Справа № 706/1219/20
2-др/706/2/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого - судді Олійника М.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Рибчинецької Я.А.,

представниці відповідачки ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції), представника позивача ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області заяву представниці відповідачки ОСОБА_1 про розподіл судових витрат (стягнення витрат на професійну правничу допомогу) у цивільній справі за позовом Українського національного інформаційного агенства «Укрінформ» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 15.12.2021 р. провадження у справі за позовом Українського національного інформаційного агенства «Укрінформ» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником, було закрите у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Від представниці відповідачки ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розподіл судових витрат (стягнення витрат на професійну правничу допомогу), в якій вона просила стягнути з Українського національного інформаційного агенства «Укрінформ» на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

В обґрунтування заяви представниця відповідачки ОСОБА_1 посилалась на такі обставини.

Позов у справі 706/1219/20 є необґрунтованим, вимоги позову були заявлені безпідставно. Проте вони потребували супроводження фахівцем у галузі права, тому відповідачкою було залучено адвоката, що супроводжувала розгляд цієї справи, вивчала вимоги первісного позову, надавала консультації, готувала пояснення, клопотання, докази у справі, приймала участь у розгляді справи.

Вказаний позов був необґрунтований з огляду на низку факторів, встановлених у судовому засіданні:

- позивачем не доведено та фактично спростовано у судовому засіданні, що надана ним вимога до позову від 31.10.2019 р. була направлена та вручена відповідачу;

- друга вимога направлена була, як стверджує позивач, на адресу представника відповідача. При цьому так само не надано опису-вкладення, який підтверджує направлення такої вимоги;

- поштове повідомлення про вручення вказує, що поштове відправлення від 02.10.2020 р. отримано представницею відповідачки 07.10.2021 р., в той час як позов до суду вже сформований та поданий 29.10.2020 р. Тобто навіть місячного терміну на відповідь недотримано;

- у вимогах, наданих суду від 30.10.2019 р. та від 02.10.2021 р., не надано жодних інструкцій за виконання яких відповідачка мала би повернути техніку, а саме: яким чином техніка мала бути повернена на територію України, коли відповідач перебувала у Республіці Молдова, кому передати таку техніку, хто є відповідальним та чим підтверджуються повноваження особи, яка таку техніку приймає. Випадково дізнавшись про цю справу та ознайомившись з матеріалами справи, відповідачка дізналась про вимоги позивача та витягувала неодноразовим листуванням, вимагаючи відомостей та документів, які б дозволяли їй у законний спосіб повернути техніку. Виключно під тиском листування та запитів відповідача вдалось отримати інформацію, як повернути техніку, що відповідачка і зробила.

- навіть після повернення техніки під час вже розгляду цієї судової справи під час закриття підготовчого засідання представниця відповідачки наполягала на позові, не визнаючи, що позивач техніку отримав, хоча на той час техніка вже була повернена, яку відповідачка не відмовлялась повертати, не маючи до цього інструкцій щодо порядку такого повернення. Самі позовні вимоги про відшкодування шкоди не мають за собою підстав з огляду на доводи та наведені обґрунтування у відзиві на позовну заяву. Проте саме через винну та недбалу поведінку позивача все це призвело до ініціювання позову, який за належного виконання роботодавцем своїх обов`язків зі створення умов для повернення йому його майна, не звертався б до суду. В той же час відповідачка була вимушена захищатись, перебуваючи за кордоном та потребуючи захисту своїх прав та представництва її інтересів.

З огляду на обсяг наданої правової допомоги, витрати відповідачки на правову допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції становлять 20 000 грн.

Оскільки відповідачка не вбачала та не могла передбачити дій позивача, які змінювались постійно, що матиме наслідком повернення такої позовної заяви позивачу, така заява не могла бути подана відповідачкою до ухвалення судового рішення і подана в межах встановлених процесуальним законодавством строків.

Позивачем Українським національним інформаційним агенством «Укрінформ» на заяву про розподіл судових витрат (стягнення витрат на професійну правничу допомогу) було подане до суду пояснення, в якому просив відмовити у задоволенні цієї заяви. Вказав, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідачкою не було дотримано вимог ч. ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, адже відзив відповідачки на позовну заяву (перша заява по суті спору), як і інші документи відповідачки до суду по суті спору протягом провадження у справі не містили жодного розрахунку суми судових витрат відповідачки. Відповідачка подала заяву про розподіл судових витрат 20.12.2021 р. з додатками неї вже після ухвалення судом рішення про закриття провадження у справі. Ухвала суду про закриття проводження у справі № 706/1219/20 виносилась судом за заявою позивача про закриття провадження у справі, датованою ще 18.10.2021 р., а саме провадження у справі тривало ще з листопада 2020 р. Судові дебати у справі були оголошені судом у засіданні 14.12.2021 р. Заяви про те, щоб суд вирішив питання про судові витрати та їх докази після ухвалення рішення по суті позовних вимог до закінчення судових дебатів відповідачкою суду не вносилось. Тобто, відповідачка взагалі не заявила про розподіл судових витрат у порядку, передбаченому чинним цивільно процесуальним законодавством (за законом, статтею 134 ЦПК України, така дія сторони вимагається на початку провадження, разом з першою заявою сторони по суті спору), а також не заявляла про розгляд судом доказів таких витрат до закінчення судових дебатів (за законом, згідно з статтею 246 ЦПК України, така дія передбачена лише внесенням відповідної заяви до закінчення судових дебатів). Також що відповідачка не наводить у своїй не в установленому законом порядку поданій заяві жодних достовірних доказів, які б можна було вважати належними та достатніми для підтвердження дійсної, неспотвореної наявності складу обставин, що є предметом заяви відповідачки від 20.12.2021 р. Усі доказові матеріали відповідачки містять лише визначення певних проміжків часу, які за її твердженням були витрачені представницею відповідачки у рамках консультативно-правового супроводження останньою відповідної цивільної справи. Але ні в договорі про надання правничої допомоги, ні в іншій документації, доданій відповідачкою до заяви про розподіл судових витрат від 20.12.2021 р., не наведено жодних розцінок за певний базовий відрізок часу роботи адвоката Додух О.О. з правничої допомоги у рамках супроводження відповідної справи. Крім того, зважаючи на те, що ціна позову була 30 328, 75 грн., а відповідачка у заяві про розподіл судових витрат вказує суму до стягнення з позивача 20 000 грн., нічим фактично достовірно не підтвердивши фактів надання певних послуг саме такої вартості, її обґрунтованості (не кажучи вже про відсутність й підтвердження самого факту оплати), вважає таку суму належно не обґрунтованою, не співмірною та непропорційною ціні позову, а також завідомо такою, що має намір ввести суд та позивача в оману.

Представниця відповідачки ОСОБА_1 у судовому засіданні просила заяву задовольнити повністю, посилаючись на обставини, вказані у заяві.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, проте її інтереси у суді представляла ОСОБА_1 .

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності відповідачки ОСОБА_3 .

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви повністю, посилаючись на обставини, зазначені у поясненні на заяву про розподіл судових витрат (стягнення витрат на професійну правничу допомогу).

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи № 706/1219/20, суд вважає, що у задоволенні заяви про розподіл судових витрат (стягнення витрат на професійну правничу допомогу) необхідно відмовити повністю з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору (як позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг, так і відзиву), оскільки з огляду на статтю 134 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Наведена норма процесуального закону надає суду право у разі невиконання стороною обов`язку подати попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат відмовити у їх відшкодуванні, за винятком суми сплаченого стороною судового збору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 р. у справі № 904/4494/18).

Провадження у справі за позовом Українського національного інформаційного агенства «Укрінформ» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником, було відкрите ухвалою суду від 13.01.2021 р., провадження у справі було закрите ухвалою суду від 15.12.2021 р. у зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі заяви позивача, направленої до суду 26.08.2021 р.

03.03.2021 р. представниця відповідачки ОСОБА_1 електронною поштою подала до суду клопотання про надання матеріалів судової справи та інші клопотання.

12.04.2021 р. представниця відповідачки ОСОБА_1 направила до суду поштою відзив на позовну заяву, який став першою заявою сторони відповідачки по суті спору.

Проте відзив на позовну заяву (перша заява по суті спору) не містив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

Вказана обставина відповідно до ч. 2 ст. 134 ЦПК України є підставою для відмови у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц від 19.02.2020 р. зазначено, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідачка ОСОБА_3 мала можливість ефективно здійснювати процесуальні права у зв`язку із забезпеченням професійної правничої допомоги, оскільки між нею та адвокатом Додух О.О. 18.11.2019 р. був укладений договір про надання правової допомоги, копія якого наявна в матеріалах справи.

У той же час заява про намір скористатись правом на ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат при вирішенні справи, невирішених під час вирішення позову по суті, яка стала першим документом сторони відповідачки, що містив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, була направлена представницею відповідачки до суду електронною поштою лише 26.11.2021 р., тобто через більш ніж 10 місяців з дня відкриття провадження у справі і більш ніж через 7 місяців з дня направлення представницею відповідачки до суду відзиву на позовну заяву.

Враховуючи зазначені обставини, у задоволенні заяви представниці відповідачки ОСОБА_1 про розподіл судових витрат (стягнення витрат на професійну правничу допомогу) у цивільній справі за позовом Українського національного інформаційного агенства «Укрінформ» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником, необхідно відмовити повністю

Керуючись ст. ст. 133, 134 ч. ч. 1, 2, 270 ч. 1 п. 3 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представниці відповідачки ОСОБА_1 про розподіл судових витрат (стягнення витрат на професійну правничу допомогу) у цивільній справі за позовом Українського національного інформаційного агенства «Укрінформ» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником, відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складений 09 червня 2023 року.

Суддя:М. Ф. Олійник