Провадження № 2/761/1551/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Марінчекно Л.В.,

розглянувши у судовому засіданні клопотання представника третьої особи про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: АТ «КБ «Приватбанк» про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває дана цивільна справа.

В судовому засіданні представник третьої особи просить суд закрити провадження у справі, оскільки належним способом захисту в даному випадку буде оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Позивач просила розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов.

Представник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Вислухавши доводи представника АТ «КБ «Приватбанк», дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Так, позивач зазначає, що в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2, боржник - ОСОБА_1 , стягувач ПАТ «КБ «Приватбанк» накладено арешт на все майно позивача.

Виконавча служба в 2020 р. повідомила позивача про неможливість скасування арешту, оскільки чинним законодавством не встановлено обставин, за якими державний виконавець наділений правом на повторне завершення виконавчого провадження, внесення змін у прийняті постанови.

За таких обставин ОСОБА_1 просить суд зняти арешт зі всього майна, яке їй належить та виключити відповідні відомості ж Єдиного державного реєстру боржників.

За приписами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття

з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

До таких висновків дійшов Верховний Суд під час розгляду справи № 577/4541/20 (постанова від 19.01.2022 р.).

Отже, зважаючи на висновки суду касаційної інстанції, у даному випадку, власник майна, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Також у вищезазначеній постанові Верховний Суд зауважив, що арешт накладено на майно особи, яка є боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому він не може виступати позивачем у цій справі й така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні, отже, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, про що і зазначив у резолютивній частині рішення.

Так, за приписами п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету, відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України.

За приписами ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Так, як свідчать матеріали справи, позивачем сплачено судовий збір у розмірі908 грн. 00 коп.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи, відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

Зважаючи на все вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення клопотання представника третьої особи, також вважає за необхідне вирішити питання про повернення ОСОБА_1 судового збору та роз`яснити позивачу можливість звернення до суду за захистом своїх в порядку Глави VII ЦПК України - зі скаргою на дії/бездіяльність державного виконавця до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 255,256,353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника АТ «КБ «Приватбанк» про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: АТ «КБ «Приватбанк» про зняття арешту з майна закрити.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з державного бюджету сплачену суму судового збору за подання позовної заяви до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: АТ «КБ «Приватбанк» про зняття арешту з майнау розмірі 908 грн. 00 коп. на підставі квитанції № 14 від 01.12.2021 р. АТ «Банк Кредит Дніпро» Тростянецьке відділення, МФО 305749 м. Київ.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України.

Суддя