Справа № 361/6846/20
Провадження № 2/361/235/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Лелеки В.А.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Носача О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Княжицьке" про визнання правочину недійсним,

В С Т А Н О В И В:

07 жовтня 2020року до суду звернулася позивач із позовом до відповідача,у якому просила визнати недійсним правочин - Меморандум , укладений 16 травня 2018 року між фізичними особами ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Свій позов обґрунтовувала тим, що фізичні особи ОСОБА_3 і ОСОБА_4 16 травня 2018 року уклали Меморандум. Відповідно до п. 1 засвідчили своє бажанняприпинити взаємні судові та позасудові розбіжності, які існували між ними надату його підписання.

На досягнення спільної мети щодо припинення взаємних претензій сторонидомовились вчинити низку дій щодо припинення кримінальних проваджень (п.3.1 Меморандуму), відмови ОСОБА_3 від позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, майнових претензій, в тому числі врожаю зернових культур вцивільному і кримінальному судочинстві, як на момент складання Меморандуму, так і на майбутнє.

ОСОБА_4 зі свого боку зобов`язався не перешкоджати сільськогосподарській діяльності ОСОБА_3 на земельних ділянках в адміністративних межах Княжицької сільської ради, Броварського району, Київської областіта земель колишнього КСП імені Щорса.

Інші положення Меморандуму пов`язують вчинення певних дій Стороною 1під загрозою вчинення Стороною 2 протидії здійсненню законної господарськоїдіяльності Стороною 1 та очолюваним нею підприємством.

Позивач зазначає, що з моменту складання Меморандуму і його підписання Сторонами булоочевидним, що він не відповідає положенням ч. 1, 2, 3, 5 ст. 203 ЦК України.

Є очевидним, що з боку Сторони 1 підписання Меморандуму було вимушеною дією, щоб мати змогу зібрати з орендованих земельних ділянок власнийврожай зернових культур та соняшнику, уникнувши протидії законній господарській діяльності з боку Сторони 2. Тож волевиявлення Сторони 1 не буловільним, а було вимушеним.

Кримінальне переслідування ОСОБА_3 здійснювалось, як у порядку приватного звинувачення, так і у загальному кримінальному провадженні за ознакамизлочинів, які не можуть бути закриті за зверненням потерпілої сторони, зокрема, за ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 190 КК України. А тому, укладений сторонами Меморандум не міг бути спрямованим на повне реальне настання правовихнаслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 ЦК України).

За час з дати складання і підписання Меморандуму сторони не припинилисудові спори в цивільному і кримінальному судочинстві, які супроводжувалисьнакладенням арешту на земельні ділянки у 2019 - 2020 роках у відповідності донизки рішень Печерського районного суду міста Києва за травень 2019 року.27.02.2019 року колегією суддів Другої судової палати Касаційного цивільногосуду Верховного Суду України винесено Постанову у спорі ТОВ ?Княжицьке?(директор Руденко Т.М.) до ОСОБА_4 (справа № 361/2193/16-ц, провадження № 61-11729св18), якою справу вирішено на користь ТОВ ?Княжицьке?.

З травня по грудень 2019 року за зверненнями прокурора Генеральної прокуратури України Новікова А.Ф. в межах кримінального провадження№ 0001082 в судах першої і апеляційної інстанцій розглянуті спориміж ТОВ ?Княжицьке? (директор Руденко Т.М.) і ОСОБА_4 , рішення яких порізному трактуються сторонами Меморандуму, а відтак, майнові конфліктитривають і зводять нанівець положення Меморандумі від 16.05.2018 року.

23 листопада 2020 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 01 лютого 2021 року.

15 березня 2021 року відповідач ОСОБА_4 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову.

Посилався на те, що позивачем лише зазначено, що волевиявлення Сторони-1 не було вільним. Вказаний висновок випливає зі змісту позовної заяви та Меморандуму. Так, зокрема, позивач стверджує, що тиск полягав у можливій протидії, тобто відсутній реальний вплив на волю підписанта в момент укладення. Окрім того, момент підписання правочину 16.05.2018 року не відповідає періоду збирання соняшнику та кукурудзи, що в умовах клімату України та відкритої інформації з джерел в інтернеті припадає на осінь, тобто через 3 місяці після підписання. Таким чином, вказане твердження - нічим необґрунтоване посилання на неіснуючу обставину лише з метою обгрунтування можливості подати до суду позовну заяву.

Позивач стверджує, що ?меморандум не міг бути спрямований на повне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 ЦК України)?, тобто вже йде мова про зовсім іншу підставу.

Що стосується питання вчинення правочину внаслідок тиску, то позивач повідомляє суду недостовірну інформацію, оскільки на виконання вказаного правочину ним було подано відповідні клопотання до:

- Броварського міськрайонного суду Київської області у справі №361/6996/17 суд встановив волю особи щодо припинення кримінального переслідування відповідача, та відобразив це в змісті Ухвали від 17.05.2018 року заначивши: ?Під час судового засідання представник потерпілого Руденко Т. заявила клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою представників потерпілого ТОВ ?Княжицьке? від обвинувачення ОСОБА_4 за ст. 356 КК України, мотивуючи тим, що вона не має до нього претензій і не бажає його притягнення до кримінальної відповідальності.? Тобто особа підтвердила свою волю на припинення провадження у кримінальні справі, що й було предметом Меморандуму.

-Броварського управління НП в Київській області про закриття кримінального провадження. Вказана заява по сьогоднішній день не відкликана.

-Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду України.

Саме тому твердження про відсутність припинених цивільних спорів не відповідає дійсності, а отже твердження про тиск на особу та відсутність мети настання реальних наслідків спростовується подальшими діями та результатами таких дій з боку сторін.

Що стосується питання про накладення арештів, то жодних доказів існування таких арештів позивачем не надано, а відповідачу про наявність накладених арештів, що діють на сьогоднішній день невідомо.

Що стосується спору у справі № 361/2193/16-ц, то дійсно на сьогоднішній день є рішення суду, яким заборонено перешкоджати здійснювати господарську діяльність ОСОБА_4 , але лише щодо земельних ділянок ТОВ ?Княжицьке?, а не позивача у справі. Окрім того, вказане рішення поширюється виключно на земельні ділянки, що перебувають в користування ТОВ ?Княжицьке?, та відповідна інформація про право користування відображена в Державному реєстрі прав (станом на сьогодні таких земельних ділянок лише__0_).

В позовній заяві позивач стверджує, що з травня по грудень 2019 року судами розглянуто спори які по різному трактують Меморандум, однак не наводить ні таких справ, не надає копій рішень, та не наводить в чому різниця трактування Меморандуму та яким чином це трактування підтверджує позицію позивача щодо недійсності Меморандуму з підстав відсутності волі на укладення чи відсутності спрямування на реальне настання наслідків, тобто що ці твердження судів є належними та допустимими доказами у справі.

06 жовтня 2022 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав позовні та просив їх задовольнити, пояснення надав аналогічно викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив відмовити, пояснення надав аналогічно викладеним у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи, в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, просив задовольнити із наведених у ньому підстав.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини та виниклі їм правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 16 травня 2018 року між ОСОБА_3 (сторона 1) та ОСОБА_4 (сторона 2) був укладений Меморандум .

Відповідно п. 1 сторони засвідчили своє бажанняприпинити взаємні судові та позасудові розбіжності, які існували між ними.

Згідно п. 2 сторони засвідчили, що на основі даного Меморандумнадалі будуть оформлені та подані до уповноважених органів, підприємств, установ та організацій усі необхідні документи.

Відповідно до п.3 на досягнення спільної мети щодо припинення взаємних претензій, сторони домовились вчинити наступні дії:

Сторона-1 (та пов`язані з нею юридичні особи):

3.1 Сторона 1 подає до правоохоронних органів Заяви про припинення кримінальних переслідувань сторони-2 по наступним кримінальним справам, що зареєстровані в ЄРДР за наступними номерами №0000827, №0001082. Заяви визначені цим пунктом оформляються та подаються стороною-1 особисто до органів, в провадженні яких перебувають відповідні справи (а в разі необхідності і до контролюючих органів, що здійснюють нагляд у вказаних справах).

3.2. Сторона-1 подає заяву про відмову від позовної заяви/апеляційної скарги/ касаційної скарги чи заяву про визнання позовної заяви/апеляційної скарги/ касаційної скарги сторони-2 по справі №361/2193/16-ц, №361 /4644/16-ц, №361/696/17, №2-п/361 /18/18.

3.3. Сторона-1 відмовляється від будь-яких майнових претензій щодо майна - врожаю сільськогосподарських культур (відшкодування його вартості та збитків в будь-якому обсязі) що стало підставою для порушення кримінального провадження № 0000827, №0001082 чи може бути підставою для порушення інших кримінальних справ.

3.6. Сторона-2 зобов`язується не вживати жодних кроків щодо перешкоджання сільськогосподарської діяльності сторони-1 на земельних ділянках в межах Княжицької сільської ради та земель колишнього КСП ім. Щорса. Положення цього пункту діють до 30.12.2018 року та не дають права на посів озимих сільськогосподарських культур.

3.7 Сторона-2 у період до 30.12.2018 року не здійснює жодного сільськогосподарського виробництва на земельних ділянках в межах Княжицької сільської ради та земель колишнього КСП ім. Щорса.

Сторона-1 та Сторона-2 разом:

3.8. Сторони погоджують, що сторона-1 має право використовувати земельні ділянки в межах Княжицької сільської ради та земель колишнього КСП ім. Щорса для здійснення сільськогосподарського виробництва. Термін закінчення такого користування 30.12.2018 року. В разі необхідності збирання врожаю понад терміни вказані цим пунктом. Сторони погоджують строки (терміни) такого продовження додатковою угодою.

3.9. 30.12.2018 року сторони вирішують питання щодо подальшого використання земельни ділянок в межах Княжицької сільської ради та земель колишнього КСП ім. Щорса.

3.10. Сторони визнають, що користування земельними ділянками до 30.12.2018 року є безоплатним: сторона-1 не повинна сплачувати на користь сторони-2 жодних грошових коштів за користування (даний пункт не є підставою для визнання укладеним договору користування вказаними земельними ділянками Стороною-1 чи пов`язаними з нею юридичними особами).

3.11. Після 30.12.2018 порядок користування земельними ділянками в межах Княжицької сільської ради та земель колишнього КСП ім. Щорса визначається в окремому договорі визначенням плати за користування.

П. 4 даний Меморандум набирає чинності з дати підписання.

П. 5 даний Меморандумє підставою для припинення кримінальних та цивільних переслідувань сторін.

Відповідно п. 6 даним Меморандумомсторони визнають відсутність будь-яких кримінальних правопорушень одна щодо іншої та щодо пов`язаних осіб (в тому числі вказаних в цьому Мкеморандумі) та зобов`язуються їх (спірні питання) вирішувати виключно в площі цивільно-правових відносин.

П.7 дії щодо припинення кримінальних та цивільних переслідувань визначених і Меморандумомповинні бути вчинені протягом 20 днів з дати підписання Меморандуму.

Згідно п. 8 в разі невиконання стороною взятих на себе зобов`язань інша сторона має право вжтити заходів передбачених цим Меморандумом:

Відповідно п. 9 в справах, що перебувають в провадженні судів, сторони підписують мирові угоди про припинення проваджень з прощенням взаємних зобов`язань або шляхом подання позивачем Заяв про відмову від позову чи залишення позову без розгляду (чи інших аналогічних заяв).

П. 10 в разі необхідності уточнення окремих положень, сторони цього Меморандуму зобов`язуються укласти додаткову угоду до Меморандумуна основі погодження вказаних змін виходячи з принципу рівності сторін.

В п. 11 зазначено, що даний Меморандум підписано сторонами без жодного тиску чи збігу важких обставин сторони розуміють характер та значення своїх дій дають їм оцінку та розуміють наслідки підписання цього Меморандуму.

Як було встановлено у судовому засіданні вказаний меморандум був складений у двох примірника. Примірник, який перебуває у позивача підписаний ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зазначено лише те, що він характер та значення своїх дій і наслідків розуміє. На данному примірнику також ОСОБА_3 зазначила, що Договір складено адковатом ОСОБА_4 під тиском та збігом весняно-польових робіт.

На примірнику, який перебуває у відповідача ОСОБА_4 відображені підписи двох сторін.

Підпис ОСОБА_3 на Меморандумі засвідчений печаткою та штампом ТОВ "Княжицьке"

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

27 лютого 2019 року постановою Верховного Суду у справі за № 361/2193/16 - ц, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Княжицьке" до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Княжицьке" задоволено, рішення Апеляційного суду Київської області від 04 жовтня 2016 року скасовано, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2016 року залишено в силі. (а.с. 20-33)

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2016 року позов ТОВ "Княжицьке" до ОСОБА_4 про усунення перешкод задоволено частково; зобов`язано відповідача ОСОБА_4 припинити будь-які роботи по обробітку земельних ділянок, які знаходяться у складі полів: № 1 площею 30 га, № 2 площею 63 га, № 5 площею 60 га, № 7 площею 63 га, № 8 площею 82 га, № 11 площею 147 га, № 12 площею 84 га, в адміністративних межах Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, і не чинити перешкоди Товариству з обмеженою відповідальністю "Княжицьке" у здійсненні ним своєї діяльності на земельних ділянках, утворених із розпайованих земель КСП імені Щорса, в адміністративних межах Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, відносно яких Товариством з обмеженою відповідальністю "Княжицьке" укладено договори оренди землі.

12 лютого 2021 року постановою про відкриття виконавчого провадження старшого державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Менчинець Н.Є. розглянута заява стягувача про примусове виконання виконавчого листа за № 361/2193/16 виданого 10.11.2020 року. (а.с. 57-58)

17 травня 2018 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області у кримінальній справі за № 361/6996/17 закрито кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000827 від 09.11.2017 року. Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 в кримінальному провадженні №0001082 від 27.03.2016 року у виді застави в розмірі 480000 грн. - скасовано. Скасовано арешт на майно ОСОБА_4 , накладений згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва Щебуняєвої Л.Л. від 22.09.2017 року та ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва Хардіної О.П. від 06.10.2017 року, а майно повернути власнику. Цивільний позов ТОВ "Княжицьке" до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2308 640 грн - залишено без розгляду, що не позбавляє права звернення до суду в порядку цивільного судочинства. (а.с. 51-53)

Як вбачається із листів поданих до Офісу Генерального прокурора, Офісу Президента Україн поданих директором ТОВ "Княжицьке" Руденко Т.М. та ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 13 травня 2019 року у справі № 757/23398/19-к про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.03.2016 року за № 0001082 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ст. 356 КК України продовжувались як звернення із захистом порушених прав та інтересів ТОВ "Княжицьке", так і розслідування кримінального правопорушення правоохоронними органами.

16 червня 2017 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області у справі за № 361/4644/16 -ц позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Княжицьке" до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди завданої злочином,-залишена без розгляду з підстав п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (повторна неявка представника позивача у судові засідання).

Як вбачається із системи Д-3 Броварського міськрайонного суду Київської області справа за № 361/696/17 взагалі ніяким чином не стосується сторін які уклали спірний меморандум.

Частина 1 ст. 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин є таким юридичним фактом, який слугує належною правовою підставою виникнення, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків. Останні реалізуються в межах цивільного правовідношення і являються його складовими елементами.

Правочин як юридичний факт - це лише одна із підстав виникнення, зміни ти припинення цивільних правовідносин, передбачених законом.

У системі таких юридичних фактів правочини посідають особливе місце, відрізняючись серед них своїми специфічними ознаками.

Правочинам, на відміну від деяких інших підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (наприклад, юридичних та фактичних вчинків, заподіяння шкоди), притаманне правомірне вольове вчинення особою, яка має належний статус суб`єкта цивільного права, юридичних дій, спрямованих на свідоме створення конкретного цивільного правового результату для себе або інших осіб.

Правомірність правочину означає, що він не містить порушень відповідних вимог закону, загальних та спеціальних законодавчих заборон.

Відповідно ч.1, 2, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вказаний зміст зазначеної норми встановлює умови чинності правочинів, а саме: законність змісту правочину; наявність у сторін (сторони) необхідного обсягу цивільної дієздатності; наявність об`єктивно вираженого волевиявлення учасника правочину та його адекватність внутрішній волі учасника правочину; відповідність форми вчиненого правочину вимогам закону; спрямованість волі учасників правочину на реальне досягнення обумовленого ним юридичного результату; відсутність у сторін - батьків (усиновлювачів), які вчиняють правочин, спрямованості на порушення прав та інтересів їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. У разі недотримання перерахованих вимог правочин є недійсним.

У ст. 203 ЦК зазначається, що зміст правочину насамперед не повинен суперечити вимогам як ЦК, так і інших актів цивільного законодавства. Однак, як відомо, у правовій системі України функціонує значна кількість законів конкретного галузевого призначення, а також комплексного характеру, що містять різногалузеві норми в тому числі норми КК України, КПК України. Вчинювані правочини не повинні суперечити положенням і цих законодавчих актів, незважаючи на те, що за ч. 1 ст. 203 ЦК вони мають відповідати лише ЦК та іншим актам цивільного законодавства.

Отже, зміст правочинів, відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК, не повинен порушувати положень як законів, так і інших нормативно-правових актів, прийнятих на основі Конституції України.

Відповідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Таким чином аналізуючи зміст меморандуму який бувпідписаний сторонами 16 травня 2018 року, який окрім іншого включав у себе питання які повинні вирішуватись в порядку кримінального провадження, враховуючи наведені вище судові рішення, вищенаведені норми, а також норми КК України, КПК України якими встановлений порядок завершення та закриття справ про кримінальні правопорушення, суд дійшов висновку, що пункти 3.1, 3.2, 3.3, 3.6 визначені в укладеному меморандумі суперечить нормам ЦК України, КК України, КПК України, підписаний меморандум не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 76-83, 265, 268, 273 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати меморандум укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 16 травня 2018 року недійсним.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.