Номер провадження: 22-ц/813/3076/23
Головуючий у першій інстанції Ковтун Ю. І.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 березня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрел порт солюшн» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок трудового каліцтва,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «Петрел порт солюшн», в якій останній просив суд першої інстанції встановити факт трудового каліцтва, що мав місце з ОСОБА_1 28 серпня 2019 року на території ТОВ «Петрел порт солюшн»; стягнути з ТОВ «Петрел порт солюшн» на користь ОСОБА_1 , моральну шкоду у розмірі 200000,00 гривень та суму матеріальних збитків у розмірі 22492,91 гривень.

В обґрунтування позову зазначено, що 28 серпня 2019 року позивач, який перебував на посаді груповий механік ТОВ «Петрел порт солюшн», виконував свої професійні обов`язки в робочий час. Приблизно о 09 годині 00 хвилин він спостерігав за проведенням ремонту автомобіля МАЗ та в цей час йому на ногу раптово впало колесо від автомобіля в результаті чого він відчув гострий біль в нозі. В подальшому, його відвезли до травмпункту КНП «МЛ № 5» де було надано першу допомогу та встановлено діагноз: тріщина та сильний забій м`яких тканин. Розслідування нещасного випадку на виробництві не проводилось та відповідні акти форми Н-1 та Н-5 не видавались. 14 днів він перебував вдома, оскільки директор ОСОБА_2 запевнив його про відсутність необхідності оформлення листа непрацездатності та повну оплату. Також зазначив, що в листопаді 2019 року звернувся до лікаря у зв`язку з тим, що сильно боліла нога, перебував на стаціонарному лікуванні в обласній лікарні у відділенні хірургії, де 13 листопада 2019 було проведено операцію з видалення тромбу. Після операції він провів на лікарняному 4 місяці та в березні 2020 року йому встановлено 3 групу інвалідності за загальним захворюванням, однак позивач вважає, що причиною інвалідності стало саме трудове каліцтво, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду. Крім того зазначив, що внаслідок трудового каліцтва йому було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що він був змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури і лікування. У зв`язку з вказаним нещасним випадком порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травми, він постійно відчуває фізичні страждання та біль. Моральну шкоду оцінював у розмірі 200000 гривень. Також вважав, що наявний обов`язок у підприємства на відшкодування матеріальної шкоди.

Короткий зміст відзиву на позовну заяву.

10 вересня 2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Вказував, що відповідач заперечує що така подія мала місце 28 серпня 2019 на ТОВ «Петрел порт солюшн», так як керівництву не відомо про факти та обставини її настання. Будь-яких повідомлень від працівників про настання нещасного випадку на виробництві не надходило. Про вказаний випадок відповідачу стало відомо 20 квітня 2021 року з листа ОСОБА_1 , який надіслано поштою та в якому останній просив провести розслідування нещасного випадку. Зазначено, що оскільки положення Порядку розслідування та обліку нещасних випадків не були виконані, це виключає можливість проведення розслідування нещасного випадку, що ніби то стався 28 серпня 2019 року з ОСОБА_1 на ТОВ «Петрел порт солюшн». Заклад охорони здоров`я, в який було доставлено позивача, не надсилав повідомлення про звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) на виробництві ні до ТОВ «Петрел порт солюшн», ні до територіального органу Держпраці. Дослідження для визначення наявності в організмі потерпілого алкоголю (наркотичних засобів чи токсичних або отруйних речовин) та встановлення ступеню його сп`яніння закладом охорони здоров`я не проводились. Також зазначено, що позивачем не доведено, що утворення тромбу сталося саме через отримання механічних ушкоджень у зв`язку із нещасним випадком, що нібито стався 28 серпня2019 року на підприємстві. Надані до позовної заяви копії квитанцій, що підтверджують розмір матеріальної шкоди, завданої нещасним випадком на підприємстві не є належними, достатніми та достовірними доказами, оскільки придбання тих чи інших препаратів здійснюється за призначенням лікаря, який складає список необхідних для лікування препаратів. Однак, із наданих чеків неможливо визначити які саме препарати купувалися конкретно для лікування позивача, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, спричиненим нещасним випадком на підприємстві, а які у зв`язку з загальними захворюваннями. Вказано, що позивачу встановлено 3 групу інвалідності, однак причиною інвалідності зазначено загальне захворювання, тобто захворювання, що не перебуває в прямій залежності від професійного захворювання чи трудового каліцтва. Відповідач вважає, що твердження позивача відносно того, що причиною інвалідності є трудове каліцтво не відповідають дійсності, та не підтверджені будь-якими доказами.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 березня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Петрел порт солюшн» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок трудового каліцтва, відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки про відмову у задоволенні позову. Крім того, судом першої інстанції проігноровано прохання позивача про витребування у відповідача певних доказів та відправлення заяви скаржника про звільнення на експертизу.

