Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

за участю:

секретаря судового засідання Гриб А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів

в с т а н о в и в:

до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла позовна заява від ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 (далі відповідач), у якій позивач просить суд:

-змінити розмір і спосіб стягнення аліментів, які стягуються з позивача на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2018 на користь відповідача на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини від усіх видів доходів на тверду грошову суму в розмірі 5000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у шлюбі, який був розірваний в судовому порядку в цивільній справі №308/10546/17. Від шлюбу в подружжя народилася дитина, а саме ОСОБА_3 . Позивач сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно. Між тим, з огляду на зміну його сімейного стану та інших життєвих обставин позивач вважає, що наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів.

Так, представник позивача вказує на те, що 07.09.2019 позивач зареєстрував шлюб із ОСОБА_4 . У новому шлюбі народилася дитина, а саме ОСОБА_5 .

Крім того, позивач здійснює догляд за своєю матір`ю, котра являється особою з інвалідністю, а також дистанційно навчається в Житомирському відділенні навчально-наукового інституту заочного та дистанційного навчання Національної академії внутрішніх справ.

Поряд із цим, позивач несе витрати по оренді житла та сплачує 12000 грн. щомісячно.

У свою чергу, майновий стан відповідачки покращився. За таких обставин, позивач вважає, що розмір аліментів, який із нього стягується є несправедливим.

До суду від представника відповідача надійшов відзив, у якому він проти позову заперечив. Відзив обґрунтований тим, що позивач не підтвердив погіршення його матеріального стану.

Представник відповідачки вказує на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що мати позивача з урахуванням її майнового стану потребує утримання.

Крім того, як стверджується у відзив, позивач не має права на зміну способу стягнення аліментів, присуджених за рішенням суду. Також представник відповідача звертає увагу на те, що одержання аліментів у частці від доходу офіційно працевлаштованого платника відповідає інтересам дитини.

Поряд із цим, представник відповідачки зазначає про те, що зміна матеріального стану відповідачки зумовлена тим, що вона отримує додаткову винагороду з огляду на перебування в зоні бойових дій.

Ухвалою від 14.09.2023 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 14.11.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 14.11.2023 суд відмови у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою від 24.11.2023 суд відмовив у задоволенні заяви представника відповідача про відвід судді.

Ухвалою від 06.12.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про передання справи за підсудністю.

Ухвалою від 06.12.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування додаткових доказів.

Ухвалою від 06.12.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про врегулювання спору за участю судді.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення, від представника позивача надійшла заява без участі.

У судове засідання відповідач та її представник не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

З 27.12.2008 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2018 по справі №308/10546/17.

Вказане рішення набрало законної сили 19.10.2018, що підтверджується відомостями, відображеними в Єдиному державному реєстру судових рішень.

У період шлюбу в сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2018 по справі №308/10546/17 визначено:

- дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити проживати разом з матір`ю ОСОБА_2 ;

-стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду 25 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач, вважаючи, що розмір аліментів, який з нього стягується наразі згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2018 по справі №308/10546/17, є несправедливим, звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив із такого.

Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до положень статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 151 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За приписами статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина 1 статті 181 СК України).

Відповідно до частини 3 цієї ж статті СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Системний аналіз цитованих вище правових норм дає підстави для висновку, що за позовом платника аліментів може бути зменшено раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я, тоді як право вибору способу стягнення аліментів належить лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів.

Отже, платник аліментів, має право звертатися з позовом про зміну розміру стягнутих рішенням суду аліментів, але в межах визначеного рішенням способу їх стягнення.

Суд з`ясував, що позивач у справі, що розглядається є судом, є платником аліментів згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2018, ухваленим по справі №308/10546/17. При цьому аліменти стягуються у частці від його доходу. У справі, що розглядається, позивач ставить питання про зміну способу стягнення аліментів, що, вочевидь, впливає на зміну їх розміру.

За встановлених обставин справи та вимог закону слід дійти висновку про те, що позов про зміну способу стягнення аліментів з частки від доходу на тверду грошову суму не підлягає задоволенню, оскільки спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням суду, змінюється тільки за позовом одержувача аліментів, а не самого платника.

Обставини щодо зміни сімейного та матеріального стану, на які посилається позивач у позовній заяві, можуть бути предметом дослідження для вирішення питання про зміну розміру аліментів, що з нього стягуються в порядку статті 192 СК України, однак предметом вимог у справі, що вирішується, є зміна способу стягнення аліментів, що не є тотожним.

Таким чином, аргументи позивача в цій частині не потребують детальної відповіді чи спростування, оскільки для вирішення цього спору правового значення не мають. Як наслідок, не потребують детального аналізу також і заперечення проти згаданих доводів позивача.

З огляду на те, що позивач є платником аліментів, які присуджені у частці від його доходу, а СК України вказує на можливість зміни способу стягнення аліментів лише на вимогу одержувача аліментів, то слід констатувати про те, що позивач не наділений правом звертатися до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів,

Отже, в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наведених мотивів.

Керуючись статтями 12, 13, 18, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення суду складене та підписане 06 грудня 2023 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.Й. Данко