Справа № 274/3538/23
Провадження № 2/0274/1093/23
У Х В А Л А

про направлення справи за підстудністю

08.06.2023 року Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Вдовиченко Т.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дружини-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на її утримання за період з вересня 2020 по січень 2023 у розмірі 8439,93 грн.

Вирішуючи питання про відкриття провадження в справі, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.6 ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

На виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області отримано витяг з Єдиного державного демографічного реєстру про місце реєстрації відповідача та позивача.

Згідно з інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру №105323 від 08.06.2023 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру №105311 від 08.06.2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Правила підсудності ґрунтуються на основних засадах судочинства, передбачених ст. 129 Конституції України, засадах цивільного судочинства, а також принципах побудови системи судів загальної юрисдикції. Підсудність виступає процесуальним інститутом, що має велике значення для належного відправлення правосуддя. По кожній справі, незалежно від її категорії, перше питання, яке вирішує суддя, це підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Зареєстрованим місцем проживання позивачки ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у с. Термахівка, Київської області.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає із позивачкою.

Позивачка звернулася до суду з вимогами про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дружини, на які поширюються правила альтернативної підсудності визначені ст. 28 ЦПК України.

Водночас, позивачка до позовної заяви долучає довідку про склад сім`ї від 24.04.2023 за №26, видану ОСББ "ДЖЕРЕЛО-4" про те, що вона та її малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 .

Отже, позивачка дійшла висновку, що оскільки вона фактично мешкає за вказаною адресою, а не за зареєстрованим місцем проживання, то ця адреса і є місцем її перебування у розумінні ч. 1 ст. 28 ЦПК України.

Однак, відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування - це житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги. Місце проживання - це житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Згідно з п.5 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою КМУ №265 від 07.02.2022 громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його.

Пунктом 4 цієї постанови передбачено, що особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Отже, чинним законодавством передбачено чіткі вимоги до реєстрації особою місця свого проживання чи перебування.

Разом з тим, норми ЦПК України не містять положень щодо можливості визначення підсудності справи за фактичним місцем проживання позивача, як це зазначено у позовній заяві.

Враховуючи, що зареєстрованим місцем проживання позивачки є адреса: АДРЕСА_2 , справа підсудна Богунському районному суду м. Житомира.

Частиною 9 ст.187 ЦПК України визначено, якщо за результатами розгляду отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, передбаченому ст. 31 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи викладене вище, даний позов не підсудний Бердичівському міськрайонному суду Житомирської області та підлягає направленню за підсудністю до Богунського районного суду м. Житомира (Соборна площа, 1, Житомир, 10014).

Керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 187, 258-261, 353 ЦПК України, суддя -

у х в а л и в :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дружини передати Богунському районному суду м. Житомира (Соборна площа, 1, Житомир, 10014) для розгляду за підсудністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.М. Вдовиченко