Справа № 459/3264/23
Провадження № 2/459/606/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Жураковського А.І.

з участю: секретаря судового засідання Ганас К.В.

представника позивача Золочівського В.

представника відповідача Сенів В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія», з участю третьої особи директора ПрАТ «Шахта «Надія» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, та невиплаченої заробітної плати,

В С Т А Н О В И В :

29.09.2023 року позивач звернувся у суд із зазначеним позовом, у якому з врахуванням заяви про зменшення (уточнення) позовних вимог, поданої до суду 01.12.2023 року, просить: 1) визнати незаконним та скасувати наказ приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» від 05 вересня 2023 року №147-к про звільнення ОСОБА_1 з посади охоронця служби безпеки та охорони у зв`язку з невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації згідно з п.2 ст.40 К3пП України;2) поновити ОСОБА_1 на посаді охоронця служби безпеки та охорони приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія»; 3) стягнути з приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» на користь ОСОБА_1 43580,08 грн (сорок три тисячі п?ятсот вісімдесят грн 08 коп) середнього заробітку за час вимушеного прогулу з послідуючим утриманням з цієї суми податків та інших обов?язкових платежів; 4) стягнути з приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» на користь ОСОБА_1 67446,60 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з послідуючим утриманням цієї суми податків та інших обов?язкових платежів. Вважає, що наказ про звільнення є неправомірним, звільнення його з роботи проведено з порушенням норм трудового законодавства, оскільки невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі має бути доведена власником або уповноваженим ним органом, оскільки саме власник є ініціатором звільнення. Стверджує, що пункт 2 ст.40 КЗпП України передбачає звільнення працівника внаслідок неналежного виконання ним своїх обов`язків з причин, які не залежать від працівника і тому не можуть бути поставлені йому у вину. Цими причинами можуть бути недостатня кваліфікація або стан здоров`я працівника. На його думку, вищенаведене свідчить про незаконне звільнення його із займаної посади та є підставою для поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою від 03.10.2023 року провадження у даній справі відкрито та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

30.10.2023 року через канцелярію суду надійшов відзив, у якому представник відповідача зазначив, що звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства. Зокрема стверджує, що підставою для звільнення ОСОБА_1 з роботи були доповідні записки начальника служби охорони ОСОБА_2 . Відповідно до даних записок за час роботи на посаді начальнику служби охорони ОСОБА_2 постійно надходили нарікання і скарги щодо неналежного виконання ОСОБА_1 посадових обов?язків. Стверджує, що звільнення ОСОБА_1 у зв?язку з невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України є законним та обґрунтованим, проведене в порядку, визначеному чинним законодавством України. Вказав, що так як, звільнення ОСОБА_1 є законним та обгрунтованим, підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.

08.11.2023 позивач подав відповідь на відзив (пояснення), у якому вказав, що вказані доповідні, як єдина підстава (доказ) звільнення ОСОБА_1 за п.2 ст.40 КЗпП України не містять фактичних даних, які підтверджують, що через недостатню його кваліфікацію він не може належним чином виконувати покладених на нього трудових обов?язків. Зазначив, що обставини, які свідчать про вину працівника, не можуть наводитися як аргумент, що обгрунтовує необхідність звільнення за пунктом 2 статті 40 КЗпП України. Якщо власник має докази неналежного виконання трудових обов?язків працівником з його вини, він вправі притягнути його до дисциплінарної відповідальності, в тому числі у виді звільнення з роботи на підставі пункту 3 статі 40 КЗпП України.

01.12.2023 сторони у судове засідання не з`явились.

Позивач та його представник подали клопотання про розгляд справи у їхній відсутності. Позовні вимоги підтримали з врахуванням заяви про зменшення (уточнення) позовних вимог, поданої до суду 01.12.2023 року.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, у попередньому судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві.

З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України здійснив судовий розгляд справи на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до наступного висновку.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно запису трудової книжки позивач з 28.08.2020 по 05.09.2023 працював охоронцем підрозділу охорони об`єкту на «ПрАТ» «Шахта «Надія».

Наказом ПрАТ «Шахта «Надія» №173-к від 27 серпня 2020 року ОСОБА_1 прийнято на шахту охоронцем підрозділу охорони об`єкту з окладом 4552 грн в місяць з 28.08.2020. Встановивши працівникові стажування на протязі п`яти робочих змін.

Згідно наказу ПРАТ «Шахта «Надія» № 147-к від 05.09.2023 охоронця служби безпеки та охорони ОСОБА_1 , 05.09.2023 року звільнено у зв?язку з невідповідністю працівника виконуваній роботі, внаслідок недостатньої кваліфікація згідно з п.2 ст.40 К3пП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку. Підстава: доповідна записка ОСОБА_2 .

Згідно довідки відповідача від 22.09.2023 року №15/1029 середньо-годинна заробітна плата ОСОБА_1 становить 86,47 грн. Як видно з останньої, працівник охорони працює позмінно 12 годин в зміну.

Відповідно до довідки відповідача №15/989 від 14.09.2023 року вбачається, що позивач звільнений 05.09.2023 року на підставі наказу 147-к від 05.09.2023 року. Заборгованість по заробітній платі за 2020: листопад - 8243,95 грн, грудень - 7059,36 грн, всього: 15303,31 грн. Нарахована заробітна плата за серпень 2023. Оплата по окладу - 8868,00 грн, доплата за роботу в нічну зміну- 1379,47 грн, доплата за роботу у вечірній час- 394,13 грн, доплата за переробку 2956,00 грн, премія до дня Шахтаря - 500 грн, вислуга років -369,50 грн, всього: 14467,10 грн. Нарахована заробітна плата за вересень 2023 року. Компенсація за невикористану відпустку 4442,57 грн, заробітна плата за вересень 2023 - 1696,18 грн, середньомісячна заробітна плата 15045,49 грн, всього: 21184,24 грн.

Як видно із виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 за період 05.09.2023 року - 26.09.2023 року ПрАТ «Шахта «Надія» здійснила виплату ОСОБА_1 заробітної плати (розрахункових): 12.09.2023 року - 198,75 грн, 13.09.2023 року - 15 303,31 грн (зарплата за листопад-грудень 2020 року (заборгованість погашено), 16.09.2023 року - 15687,89 грн (розрахункові за вересень 2023 року). Всього 31 189, 95 грн.

Згідно повідомлення заступника начальника Державної служби з питань праці Західного міжрегіонального Управління Держпраці Вакули А., було зазначено, що в ході проведення перевірки адміністрацією Підприємства не представлено жодних документів, які б свідчили про невідповідність кваліфікації ОСОБА_1 , яка б зумовила подальшу неможливість продовження виконання ним роботи охоронця служби безпеки та охорони Підприємства. Також, не надано документального підтвердження стану здоров`я ОСОБА_1 , (стійкого зниження працездатності), яке б свідчило про те, що він, як працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов`язків чи їх виконання протипоказано йому за станом здоров`я. Крім того, вказав, що припинення трудових відносин з ОСОБА_1 відбулось в порушення вимог п.2 ст.40 КЗпП України та може свідчити про грубе порушення законодавства про працю, відповідальність за що передбачена статтею 172 КК України, у зв?язку з чим, матеріали проведеної перевірки, відповідно до вимог статті 214 КПК України будуть скеровані до правоохоронних органів для надання юридичної оцінки таким діям керівника Підприємства. Також, вказав, що вищенаведене свідчить про порушення вимог ч.1 ст. 10 Закону України №2136, так як належна йому заробітна плата при звільненні не виплачена на умовах, визначених трудовим (колективним) договором.

Відповідно до доповідних записок від 04.09.2023, 05.09.2023 за час роботи на посаді начальнику служби охорони ОСОБА_2 постійно надходили нарікання і скарги щодо неналежного виконання ОСОБА_1 посадових обов?язків.

Згідно доповідної записки заступника служби охорони ОСОБА_3 від 31.08.2023, ОСОБА_1 неодноразово не виконував усних розпоряджень заступника служби охорони, зокрема, не повідомляв про в?їзд/виїзд автомобільного транспорту, що перевозить вугілля та інші вантажі, неодноразово був помічений під час гри на своєму телефоні замість спостереження за територією шахти по відеокамерах.

Відповідно до розпорядження директора ПрАТ «Шахта «Надія №26 від 22.12.2022 року «Про здійснення обходу (огляду) території шахти» кожен охоронець під час обходу (огляду) території підприємства зобов?язаний здійснювати в диспетчерській ПрАТ «Шахта «Надія відмітку в журналі про результати обходу (огляду) території шахти.

Як видно із записів в журналі охорони, ОСОБА_1 відмовлявся проводити обхід території шахти в нічний час.

Згідно довідки ПрАТ «Шахта «Надія» від 05.09.2023 №24, станом на 05.09.2023, відповідно до штатної чисельності ПрАТ «Шахта «Надія» вакантні поверхневі професії відсутні.

Відповідно до припису Державної служби з питань праці Західного міжрегіонального Управління Держпраці №ЗХ/ЛВ/30139/264/П від 18.10.2023, було встановлено що припинення трудових відносин з ОСОБА_1 відбулось в порушення вимог п.2 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до ч.5 ст.43 Конституції України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з ст. 5-1 К3пП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 К3п України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров?я, які перешкоджають продовженню даної роботи.

Тобто, трудове законодавство дозволяє застосовувати для звільнення працівника норму п.2 ч. 1 ст.40 К3пП України лише у разі, якщо невідповідність працівника займаній посаді виявлена внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров?я.

Згідно з ч. 2 ст. 40 КЗП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2- 5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Згідно з роз?ясненнями, викладеними у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про звільнення за пунктом 2 статті 40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров?я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов?язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров?я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. З цих підстав, зокрема, може бути розірваний трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації або підрозділу у зв?язку з нездатністю забезпечити належну дисципліну праці у відповідній структурі. Висновки атестаційної комісії щодо кваліфікації працівника підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами по справі.

Враховуючи наведене, суд може визнати звільнення працівника правильним, якщо встановить, що воно здійснене на підставі фактичних даних, які підтверджують, що через недостатню кваліфікацію працівник не може належним чином виконувати покладених на нього трудових обов`язків, а від переведення на іншу роботу відмовився.

Крім того, у постанові № 297/3092/15-ц від 30 травня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що суд може визнати звільнення працівника правильним, якщо встановить, що воно здійснене на підставі фактичних даних, які підтверджують, що через недостатню кваліфікацію працівник не може належним чином виконувати покладених на нього трудових обов`язків, а від переведення на іншу роботу відмовився.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, як вбачається з наданих матеріалів, адміністрацією ПрАТ «Шахта «Надія» не представлено жодних документів, які б свідчили про невідповідність кваліфікації ОСОБА_1 , яка б зумовлювала подальшу неможливість продовження виконання ОСОБА_1 роботи охоронця служби безпеки та охорони ПрАТ «Шахта «Надія».

Також не надано документального підтвердження стану здоров`я позивача (стійкого зниження працездатності), яке б свідчило про те, що ОСОБА_1 , як працівник ПрАТ «Шахта «Надія», не може належно виконувати покладених на нього трудових обов`язків чи їх виконання протипоказано йому за станом здоров`я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян в процесі виконання ним трудової функції.

Враховуючи наведене вище, припинення трудових відносин з ОСОБА_1 відбулось в порушення вимог п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до ч.ч.1, 2, ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У п.32 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» прописано, що у випадку стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100.

Із довідки відповідача від 22.09.2023 №15/1029 вбачається, що заробітна плата позивача за липень 2023 становила - 10435,74 грн, за серпень 2023 - 14467,10, що в сумі становить 24902,84 грн. Середньоденний заробіток позивача за ці два місяці складає 24902,84 грн : 24 р.д.= 1037,62 грн) Кількість днів прогулу з 06 вересня 2023 року по 01 грудня 2023 складає 42 робочих дня. Заробітна плата за час вимушеного прогулу становить 1037,62 грн. х 42 р.д. = 43580,04 грн.

Що стосується вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то така не підлягає до задовлення.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Оскільки судом зроблено висновок про незаконне звільнення ОСОБА_1 , який підлягає поновленню на роботі, із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відтак відсутні підстави для застосування ст. 117 КЗпП України, так як звільнення позивача з роботи не наступило.

Отже, звільнення позивача з роботи здійснено не врахувавши вимог ст.42 КЗпП України, без з`ясування усіх передбачених законом обставин, що мали значення для прийняття рішення, пов`язаного з дотриманням конституційного права позивача на працю, а тому спірний наказ підлягає скасуванню як незаконний з поновленням позивача на роботі.

Відповідно до ч. 7 ст.235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно із п.п.2,4 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Що стосується вирішення питання про стягнення судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України то такий стягується пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1073,60 грн за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягненню не підлягає, так як у задоволенні такої вимоги відмовлено.

Щодо судового збору за вимогами про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позивач при подачі позову був звільнений від сплати такого, а відтак судові витрати підлягають стягнення у розмірі 3220, 80 грн (1073, 60 грн х3) з відповідача у користь держави.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 200, 206, 259, 263-265, 273 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ ПрАТ «Шахта «Надія» №147 від 05.09.2023 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи у зв`язку із невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації на підставі п.2 ст.40 КЗпП.

Поновити ОСОБА_1 на посаді охоронця служби безпеки та охорони приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія».

Стягнути з ПрАТ «Шахта «Надія» (, с.Сілець, Червоноградський район, Львівська область) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) 43580 (сорок три тисячі п`ятсот вісімдесят) грн 04 коп середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06.09.2023 по 01.12.2023 (сума зазначена без податків та обов`язкових платежів).

У решті вимог відмовити.

Стягнути з ПрАТ «Шахта «Надія» (, с.Сілець, Червоноградський район, Львівська область) на користь держави 3220 (три тисячі двісті двадцять) грн 80 коп судового збору.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць підлягає до негайного виконання.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06.12.2023

Суддя: А. І. Жураковський