Справа № 350/1258/23
Провадження № 22-ц/4808/1368/23
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Баркова В. М.

суддів: Василишин Л.В.,

Мальцевої Є. Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду від 20 вересня 2023 року в складі судді Пулик М. В., ухвалене в селищі Рожнятів Івано-Франківської області у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей.

В обґрунтування позову зазначала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 19 березня 2015 року, який розірвано рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 25 серпня 2022 року. Від спільного подружнього життя мають синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоч має таку можливість, оскільки займається перевезенням пасажирів за кордон, а також володіє на праві приватної власності житловий будинок за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що відповідач зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, позивачка просила стягнути з відповідача на утримання синів аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі по 5 000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, а також понесені судові витрати у справі.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 20 вересня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повнолітня, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 27 липня 2023 року.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми стягнення за один місяць вирішено допустити до негайного виконання.

Також стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 500 грн. судових витрат, а на користь держави судовий збір в розмірі 1 073 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неналежну оцінку наявних в матеріалах справи доказів просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 1 500 грн. щомісячно на кожну дитину.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 у межах своїх доходів завжди здійснював матеріальну підтримку синів, а саме купляв необхідні речі, продукти харчування. Крім того, спростовує твердження позивачки про начебто високий дохід, адже відповідно до наданих доказів дохід апелянта є меншим, ніж установлений судом розмір аліментів. Даний факт ставить апелянта у скрутне матеріальне становище. Виходячи з вищевказаного ОСОБА_1 не має реальної можливості сплачувати аліменти у розмірі 3 000 грн. на кожну дитину. Водночас ОСОБА_1 готовий сплачувати на користь позивачки аліменти у розмірі 1 500 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Мельник Б. М. вказує, що оскаржуване рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Рожнятівського районного суду від 20 вересня 2023 року без змін.

Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити в частині розміру стягнутих аліментів на утримання неповнолітніх дітей з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів. Виходячи з принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ними повнолітня.

Проте з висновками суду в частині визначення розміру стягнутих аліментів погодитися не можна.

Суд першої інстанції встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та від подружнього життя мають дітей синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8, 9, 10).

При цьому, судом вірно встановлено як факт окремого проживання позивачки разом із дітьми від відповідача, так і те, що діти перебувають на її утриманні.

Частково визнаючи позовні вимоги про стягнення аліментів, відповідач в апеляційній скарзі посилався на те, що він має постійне місце роботи, але розмір стягнутих з нього аліментів перевищує розмір його заробітної плати.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Приписами статті 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частини перша - третя статті 181 СК України).

Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (частини третя статті 182 СК України).

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

За загальним правилом, встановленим у статтях 89, 264 ЦПК України обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим, у справах за позовом стягувача аліментів про стягнення аліментів, він має надати суду, перш за все, докази народження у сторін спільної дитини (свідоцтво про народження), докази фактичного місця проживання дитини, що дає йому право звертатись із таким позовом. Також до предмета доказування входить матеріальний стан обох батьків, докази утримання дитини одним із батьків і ненадання такого утримання іншим, стан здоров`я батьків та дитини тощо (стаття 182 СК України).

Відповідачем в обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог була надана суду першої інстанції довідка ТОВ «Група ТІМ» від 23 серпня 2023 року № 31/1/08 з якої вбачається, що станом на дату видачі довідки він працював водієм автотранспортних засобів та його дохід за період з 01 лютого по 31 липня 2023 року склав 34 500 грн., тобто 5 750 грн. на місяць (а.с. 21).

Таким чином, стягнуті судом першої інстанції аліменти перевищують дохід відповідача.

Обставин, за яких суд може не обмежуватися розміром заробітку (доходу) відповідача у справі не встановлено, відповідних належних та допустимих доказів позивачкою суду не надано.

Як передбачено ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено у розмірі 2 883 грн.

Зважаючи на те, що аліменти це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, забезпечення достойного рівня життя, який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, її гармонійного розвитку, враховуючи рівність обов`язків батьків щодо матеріального утримання дітей, їх потреби, визначений законом мінімальний розмір аліментів та прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, беручи до уваги майновий стан відповідача, наявність у нього офіційного працевлаштування та отримання ним доходу, розмір його заробітної плати, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 липня 2023 року до досягнення дітьми повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону.

З інших підстав рішення суду не оскаржується.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рожнятівського районного суду від 20 вересня 2023 року змінити.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 липня 2023 року до досягнення дітьми повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2023 року.

Судді В. М. Барков

Л. В. Василишин

Є. Є. Мальцева