Номер провадження 2/754/4923/23
РІШЕННЯ

Іменем України

29 листопада 2023 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого - судді Галась І.А.,

при секретарі - Париста А.С.

за участі: представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції,

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2023 року до Деснянського районного суду міста Києва через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків. Ціна позову - 1080005,13 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року у справі №754/7728/19 у задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року скасовано та прийнято у справі нове судове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 у справі № 754/7728/19 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 за договором поставки збитки на суму 2459312 грн., неустойку - 27 436,80 грн., моральні збитки 10000 грн., судовий збір - 11879,,65 грн. а разом 2 508 628,45 грн. Постановою Касаційного цивільного суду у складі ВС від 09 листопада 2022 року у справі № 754/7728/19 постанову Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року в частині вирішення вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди скасовано, залишено в цій частині в силі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року. Постанову Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року в частині вирішення вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів змінено, виклавши її мотивувальну частини в редакції цієї постанови КЦС ВС. Касаційний цивільний суд у складі ВС від 09 листопада 2022 року у справі № 754/7728/19 у цій постанові зробив висновок, що апеляційний суд зробив правильний висновок про часткове задоволення позовних вимог пр. стягнення на користь позивача коштів, отриманих в якості передоплати за поставку автомобіля та неустойки, проте помилився з мотивами такого висновку, в зв`язку з чим постанова апеляційного суду в цій частині підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частини судового рішення в редакції цієї постанови. Отже, у частині задоволення позовних вимог позивача до відповідача -1 про стягнення збитків на суму 2459312,00 грн. та неустойки на суму 27436,80 грн., моральні збитки 10000 грн., судовий збір -11879,65 грн. (разом 2508328,45 грн.) рішення набрало законної сили 19.05.2021 року.

У приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик Марії Олексіївни на виконанні знаходяться виконавче провадження №71081214 від 17.02.2023 р. про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 за договором поставки збитків у розмірі 2 459 312,00 грн.,неустойки на суму 27436,80 грн., судового збору - 11879,65 грн. Виконавчий лист видано Деснянським районним судом м. Києва 02.02.2023 року на підставі постанови Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року, яку залишено в силі постановою Касаційного цивільного суду у складі ВС від 09 листопада 2022 року (справа №4/7728/19).

Поряд з цим, станом на день подання позову, відповідно до повідомлення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О., вищевказаний борг не сплачений.

Крім того, постановою Головного державного виконавця Деснянського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жиглій В.М. від 01.12.2022 виконавчий лист №754/7728/19 виданий 11.06.2021, за яким з ОСОБА_4 повинно було бути стягнуто 2486748,8 грн. було повернуто стягувачу у зв`язку з неможливістю стягнути кошти з ОСОБА_4 , з огляду на відсутність у останнього будь-якого майна.

Отже, з моменту відкриття виконавчого провадження №71081214 на підставі постанови Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року, яку залишено в силі постановою Касаційного суду у складі ВС від 09 листопада 2022 року (справа №754/7728/19) з ОСОБА_4 не було стягнуто жодної гривні.

Враховуючи вищевикладене, станом на момент подання цього позову залишок невиконаного зобов`язання Відповідача перед Позивача становить 2 508 628,45 грн.

Як зазначалось вище, сума основного зобов`язання Відповідача перед Позивачем за договором поставки становить 2 459 312,00 грн.

З урахуванням вищевказаного Позивачем здійснено нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат, що полягає в компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати. Розмір заборгованості відповідно до розрахунку виконаного Позивачем у період з 19.05.2021 по 09.08.2023 року становить - 1 080 005,13 грн., з яких: розрахована сума трьох процентів річних - 164 335,95 грн.; інфляційні втрати - 915 669,18 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25 серпня 2023 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків - залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

На виконання ухвали суду 05 вересня 2023 року заявником подано заяву про усунення недоліків з додатками.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06 вересня 2023 року Відкрито провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків. Призначено підготовче засідання по названій справі.

13.10.2023 року на адресу суду від представника відповідача - адвоката Пухальської І.С. подано відзив на позовну заяву, відповідно до якої просили відмовити ОСОБА_3 у задоволені позову повністю.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року Закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків. Призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити в задоволені позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, що Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року у справі №754/7728/19 у задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року скасовано та прийнято у справі нове судове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 у справі № 754/7728/19 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 за договором поставки збитки на суму 2459312 грн., неустойку - 27 436,80 грн., моральні збитки 10000 грн., судовий збір - 11879,,65 грн. а разом 2 508 628,45 грн.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі ВС від 09 листопада 2022 року у справі № 754/7728/19 постанову Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року в частині вирішення вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди скасовано, залишено в цій частині в силі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року.

У приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик Марії Олексіївни на виконанні знаходяться виконавче провадження №71081214 від 17.02.2023 р. про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 за договором поставки збитків у розмірі 2 459 312,00 грн.,неустойки на суму 27 436,80 грн., судового збору - 11879,65 грн.

Виконавчий лист видано Деснянським районним судом м. Києва 02.02.2023 року на підставі постанови Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року, яку залишено в силі постановою Касаційного цивільного суду у складі ВС від 09 листопада 2022 року (справа №4/7728/19).

Відповідно до повідомлення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. від 15.08.2023 вих. № 9147 щодо інформації за ВП № 71081214 повідомлено наступне.

На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. перебуває зведене виконавче провадження №71656340 до складу якого входить виконавче провадження №71081214 з примусового виконання виконавчого документа, а саме виконавчий лист №754/7728/19 виданий 02.02.2023 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 за договором поставки збитки у розмірі 2 459 312,00 грн., неустойки -27 436,810 грн., судовий збір -11 879,65 грн. Вищевказаний борг за ВП №71656340 з боржника ОСОБА_4 стягнуто не було.

Окрім цього, судом також встановлено, що постановою Головного державного виконавця Деснянського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жиглій В.М. від 01.12.2022 виконавчий лист №754/7728/19 виданий 11.06.2021, за яким з ОСОБА_4 повинно було бути стягнуто 2 486 748,8 грн. було повернуто стягувачу у зв`язку з неможливістю стягнути кошти з ОСОБА_4 , з огляду на відсутність у останнього будь-якого майна.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30.03.2016 року у справі №6-2168цс15, а також підтверджена постановою Верховного Суду від 19.03.2018 року у справі №718/2080/17-ц.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №459/3560/15-ц зазначено, що оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Аналіз постанов Великої Палати Верховного Суду, в яких застосовувалась частина друга статті 625 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку, що Велика Палата кваліфікує три проценти річних, передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, як спеціальну форму відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. В постанові від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18) Велика Палата вказала, що «за змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

У свою чергу неустойка, штраф, пеня є засобами забезпечення виконання зобов`язань і покликані виконувати насамперед превентивну функцію. В постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) та в постанові від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) Велика Палата вказала, що передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України три проценти річних не є неустойкою і не мають штрафного характеру.

Тому підстав для застосування п. 15 прикінцевих та перехідних положень ЦК України до вказаних правовідносин судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на те, що обставини щодо невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем знайшли своє підтвердження за наслідком досліджених матеріалів по справі, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про відшкодування йому відповідачем інфляційних втрат за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК України, є правомірними, а тому підлягають частковому задоволенню а саме: інфляційні збитки у розмірі 895 419,29. та три проценти річних у розмірі 164 335,95 грн. що разом становить 1059755 гривень 24 копійки.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 три відсотки річних від суми боргу та індекс інфляції в розмірі 1059755 гривень 24 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлено 11 грудня 2023 року.

Суддя: