07.06.2023 Провадження по справі № 2/940/122/23
Справа № 940/54/23
РІШЕННЯ

Іменем України

07 червня 2023 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі : Козуб І.С.

з участю адвокатів: Порхун О.П., Неживка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

18.01.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , посилаючись на те, що пропустила його з поважних причин. Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 оку померла її мати ОСОБА_3 , після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок в АДРЕСА_1 та три земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Горошківської сільської ради Тетіївського району Київської області. Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги спадкування. Проте коли вона звернулася до державного нотаріуса Тетіївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, то їй нотаріус роз`яснила, що вона пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, а тому вважається такою, що не прийняла її. Позивачка вважає, що вказаний строк пропустила з поважних причин, оскільки дуже хворіє та має діагноз: гідропс рогівки правого ока, термінальний кератоконус, IV стадію помутніння рогівки, катаракту обох очей, а також з 2015 року хворіє на гіпертонічну хворобу високого ризику. В зв`язку зі смертю матері та початком військових дій на території України її стан здоров`я погіршився, через повітряні тривоги вона боялася далеко вїд`їжджати від місця свого проживання. Окрім того, позивачка вважала, що у поділі батьківської спадщини у неї із сестрою ОСОБА_2 проблем не буде і вони все вирішать мирним шляхом (позовна заява - а.с. 1-.3).

05.04.2023 року відповідачкою ОСОБА_2 до суду надано відзив на позовну заяву, в якому остання позовних вимог не визнає, посилаючись на те, що позивачкою не додано доказів поважності причин пропуску нею строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 жодного доказу перебування її на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні до матеріалів справи не додано. Окрім того, не заслуговують на увагу і доводи позивачки про погіршення її стану здоров`я у зв`язку з військовим вторгненням російської федерації на територію України, так як строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 закінчився 21.02.2022 року, а військовий стан в Україні введено 24.02.2022 року (а.с. 59-62).

20.04.2023 року позивачкою надано заперечення на відзив на позовну заяву, в якому остання як на причину пропуску строку для прийняття спадщини все ж посилається на свою тяжку хворобу та потребу в дороговартісному оперативному лікуванні закордоном. Крім того, зазначає, що самостійно не може переїжджати ні по місту, ні за межами втрачає орієнтацію, перебуває під наглядом чоловіка та доньки. Просить суд при винесенні рішення врахувати ту обставину, що на момент звернення до суду свідоцтва про право на спадщину нікому не видавались, а тому вступ її до спадкування не порушить права та інтереси відповідачки (а.с. 71-73).

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Порхун О.П. позовні вимоги підтримали.

Позивачка суду пояснила, що пропустила строк для прийняття спадщини після смерті матері у зв`язку з хворобою, яка тільки прогресувала, при цьому на стаціонарному та амбулаторному лікуванні не перебувала. Вона готувалась до оперативного лікування та не поспішала приймати спадщину, оскільки із сестрою ОСОБА_2 в неї була усна домовленість про поділ спадщини, остання обіцяла, що допустить її до прийняття спадщини в будь-який час.

Представник позивачки суду пояснила, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки хворіє на тяжку хворобу кератоконус, в останні місяці її стан погіршився та її було направлено на оперативне лікування в білорусію, так як в Україні таких клінік немає, проте в зв`язку з війною вона так і не пролікувалася. У позивачки такий діагноз, що вона не може самостійно орієнтувати в просторі. 12.01.2023 року вона все ж таки через безвихідь звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті матері, її туди привіз чоловік.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Неживок І.В. позовних вимог не визнали.

Відповідачка суду пояснила, що у них із сестрою ОСОБА_1 ніякої домовленості щодо поділу спадщини після смерті матері не було. Позивачка матір не доглядала, з витратами на поховання не допомагала. При цьому остання самостійно пересувалася по місту і могла приїхати до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає зазначені позивачкою причини пропуску строку прийняття спадщини неповажними.

Представник відповідачки зазначив, що у позивачки не було поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій для подання заяви про прийняття спадщини, вона могла її подати і поштою. Строк для прийняття спадщини закінчився ще перед війною, на стаціонарному лікуванні вона не перебувала, інвалідності не має, а тому її хвороба не могла бути перешкодою для звернення до нотаріуса, оскільки 12.01.2023 року вона все ж таки змогла це зробити.

Свідок ОСОБА_4 , який є чоловіком позивачки, суду пояснив, що після смерті ОСОБА_3 вони сім`єю займалися збором документів для лікування дружини закордоном і їм зовсім було не до спадкових справ. Сестра дружини ОСОБА_2 запевняла, що проблем зі спадщиною не буде, вони часто з нею спілкувалися та приїжджали до неї, проте коли вони перед ОСОБА_5 приїхали до неї, то остання їх не впустила. ОСОБА_1 постійно перебуває під наглядом його або доньки, самостійно по місту не їздить, проте документів, що вона потребує стороннього догляду немає.

Свідок ОСОБА_6 , яка є донькою позивачки, суду пояснила, що в її матері важка хвороба ока і після смерті бабусі вони збирали кошти на операцію в білорусії. Із тіткою ОСОБА_2 в них були гарні відносини, вони сім`єю часто до неї приїжджали. Під час цих поїздок до нотаріуса не заїжджали, оскільки мати з тіткою щодо поділу спадщини домовилися. ОСОБА_1 сама пересуватися не могла, проте документів на підтвердження цього немає.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників та свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, виходячи з такого.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати сторін ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_1 від 02.09.2021 року (а.с. 6), копією свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_2 від 06.01.2023 року (а.с. 7) та копією свідоцтва про укладення шлюбу позивачки серії НОМЕР_3 від 04.08.1984 року (а.с. 8).

Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок в АДРЕСА_1 , що визнається сторонами, та три земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Горошківської сільської ради Тетіївського району Київської області (копії державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 798458 від 22.11.2006 року, серії ЯБ № 798897 від 23.08.2007 року, серії ЯБ № 154145 від 20.10.2004 року а.с. 42-44, витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку а.с. 45-50).

Сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як діти спадкодавця є спадкоємцями за законом першої черги спадкування.

02.11.2021 року відповідачка ОСОБА_2 спадщину прийняла, звернувшись з відповідною заявою до Тетіївської районної державної нотаріальної контори Київської області, за її заявою заведена спадкова справа № 348/2021 (а.с. 35).

ОСОБА_1 , звернувшись 12.01.2023 року до Тетіївської районної державної нотаріальної контори Київської області для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , отримала роз`яснення нотаріуса про те, що вона пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, а тому вважається такою, що не прийняла її (копія роз`яснення № 17/02-31 від 12.01.2023 року а.с. 13).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Такі правові висновки викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Подібний висновок викладений Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17 (провадження № 61-17764св20).

Отже, практика суду касаційної інстанції у цій категорії справ є сталою та незмінною.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.06.2022 року у справі № 202/1188/19 (провадження № 61-11828св21).

Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини. Причинами пропуску вказаного строку вказує те, що вона хворіє, в зв`язку зі смертю матері та початком військових дій на території України її стан здоров`я погіршився, вона самостійно не могла переїжджати ні по місту, ні за межами втрачала орієнтацію, через повітряні тривоги взагалі боялася далеко вїд`їжджати від місця свого проживання. Окрім того, вважала, що у поділі батьківської спадщини у неї із сестрою ОСОБА_2 проблем не буде і вони все вирішать мирним шляхом, так як остання її в цьому запевняла.

В якості доказів хвороби надала суду копію медичної документації та консультативних висновків в період 2018-2023 років (а.с. 10-12, 74-86).

Проте суд дані причини не вважає поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки вони не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивачки на вчинення цих дій.

Так, в судовому засіданні із наданих пояснень учасників справи встановлено, що ОСОБА_1 після смерті матері не один раз разом із сім`єю приїжджала в с. Горошків та за місцем відкриття спадщини могла подати заяву до Тетіївської державної нотаріальної контори для її прийняття. Проте жодної спроби для цього не зробила.

Крім того, із наданих медичних документів судом не встановлено такого фізичного стану позивачки, який би не дозволяв їй звернутися до нотаріуса, в період прийняття спадщини, а саме з 21.08.2021 року по 21.02.2022 року вона на стаціонарному або амбулаторному лікуванні не перебувала, інвалідності не мала, а тому відсутні підстави для висновку, що хвороба позивачки була об`єктивною та непереборною перешкодою, з якою закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Не заслуговують на увагу і доводи позивачки про погіршення її стану здоров`я у зв`язку з військовим вторгненням російської федерації на територію України, так як строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 закінчився 21.02.2022 року, а військовий стан в Україні введено 24.02.2022 року.

Усна домовленість між сторонами про поділ спадкового майна та про допуск позивачки до вступу в спадщину взагалі жодними доказами не підтверджена.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до п.п. 3.3-3.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Мін`юсту України від 22 лютого 2012 року № 296/5, заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу у письмовій формі.

Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка, яка скріплюється підписом нотаріуса.

Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса.

З наведеного випливає, що законодавство України передбачає альтернативні варіанти процедури прийняття спадщини, що спрощує процес реалізації прав спадкоємців.

Отже, позивачка не була позбавлена подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини через засоби поштового зв`язку, що узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі № 332/3796/19 (провадження № 61-10896св21). Доказів, які б свідчили про наявність перешкод для подання такої заяви, позивачкою не надано.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позивачка не надала суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску нею строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , а тому не вбачає передбачених ч. 3 ст. 1272 ЦК України підстав для визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, з огляду на що в задоволенні позову відмовляє.

При цьому суд зазначає, що безпідставне надання додаткового строку на прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента верховенства права та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Представник відповідачки до закінчення судових дебатів у справі зробив заяву про подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а тому вимогу про стягнення з позивачки на користь відповідачки судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу суд на даний час не розглядає.

Керуючись ст.ст. 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України,суд

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Дата складання повного рішення: 09.06.2023 року.

Суддя: Т.П.Косович