КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач Гуль В.В.,

судді Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 18 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Баришівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , згідно з яким просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 5 000 грн. 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. 00 коп., а всього 15 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що 28.07.2022 року між Адвокатським Бюро «Сергія Ігольнікова» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги № б/н, відповідно до умов якого адвокатське бюро взяло на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу усіма законними методами та способами правової допомоги по справі, пов'язаної з аналізом документів, та правових підстав щодо встановлення опіки та піклування над дитиною. Консультування з питань встановлення опіки та піклування. Консультування з умов перетинання державного кордону під час правового режиму воєнного стану. Вартість послуг повинна не перевищувати 7 000 грн. 00 коп.

При цьому, 12.08.2022 року між сторонами було складено акт наданих послуг, яким засвідчено надання Адвокатським Бюро правової допомоги, що полягала в аналізі документів та правових підстав щодо встановлення опіки та піклування на дитиною; консультування з питань встановлення опіки та піклування. Умови перетинання державного кордону під час правового режиму воєнного стану, та прийняття наданих послуг клієнтом на загальну суму 5 000 грн. 00 коп.

Однак, незважаючи на надання відповідачу консультації, останній, знаходячись в офісному приміщенні № 17 у будинку АДРЕСА_1 , висловлюючись у грубій нецензурній формі та діючи усупереч п.п. 2.3.1 договору про надання правової допомоги № б/н від 28.07.2022 року (сплатити гонорар Адвокатському Бюро у розмірі та в строк, погоджені між ними), відмовився здійснити оплату згідно з рахунком № 1 від 12.08.2022 року.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що окрім матеріальної шкоди, йому було завдано й моральну шкоду, що, зокрема виразилося у приниженні честі та гідності, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 18 травня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено пред'явлених ним позовних вимог до відповідача, оскільки у договорі про надання правових послуг сторонами не було узгоджено суми гонорару адвоката, а сам акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) не містить дати його складання та підпису відповідача (а.с. 97-99).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичних обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

При цьому, в обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не було допитано свідків, про виклик яких позивач клопотав у свій заяві та які могли б підтвердити, що відповідач висловлювався на його адресу нецензурною лайкою та відмовлявся оплатити надані юридичні послуги.

15.08.2023 року до суду надійшли письмові пояснення представника відповідача на апеляційну скаргу, в яких він просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

При цьому, обґрунтовуючи свої заперечення щодо задоволення апеляційної скарги, представник відповідача зазначав, що, як вірно встановлено судом першої інстанції, акт прийому-передачі виконаних робіт, на який посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не містить підпису відповідача, а додаткова угода щодо погодження розміру гонорару адвоката, передбачена умовами договору про надання правової допомоги, між сторонами не укладалася. Також, вказував, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви позивача про виклик свідків, адже вказана заява була подана позивачем з пропуском строку, встановленого ч. 3 ст. 91 ЦПК України.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 28.07.2022 року між Адвокатським Бюро «Сергія Ігольнікова» в особі керуючого бюро ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до п. 1.1 якого предметом договору є надання Адвокатським Бюро усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту по справі, пов`язаної з аналізом документів, та правових підстав щодо встановлення опіки та піклування над дитиною. Консультування з умов перетинання державного кордону під час правового режиму воєнного стану. Вартість послуг не повинна перевищувати 7000 грн. 00 коп.

При цьому, відповідно до умов п. 4.2 Договору гонорар адвоката погоджується додатковою угодою до цього договору.

12.08.2022 року АБ «Сергія Ігольнікова» на ім`я ОСОБА_2 було складено інформаційну довідку щодо питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом права дитини.

Згідно з рахунком № 1 до Договору про надання правової допомоги від 28.07.2022 року за підписом керуючого АБ «Сергія Ігольнікова» ОСОБА_1 вартість наданих послуг складає 5 000 грн. 00 коп.

Як зазначено в акті № 1 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за липень-серпень 2022 року, «роботу (послуги) виконані повністю, сторони претензій одна до одної не мають. Роботу здав виконавець керуючий бюро С. Ігольніков».

12.09.2022 року АБ «Сергія Ігольнікова» на ім`я ОСОБА_2 було складено претензію, зі змісту якої вбачається, що у строк до 15.08.2022 року АБ «Сергія Ігольнікова» просить ОСОБА_2 сплатити на свою користь заборгованість за зобов`язаннями у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Підтверджуючих даних щодо відправки зазначеної претензії на адресу відповідача та її отримання останнім матеріали справи не містять.

12.08.2022 року АБ «Сергія Ігольнікова» в особі ОСОБА_1 звернулося до Солом`янського УП ГУНП України у м. Києві із заявою щодо вжиття заходів відносно ОСОБА_2 . До заяви долучено пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

У відповіді Солом`янського УП ГУНП України у м. Києві № 7946/125/55 від 29.08.2022 року зазначено, що під час проведення перевірки із гр. ОСОБА_2 працівниками поліції було проведено профілактичну бесіду з приводу недопущення протиправної поведінки. Підстав, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення не встановлено.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що відповідач, незважаючи на надання йому консультації, відмовився здійснити оплату згідно з рахунком № 1 від 12.08.2022 року, а також висловлювався відносно позивача у грубій та нецензурній формі, чим, у свою чергу, завдав позивачу матеріальну та моральну шкоду.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України закріплено обов`язок замовника оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором.

З аналізу вказаних правових норм випливає, що договір про надання послуг є складним зобов`язанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобов`язань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

При цьому, відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст.ст. 526, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.

Також, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Однак, усупереч вищенаведених положень цивільного процесуального законодавства України, позивачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу як на підтвердження невиконання відповідачем умов договору про надання правової допомоги в частині оплати послуг на суму 5 000 грн. 00 коп., так і щодо завдання останнім моральної шкоди.

У свою чергу, правильним є висновок суду першої інстанції щодо неможливості встановити розмір узгодженого сторонами гонорару адвоката та, як наслідок, наявності у відповідача обов'язку його сплатити, адже умовами договору про надання правової допомоги розмір гонорару адвоката не визначено, а додаткова угода щодо узгодження такого розміру гонорару, позивачем до суду надана не була.

Натомість, як вже зазналося вище, у з п. 4.1 Договору сторонами було обумовлено, що гонорар адвоката погоджується за взаємною згодою сторін та оформлюється додатковою угодою до цього договору.

Крім того, доданий позивачем до матеріалів справи акт прийому-передачі виконаних робіт, на який він посилається в обґрунтування позовних вимог, також не може слугувати підтвердженням факту отримання відповідачем послуг позивача на суму 5000 грн. 00 коп., адже, як вірно встановлено судом першої інстанції, у даному акті відсутня дата його складання, реєстраційний номер та підпис замовника - ОСОБА_2 .

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, як похідної вимоги, оскільки доводи позовних вимог як в частині невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати обумовленого гонорару за надані послуги в сумі 5 000 грн. 00 коп., так і в частині завдання позивачу моральної дії є недоведеними та, відповідно, необґрунтованими.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції безпідставно не було допитано свідків, про виклик яких позивач клопотав у свій заяві, колегія суддів відхиляє, адже, як вбачається, така заява була подана позивачем з порушенням вимог, передбачених ч. 3 ст. 91 ЦПК України, тобто після проведення першого судового засідання у справі, розгляд якої відбувався за правилами спрощеного позовного провадження.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваного рішення не ґрунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення.

Крім того, інші наведені в апеляційній скарзі доводи, які на думку скаржника, є підставою для скасування рішення суду, є тотожними із його поясненнями на обґрунтування позовних вимог, ці доводи були предметом судового розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав ґрунтовну оцінку, яка узгоджується з вимогами закону і з якою у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не погодитися.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення про відмову у задоволенні позову у зв`язку з його недоведеністю належними і допустимими доказами.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також, слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 18 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:

Судді: