кредитним договором на користь нового кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» відповідно до договору №GL48N718070_bІапк про відступлення права вимоги від 05.08.2020 року, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» набуло право Нового кредитора до позивача за кредитним договором.

18.12.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» було укладено договір №GL48N718070_blank_04 про відступлення права вимоги від 18.12.2020 року, відповідно до якого Відповідач набув права вимоги Нового кредитора до Позичальника за Кредитним договором.

23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис №217641, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» заборгованість за кредитним договором №41/ПКП/56/2008-980 від 14.03.2008 року) в розмірі 50860,96 грн.

30.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Шарковим О.О. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №67701324 на підставі виконавчого напису №217641, виданого 23.06.2021 року.

30.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Шарковим О.О. винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №67701324 на підставі виконавчого напису №217641, виданого 23.06.2021 року.

30.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Шарковим О.О. винесена постанова про стягнення з боржника основної винагороди №67701324 на підставі виконавчого напису №217641, виданого 23.06.2021 року.

За загальним правилом статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»).

Таким актом законодавства є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначено у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Тож відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Наведена норма Порядку вчинення нотаріальних дій спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника.

У постанові Верховного Суду від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15 зазначила, що наведена норма Порядку вчинення нотаріальних дій спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника. Тому повідомлення боржника необхідно вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом.

Аналогічні висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17, від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17, від 19 березня 2021 року у справі № 750/3781/20.

Судом встановлено, що 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис №217641, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» заборгованість за кредитним договором №41/ПКП/56/2008-980 від 14.03.2008 року) в розмірі 50860,96 грн.

При цьому матеріали справи не містять доказів направлення на адресу позивача та отримання ним вимоги про усунення порушень кредитного договору рекомендованим поштовим відправленням, що позбавило позивача права подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або оспорити вимоги банку, що свідчить про порушення приватним нотаріусом підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Зазначені порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису та порядку повідомлення боржника щодо вимоги про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В разі визнання виконавчого напису нотаріуса або іншого виконавчого документу, таким що не підлягає виконання повинна відбутися реституція сторін, тобто повернення в першочерговий стан.

Частиною першою статті 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до частини другої статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частиною третьою статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

- повернення виконаного за недійсним правочином;

- витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

- повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

- відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17).

Відсутність правової підстави- це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Крім того згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17).

Отже для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2018 у справі№ 334/2517/16-цта від 13.01.2021 у справі № 539/3403/17).

Подібний висновок також сформульовано у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 910/16334/19.

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а тому є підстави для повернення відповідачем грошових коштів позивачу на підставі ст.1212 ЦК України, сплачених за спірним виконавчим написом у розмірі 26 721,98 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1362 грн. 00 коп..

Керуючись ст..ст.. 3,12,258,259,265,273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», Товариство з обмеженою відповідальністю «ХорнХофІнвест», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець Шарков Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, вчинений 23 червня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №217641, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованості за кредитним договором №41/ПКП/56/2008-980 від 14.03.2008 року в сумі 50860 грн. 96 коп..

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» на користь ОСОБА_2 26 721 грн. 98 коп. як безпідставно одержані грошові кошти.

Стягнути пропорційно з Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ХорнХофІнвест» на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 681 грн. 00 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду.

Позивач: ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» (, адреса: 49019, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, буд. 54, офіс 402)

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ХОРН ХОФ ІНВЕСТ(, адреса: 01054, м. Київ, вул. Тургенєвська, буд. 34)

Суддя: Л.В.Потабенко