Короткий зміст та доводи відзиву ТОВ «Петрел порт солюшн»» на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу вказано на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у вказаній цивільній справі становить менш ніж сто розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а таким чином, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року до серпня 2022 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 09 червня 2023 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 з 16 квітня 2019 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Петрел порт солюшн» де працював на посаді групового механіка. 17 березня 2020 ОСОБА_1 було переведено на посаду менеджер постачання та 19 квітня 2021 року звільнено з займаної посади за власним бажанням ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до п. 1.6. Посадової інструкції Групового механіка №10 від 24 січня 2017 року, затвердженої наказом ТОВ «Петрел порт солюшн» від 24 січня 2017 року №64, у своїй роботі груповий механік повинен знати, керуватися та виконувати вимоги, визначені, зокрема: Правилами безпеки праці в морських портах, а також Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві. З вказаною посадовою інструкцією ОСОБА_1 був ознайомлений 19 червня 2019 року, про що свідчить його особистий підпис (а.с.82, 84 - 86).

Відповідно до довідки №1744 цілодобового травмотологічного пункту КНП «МЛ №5» ОСОБА_1 о 09 годині 50 хвилин 28 серпня 2019 року звернувся до травмпункту. Діагноз: Пошкодження лівого гомілково-ступневого суглобу, набряк м`яких тканин (а.с.10).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12ААБ №725919 ОСОБА_1 10 березня 2020 року встановлено третю групу інвалідності. Причина інвалідності - загальне захворювання (а.с.5).

Листом ТОВ «Петрел порт солюшн» №28 від 06 травня 2021 року на адресу ОСОБА_1 на його заяву від 20 квітня 2021 року повідомлено про те, що підстав для проведення підприємством розслідування нещасного випадку, який з відомостей заяви міг статися 28 серпня 2019 року немає (а.с.18).

На звернення ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області позивачу листом №15/01-40-8058 від 16 вересня 2021 року надано відповідь про те, що повідомлення про настання нещасного випадку 28 серпня 2019 року від закладу охорони здоров`я та від самого ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області не надходило (а.с.88).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_1 працював на посаді головного механіка та знаходився у його підпорядкуванні. Зазначив, що йому не відомо що з ОСОБА_1 трапився нещасний випадок та про отримання 28 серпня 2019 року травми на підприємстві ОСОБА_1 йому не доповідав. Вказав, що у разі настання нещасного випадку викликається поліція, швидка допомога, працює комісія, але така подія не відбулася. Пояснив, що у період роботи на підприємстві ОСОБА_1 звертався до лікарів щодо лікування пов`язаного з тромбозом, у подальшому дізнався, що у позивача є проблеми зі здоров`ям. ОСОБА_1 приходив на роботу влітку та восени 2019 року.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що позивач був його керівником у ТОВ «Петрел порт солюшн». 28 серпня 2019 року він знаходився на своєму робочому місці приблизно в 15 метрах від позивача, коли почув крик, озирнувшись побачив, що на ОСОБА_1 впало автомобільне колесо, яке було знято з автомобіля та знаходилося біля стіни. Про вказаний випадок він нікому не доповідав, оскільки його безпосереднім керівником є позивач. В подальшому ОСОБА_1 не вийшов на роботу та йому повідомили, що позивач перебуває на лікарняному.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що він працює слюсарем по ремонту автомобілів ТОВ «Петрел порт солюшн». Позивач був його співробітником, ОСОБА_3 - начальником. ТОВ «Петрел порт солюшн» знаходилося на території Одеського порту. 28 серпня 2019 року під час роботи він побачив, що падає автомобільне колесо, яке було зняте з автомобіля та знаходилося під огорожею, намагався попередити позивача, але ОСОБА_1 не встиг зреагувати та колесо впало йому на ногу. У подальшому ОСОБА_1 відвезли до травмпункту. Автомобіль, який ремонтувався належав ТОВ «Петрел порт солюшн». Наступного дня ОСОБА_1 на роботу не вийшов, керівництво повідомило про перебування його на лікарняному. Також пояснив, що бачив як ОСОБА_1 після вказаної події розмовляв по телефону, але з ким та про що йому невідомо.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд згідно до ст. 13 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 22 Закону України «Про охорону праці» в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин, роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця.

01 липня 2019 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року №337 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві» (далі - Порядок), пунктом 4 якого визначено, що потерпілий або працівник, який виявив нещасний випадок, гостре професійне захворювання (отруєння), чи інша особа - свідок нещасного випадку повинні вжити всіх можливих заходів, необхідних для надання допомоги потерпілому та негайно повідомити про нещасний випадок безпосередньому керівникові робіт, службі охорони праці підприємства (установи, організації) або іншій уповноваженій особі підприємства (установи, організації).

Безпосередній керівник робіт чи інша уповноважена особа підприємства (установи, організації) зобов`язані: терміново організувати надання першої домедичної допомоги потерпілому та забезпечити у разі потреби його направлення до закладу охорони здоров`я; негайно повідомити роботодавцеві про те, що сталося; зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння) обстановку на робочому місці, машини, механізми, обладнання, устатковання у такому стані, в якому вони були на момент нещасного випадку, якщо це не загрожує життю та здоров`ю інших працівників і не призведе до більш тяжких наслідків або порушення виробничих процесів. (п. 5 Порядку).

Відповідно до п. 6 Порядку заклад охорони здоров`я зобов`язаний невідкладно передати з використанням засобів зв`язку (факс, телефонограма, електронна пошта) та протягом доби на паперовому носії екстрене повідомлення про звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) на виробництві (у разі можливості з висновком про ступінь тяжкості травм) за формою згідно з додатком 1:

- підприємству (установі, організації), де працює потерпілий або на якому він виконував роботу;

- територіальному органові Держпраці за місцем настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння);

- робочому органові виконавчої дирекції Фонду соціального страхування за місцем настання нещасного випадку (далі - робочий орган Фонду).

Пунктом 7 Порядку визначено, що заклад охорони здоров`я повинен провести необхідні дослідження для визначення наявності в організмі потерпілого алкоголю (наркотичних засобів чи токсичних або отруйних речовин) і визначити ступінь його сп`яніння.

Розслідування (спеціальне розслідування) проводиться у разі настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), у тому числі про які своєчасно не повідомлено роботодавцю чи внаслідок яких втрата працездатності потерпілого настала не одразу (пункт 9 Порядку).

Відповідно до пункту 30 Порядку розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) комісією підприємства (установи, організації) проводиться протягом п`яти робочих днів з дня утворення комісії.

З наданих учасниками справи пояснень, а також показів свідків, судом встановлено, що в результаті події, яка відбулася 28 серпня 2019 року на території ТОВ «Петрел порт солюшн», позивач ОСОБА_1 у той же день звернувся до травматологічного пункту КНП «МЛ №5», діагноз: пошкодження лівого гомілково-ступневого суглобу, набряк м`яких тканин.

За вказаним фактом розслідування проведено не було, відповідні акти за передбаченою Порядком формою не складалися.

Відповідно до виписки №26597/896 з медичної карти стаціонарного хворого від 18 листопада 2019 року ОСОБА_1 знаходився на лікуванні КНП «Одеська обласна клінічна лікарня». Основний діагноз: гострий окклюзивний тромбоз глибоких вен гомілки, підколінної, стегнової вени з флотацією верхівки тромба 40 мм у загальній стегновій вені лівої н/кінцівки. Супутній діагноз: Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ІІІ степені, ризик 4.СН0. Проведено лікування: операція 13 листопада 2019 року. Дата виписки 18 листопада 2019 року (а.с.19).

Також позивачем надано медичні документи щодо проходження лікування у 2020 (а.с.6, 7, 14, 16, 17). Зі змісту вказаних медичних документів вбачається, що у них відсутня інформація про те, що причиною звернення позивача до лікарні стало отримання ним травми на виробництві.

Згідно довідки лікаря ОСОБА_6 від 02 березня 2020 року щодо огляду ОСОБА_1 на МСЕК зазначено, що в серпні 2019 року переніс травму лівої ноги - забій, ускладнений тромбозом глибоких вен ноги (а.с.66). Посилань на те, що травма отримана на виробництві вказана довідка не містить.

Як вбачається з листків непрацездатності серія АДЦ №801912 від 18 листопада 2019 року, серія АДЦ №643047 від 19 листопада 2019 року, серія АДЦ №643524 від 19 грудня 2019 року, серія АДЦ №653047 від 23 січня 2020 року, серія АДЦ №653669 від 28 лютого 2020 року, які видавалися ОСОБА_1 , щодо звільнення його від роботи починаючи з 12 листопада 2019 року по 10 березня 2020 року причина непрацездатності: загальне захворювання (а.с.44-48).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12ААБ №725919 ОСОБА_1 10 березня 2020 року встановлено третю групу інвалідності. Причина інвалідності - загальне захворювання (а.с.5).

Отже у наданих позивачем письмових доказах відсутні будь-які медичні висновки та документи в підтвердження наявності у позивача трудового каліцтва.

Крім того, суд не може підміняти собою відповідний орган - комісію із спеціального розслідування, яка має повноваження щодо з`ясування обставин та причин нещасного випадку, встановлення за результатами розслідування певних фактів.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі №310/1857/16-ц від 16 жовтня 2019 року.

Таким чином, оцінюючи аргументи учасників справи, наявні медичні документи, показання свідків, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що встановлені у справі обставини та докази в їх сукупності не підтверджують той факт, що 28 серпня 2019 року на території ТОВ «Петрел порт солюшн» з позивачем стався саме факт трудового каліцтва, а тому колегія суддів погоджується, що підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд першої інстанції правильно зазначив наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним професійного захворювання.

Згідно з ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Вищенаведені обставини справи та правові положення, на думку суду, свідчать про не доведення факту спричинення позивачеві відповідачем моральної шкоди унаслідок трудового каліцтва, про яке вказує позивач, а отже, про право на її відшкодування.

Відносно вимог про відшкодування матеріальних збитків суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано доказів, що придбані за фіскальними чеками медичні препарати виписані за призначенням лікаря, були необхідні та пов`язані з лікуванням ушкодження здоров`я на підприємстві.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 09 червня 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький