Справа №367/6871/20
Апеляційне провадження №22-ц/824/6471/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2023 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 січня 2023 року у справі за позовом позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фреш лтд» про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав, стягнення грошових коштів, збитків та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав, стягнення грошових коштів, збитків та моральної шкоди

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 03.01.2023 р. позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Фреш лтд» про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав, стягнення грошових коштів, збитків та моральної шкоди задоволено частково; розірвано договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 23.10.2018 № 11-Р/2, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фреш лтд»; визнано недійсним п. 4.5 договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 23.10.2018 № 11-Р/2, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фреш лтд»; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фреш лтд» на користь ОСОБА_1 сплачені ним грошові кошти по договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 23.10.2018 № 11-Р/2 в розмірі 358 980,00 грн. В решті позову відмовлено. Вирішено питання судового збору.

05.01.2023 року до суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу, у якому він просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фреш ЛТД» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 336 500 грн.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що з метою захисту своїх прав та інтересів, в межах даної справи ОСОБА_1 звернувся за правничою допомогою до Адвокатського об`єднання «Право захисту» у зв`язку з чим було укладено Договір про надання правової допомоги № 9 від 22.09.2020 року та додаткову угоду №1 від 20.09.2022 р. У зв`язку з виконанням покладених на АО «Право захисту» зобов`язань, щодо надання правової допомоги на користь ОСОБА_1 в межах судової справи № 367/6871/20, сторони погодили яку правову допомогу, в якому обсязі та за яку плату буде надано правову допомогу. Витрати на професійну правничу допомогу, які поніс позивач, складає 336 500 грн.

Додатковим рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 12 січня 2023 року заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено частково та стягнуто витрати пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги у розмірі 5 000 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач направив апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким вищевказану заяву задовольнити у повному обсязі.

28.02.2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду від ТОВ «Фреш лтд» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

24.04.2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Задовольняючи заяву частково та стягуючи судові витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. суд першої інстанції виходив із співмірності винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих послуг.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133та частин 1, 3 статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При розгляді даного питання, суд враховує правову позицію Верховного Суду, яка міститься у Постанові від 30 серпня 2018 року по справі №466/2631/16-ц, де зазначено, що: «На підтвердження цих обставин (витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера)».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року по справі №372/1010/16-ц.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги (якщо така оплата вже була проведена); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

З вищенаведених норм вбачається, що суд при вирішенні питання про стягнення витрат на правову допомогу, а також необхідності надання оцінки позиції іншої сторони, яка заперечує проти заявлених витрат, в першу чергу має оцінити обґрунтованість заявлених витрат та їх співмірність із роботою, яку провів адвокат, а також зі складністю справи. Таким чином, основоположною в даному випадку має бути інформація щодо того, які саме послуги юридичного характеру були надані адвокатом стороні, а також їх тривалість. Дані обставини можуть бути встановлені виключно на підставі документів, наданих стягувачем до суду.

В рамках даної справи, позивач у позовній заяві зазначив орієнтовний попередній розрахунок витрат на правову допомогу, в той же час даний розрахунок за своєю суттю є висловленням намірів сторін щодо обсягу і вартості таких послуг. Факт відшкодування витрат на правову допомогу здійснюється за фактом надання такої допомоги, відтак з представлених до суду документів мають вбачатися, які саме юридичні дії (допомогу) фактично здійснив захисник, їх обставини на тривалість.

В ході розгляду справи, в судовому засідання, яке відбулося 02.01.2023 року представник позивача подав заяву про те, що докази понесення витрат на правову допомогу будуть подані до суду на протязі п`яти днів з дня ухвалення рішення.

05.01.2023 року до позивачем до суду було подано клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 336 500 грн., а також клопотання про надання доказів понесення витрат на правничу допомогу. До вказаного клопотання було долучено копію договору про надання правової допомоги №9 від 22.09.2020 року укладеного між Адвокатським об`єднанням «Право захисту» та ОСОБА_1 , копію додаткової угоди №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги №9 від 20.09.2020 року та копію акту приймання-передачі наданих послуг №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги №9 від 20.09.2020 року.

З представлених до суду документів вбачається, що станом на 03.01.2023 року ОСОБА_1 сплатив АО «Право захисту» 28 710 грн., а також зобов`язався сплатити гонорар успіху у розмірі 30 % від суми, яка стягнута на користь позивача.

В той же час, в жодному з доданих доказів не міститься ні переліку робіт, виконаних адвокатом, ні їх обсягу та тривалості. За таких умов, у суду першої інстанції була відсутня об`єктива можливість прийняти на віру заявлених позивачем розмір витрат на правову допомогу за наявності обов`язку у суду оцінити співмірність таких заявлених витрат обставинам справи, а також активного обґрунтування заперечення заявлених витрат іншою стороною по справі. Таким чином, з урахуванням представлених до суду документів та враховуючи співвідношення заявлених та задоволених позовних вимог, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення 5 000 грн.

Вже в своїй апеляційній скарзі на додаткове судове рішення ОСОБА_1 навів детальний розпис всіх здійснених адвокатом дій, їх тривалість та зв`язок з обставинами справи і їх необхідність. В той же час, такої інформації до суду першої інстанції ним надано не було, відтак у суду були відсутні підстави для їх врахування. Крім того, наводячи такий розпис дій адвоката в апеляційній скарзі, жодних документів на підтвердження своїх тверджень з цього приводу позивачем все одно надано не було. З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що підстави вважати висновок суду першої інстанції таким, що не відповідає обставинам справи, у апеляційного суду відсутні.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько