Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/7109/23
Провадження № 2/279/1910/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2023 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі :

судді Коваленко В.П., секретаря Зубкової І.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Держави України в особі Головного управління Національної поліції у Житомирській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, витрат за проведення судової експертизи та на юридичну допомогу , завданих незаконними діями правоохоронного органу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 через свого представника адвоката Бугайова Д.М. звернулася до суду з цивільним позовом, в якому просить стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 28510, 24 грн. у відшкодування моральної шкоди, витрат на судову експертизу та на юридичну допомогу та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Житомирській області та Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 по 1000 грн. витрат на правову допомогу, а всього 2000 грн.

Свої вимоги позивач мотивує наступним.

Постановою Коростенського міськрайонного суду від 12.10.2022, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 20.12.2022 у справі №279/1951/22, закрите провадження відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За результатами проведеної експертизи механізму і обставин дорожньо-транспортної пригоди №СЕ-19/106-22/5651-ІТ від 15.08.2022 встановлено, що в умовах місця пригоди, при заданих вихідних даних з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної пригоди - є невідповідність дій водія автомобіля IVECO р/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 вимогам пп. 12.4, 12.9(6) Правил дорожнього руху України.

Постановою Коростенського міськрайонного суду від 25.05.2023 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.124 КУпАП

Внаслідок незаконного ініціювання притягнення до адміністративної відповідальності працівниками Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, ОСОБА_1 було спричинено моральну шкоду та матеріальні витрати.

Таким чином, як стверджує позивач, сума відшкодування матеріальних збитків, завданих їй неправомірними діями службових осіб та їх наслідками, складає: 20000,00 грн.- моральної шкоди; 1510,24 грн.- витрат на судову експертизу ; 7000,00 грн. - на юридичну допомогу в судах першої та апеляційної інстанцій.

Також просить стягнути 2000,00 грн. витрат на правову допомогу за даним позовом.

Вказану суму позивач також просить стягнути з держави через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

Справу розглянуто в порядку спрощенного позовного провадження без виклику сторін.

До суду надійшов відзив від представника Головного управління Національної поліції у Житомирській області, проти позову заперечував. Зазначив, що вимоги позивача є безпідставними та необгрунтованими . На думку відповідача , позивач не надав належних доказів наявності моральної шкоди та її розміру.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 17.05.2022 відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

Постановою Коростенського міськрайонного суду від 12.10.2022 провадження у справі про адміністративне правопорушення було закрите у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 20.12.2022 постанову Коростенського міськрайонного суду від 12.10.2022 року залишено без змін.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Обгрунтовуючи вимоги про стягнення з держави вартості проведеної судово-медичної експертизи, позивач посилається на те, що до неї було неправомірно складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Для доведення своєї невинуватості ОСОБА_1 була вимушена звернутися з клопотанням про проведення судової експертизи ( висновок від 15.08.2022 №СЕ-19/106-22/5 651-IT)

Незаконним ініціюванням притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності їй було спричинено моральні страждання, які позначили негативні зміни у її житті: щоденні думки та спогади про наслідки ДТП, негативні переживання, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні реакції при згадуванні; переживання незручностей та психологічного дискомфорту, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності.

В постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17 (провадження № 61-15393св18), зазначено, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суди попередніх інстанцій не врахували, що дії працівників поліції щодо затримання позивача та складання відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону № 266/94-ВР є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування такої шкоди здійснюється незалежно від вини.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне -за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, було закрите провадження в справі про адміністративне правопорушення, наявні передбачені законом підстави для відшкодування моральної шкоди заданої позивачу діями працівників поліції, які полягали у безпідставному складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

В справі наявна довідка про витрати на проведення судової експертизи за матеріалами адміністративної справи №279/1951/22, в розмірі 1510,24 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи наявні у справі матеріали, суд визнає факт заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди діями працівниками поліції, спрямованими на безпідставне притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Враховуючи характер протиправних дій, глибину фізичних та душевних страждань ОСОБА_1 ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, суд вважає розмір позовних вимог позивача щодо стягнення моральної шкоди завищеними.

Так, Позивачу були спричинені моральні страждання, які є наслідком притягнення її до відповідальності, вимушеного відшукання засобів правового захисту, відстоювання своєї позиції в суді, а тому керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності, вважає за необхідним стягнути з держави компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн, що є достатньою та адекватною компенсацією.

Згідно ч.1ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Так, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1ч.3 ст.133 ЦПК України).

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Витрати позивача на првову допомогу адвоката належно підтвердженні матеріалами справи та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до статті 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Згідно з підпунктом 1 пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Зазначені рішення передаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання.

Відповідно до пункту 23-1 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України єдиний казначейський рахунок - це рахунок, відкритий центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (далі - Казначейство України), у Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України, на якому консолідуються кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування та кошти інших клієнтів, які відповідно до законодавства знаходяться на казначейському обслуговуванні.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 (далі - Положення), Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 Положення).

Згідно із пунктом 9 Положення Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до підпункту 14 пункту 4 Положення про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 жовтня 2011 року № 1280, Головне управління Казначейства відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Із системного аналізу наведених нормативно-правових актів вбачається, що Державна казначейська служба України, діючи від імені держави в цілому, здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Правовий статус цього органу визначається функціями з обслуговування єдиного казначейського рахунку держави, пов`язаними з консолідацією та обслуговуванням Державного бюджету України, зокрема й з безспірним списанням коштів державного бюджету.

Таким чином, належним відповідачем у цій справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами у цій справі, зокрема є відповідний орган Казначейської служби (який відповідно до законодавства є органом, який здійснює списання коштів з державного бюджету) та орган, дії якого призвели до завдання позивачу шкоди.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 359/11706/15-ц, провадження № 61-13907св18 та від 10 січня 2019 року у справі № 532/1243/16-ц, провадження № 61-34251св18.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.163-168 ЦПК України, ст.ст.23, 273 ЦК України , суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 3000,00 (три тисячі) гривень у відшкодування моральної шкоди ; 1510,24 гривень витрат на судову експертизу та 7000,00 гривень на юридичну допомогу адвоката.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Житомирській області (вул. Старий Бульвар, 5/37, м. Житомир, 10008, Код ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 1000,00 гривень витрат на правову допомогу.

Стягнути Державної казначейської служби України (вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 2000,00 гривень витрат на правову допомогу.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його оголошення.

Суддя Коростенського

міськрайонного суду В.П. Коваленко