Провадження № 2/742/711/23
Єдиний унікальний № 742/1921/23
РІШЕННЯ
07 червня 2023 року
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді: Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань Риндя Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача : приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Бич Володимир Миколайович, про скасування арешту на майно,
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
У квітні 2023 року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд зняти обтяження (арешт) нерухомого майна за реєстраційним номером 10411628, зареєстрований 27 жовтня 2010 року реєстратором Відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції, підстава обтяження : постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони про його відчуження №22014006 від 14 жовтня 2010 року, об`єкт обтяження не визначене майно, все нерухоме майно.
Аргументує свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 . Вона як спадкоємець за заповітом звернулась до нотаріуса із заявою на підставі якої заведена спадкова справа за №43/2022. Інший спадкоємець ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.
Вона звернулась до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але їй було відмовлено у цьому, оскільки на ОСОБА_2 є обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним № 10411628, зареєстрований 27.10.2010 реєстратором відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №22014006 від 14.10.2010, об`єкт обтяження - невизначене майно, все нерухоме майно.
Станом на 01.02.2022 виконавче провадження 22014006 завершено. Дане виконавче провадження відкрито на підставі рішення суду від 13.09.2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УніверсалБанк» грошових коштів. У межах даного виконавчого провадження накладено арешт на майно боржника. 24.10.2013 стягувачеві повернуто виконавчий документ та зазначено строк повторного пред`явлення - 24.10.2014. Повторно стягувач з приводу виконання не звертався.
Таким чином, арешт на все майно ОСОБА_2 накладено в рамках вже закінченого і не поновленого, виконавчого провадження.
Спадкодавець ОСОБА_2 боржником не значиться, виконавчі провадження щодо стягнення з неї на виконанні не перебувають, підстав для продовження обтяження на майно не значиться.
Тобто, станом на даний момент немає підстав для продовження арешту майна ОСОБА_2
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду від 25.04.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового розгляду в загальному провадженні на 09 год 00 хв 19 травня 2023 року.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19.05.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 09 год 30 хв 07 червня 2023 року.
ІІІ. Позиції сторін.
В судове засідання позивач не зявився, але надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує.
Представник відповідача - Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, щодо прийняття рішення покладається на розсуд суду.
Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Бич Володимир Миколайович в судове засідання не з`явився.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
Згідно з довідки Приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Бич В.М. №67/02-14 від 18.04.2023, 26 грудня 2022 року Приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Бич В.М. заведена спадкова справа №43/2022 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , на підставі заяви спадкоємиця за заповітом ОСОБА_1 . Інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 (а.с.9)
Відповідно до Інформації з Єдиного реєстру боржників від 19.04.2023, інформація щодо ОСОБА_2 відсутня в Єдиному реєстрі боржників(а.с.10)
24 жовтня 2013 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження.
Відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 №2274 / 5 строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 (три) роки, у зв`язку з чим неможливо надати постанову про арешт майна боржника №13571906 від 01.09.2009 (а.с.21)
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
Відповідно до ст.19 ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".
У справі Bellet у. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Згідно статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ч.1 і 5 ст. 41 Конституції України: Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Згідно зі ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, і будь-яка заінтересована особа має право в порядку, визначеному законом, звернутися до суду про захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 328 ЦК України чітко прописує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно положень ч.1 статті 4 ЦПК України, яка регламентує право на звернення до суду за захистом, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року в справі №372/51/16-ц, провадження №14-511цс18, зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів і обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, як вказано у висновках Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц. Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу, як співвідповідача.
За теоретичним визначенням відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
Частиною першою статті 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
Визначення предмета, підстав позову та відповідача у спорі - це право, яке належить позивачу (стаття 13 ЦПК України). Установлення обґрунтованості позову - це обов`язок суду, який здійснюється під час розгляду справи.
Отже, за приписами закону, позивач самостійно визначається з колом осіб, які є відповідачами у справі.
За змістом норм цивільного процесуального права, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі, як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.
Частиною четвертою статті 12 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 29.08.2019 року у справі № 642/6181/16-ц).
У разі звернення до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту у якості захисту речового права від виниклого порушення (за статтями 387, 391, 396 ЦК України) позивач такий позов повинен пред`явити до особи (осіб), від прав та обов`язків яких залежить обсяг, зміна чи припинення його прав, тобто - для даного випадку - так само відповідачем, окрім боржника (власника майна), має бути стягувач, в інтересах якого накладено арешт і який у зв`язку з накладенням арешту набув певні права щодо арештованого майна (право задоволення вимоги за рахунок такого майна в порядку і в черзі, встановленій законом).
Також встановлено, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Таким чином, оскільки державним виконавцем було накладено арешт з метою забезпечення виконання стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк», то належним відповідачем в даній справі і є ПАТ «Універсал Банк».
Позивач не скористався своїм правом на залучення до справи в якості відповідача ПАТ «Універсал Банк», а суд не може з власної ініціативи залучати до участі в справі іншого чи додаткового відповідача, оскільки зміни у складі учасників процесу можуть мати місце на відповідній стадії процесу лише у прямо передбачених цивільним процесуальним законом випадках.
Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, то і позов не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.259,263-265,273, 354 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління юстиції, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача : приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Бич Володимир Миколайович, про скасування арешту на майно відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО