КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 365/601/22 Апеляційне провадження №22-ц/824/9695/2023 Головуючий у суді І інстанції - Хижний Р. В. Доповідач у суді ІІ інстанції - Гуль В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач Гуль В.В.,

судді Мельник Я.С., Матвієнко Ю.О.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Згурівського районного суду Київської області від 11 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Приватного акціонерного товариства (далі - ПрАТ) «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що ОСОБА_2 5 серпня 2021 року о 14 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом марки Renault Kangoo, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці О. Кошового у смт Згурівка Броварського району Київської області, порушуючи вимоги пункту 13.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) України, не дотримувався безпечної дистанції та допустив зіткнення з транспортним засобом марки ВАЗ 21110, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка є власником вказаного транспортного засобу.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

На момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб ВАЗ 21110 був застрахований в ПрАТ «Страхова група «ТАС».

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Renault Kangoo не застрахована, так як його власник ОСОБА_2 звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, як особа з інвалідністю внаслідок війни (ІІ група).

Вартість завданого збитку, з урахуванням коефіцієнту зносу, втрати товарної якості, становить 38 063,14 грн.

ПрАТ «Страхова група «ТАС» відшкодувало майнову шкоду на загальну суму 20 840,70 грн (9 766,36 грн та 11 074,34 грн).

Водночас ПрАТ «Страхова група «ТАС» відмовило у виплаті 4 000 грн у відшкодування витрат, понесених на оцінку вартості збитку, та 5 000 грн - моральної шкоди.

Крім того, позивач зазначала, що недоплачена ПрАТ «Страхова група «ТАС» сума страхового відшкодування складає 17 222,44 грн.

На думку ОСОБА_1 , їй також завдано моральну шкоду внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 .

Позивач вказувала, що під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; в автомобілі також знаходився її малолітній син. Крім того, вона відчувала дискомфорт через неможливість користуватись своїм транспортним засобом.

За таких обставин ОСОБА_3 просила суд стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» недоплачене страхове відшкодування у розмірі 17 222,44 грн; стягнути з ОСОБА_2 10 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 11 квітня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 недоплачене страхове відшкодування у розмірі 17 222,44 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова група «ТАС`на користь ОСОБА_1 627,85 грн у відшкодування судового збору, 4 000 грн - вартості оцінки розміру матеріального збитку, 5 061,25 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 364,55 грн у відшкодування судового збору, 2 938,75 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова група «ТАС», посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, а також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення в частині задоволених позовних вимог до нього скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову у цій частині відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не встановив факт настання страхового випадку, тому помилково стягнув суму страхового відшкодування.

Зазначає, що, уклавши договір страхування, страхувальник погодився з його умовами, а саме з пунктом 21.11.1.3 договору, за яким розрахунок розміру страхового відшкодування здійснюється на підставі калькуляції вартості відновлювального ремонту, що складена страховиком з урахуванням зносу і за цінами на дату страхового випадку.

Також стверджує, що не отримувало копію позовної заяви, тому суд першої інстанції не мав права проводити розгляд справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, законним і таким, що ухвалене без порушення вимог законодавства.

У порядку частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заявником оскаржується рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова група «ТАС», тому судове рішення в іншій частині не є предметом апеляційного перегляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що умови договору страхування та чинне законодавство про страхування не обмежують страхувальника, у випадку його незгоди із нарахованим та виплаченим страховим відшкодуванням, доводити інший розмір такого відшкодування у передбачений законом спосіб.

Вказав, що ПрАТ «Страхова група «ТАС`не скористалося своїм правом на звернення до суду з клопотанням про призначення судової авто-товарознавчої експертизи для визначення матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу.

Звіт щодо вартості матеріального збитку № 79/02-22 від 10 лютого 2022 року суд першої інстанції вважав належним та допустимим доказом.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб марки ВАЗ 21110, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , належить на праві власності позивачу ОСОБА_1

5 серпня 2021 року о 14 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом марки Renault Kangoo, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці О. Кошового у смт Згурівка Броварського району Київської області, порушуючи вимоги пункту 13.3 ПДР України, ОСОБА_2 не дотримувався безпечної дистанції та допустив зіткнення з транспортним засобом марки ВАЗ 21110, 2003 року випуску, номерний НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті цього транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Згурівського районного суду Київської області від 24 грудня 2021 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Автомобіль ВАЗ 21110, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований в ПрАТ «Страхова група «ТАС» згідно договору добровільного комплексного страхування № AZ15 1237942 від 1 березня 2021 року. За умовами Договору: програма - «Легке КАСКО», опція - «1+2», страхова сума - 100 000 грн, франшиза - 0 грн, вартість ТЗ - до 300 000 грн.

5 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про настання події.

Згідно ремонтної калькуляції № 2192940 від 6 травня 2022 року вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 21110, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , складає 27 590,70 грн, розмір експлуатаційного зносу - 6 750 грн, що разом становить 20 840,70 грн.

6 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування.

ОСОБА_1 виплачено страхове відшкодування у загальному розмірі 20 840,70 грн, двома платежами: 11 074,34 грн та 9 766,36 грн.

Відповідно до звіту щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, № 79/02-22 від 10 лютого 2022 року, складеного оцінювачем Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Клевер Експерт», вартість завданого матеріального збитку без урахування ПДВ становить 38 063,14 грн.

ОСОБА_1 відмовлено у перегляді рішення про суму виплати страхового відшкодування.

ОСОБА_1 також відмовлено Моторним (транспортним) страховим бюро України (далі - МТСБУ) у виплаті майнової шкоди, оскільки транспортний засіб забезпечений договором добровільного страхування (КАСКО) в ПрАТ «Страхова група «ТАС».

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (частина перша статті 16 Закону України «Про страхування»).

Статтею 980 ЦК України визначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з:1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування);2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства (стаття 982 ЦК України).

Аналогічне положення закріплене і у статті 4 Закону України «Про страхування».

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно з частиною першою статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний: 1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; 2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові;3) у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.Страхова виплата за договором особистого страхування здійснюється незалежно від сум, що виплачуються за державним соціальним страхуванням, соціальним забезпеченням, а також від відшкодування шкоди.Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору; 4) відшкодувати витрати, понесені страхувальником у разі настання страхового випадку з метою запобігання або зменшення збитків, якщо це встановлено договором; 5) за заявою страхувальника у разі здійснення ним заходів, що зменшили страховий ризик, або у разі збільшення вартості майна внести відповідні зміни до договору страхування; 6) не розголошувати відомостей про страхувальника та його майнове становище, крім випадків, встановлених законом.

Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (частина друга статті 8 Закону України «Про страхування»).

Страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі:1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом (частина перша статті 991 ЦК України).

Також підстави для відмови страховика у здійсненні страхової виплати або страхового відшкодування визначені статтею 26 Закону України «Про страхування».

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до пункту 21.11.1.2 договору страхування, розмір страхового відшкодування розраховується страховиком виходячи з суми завданого внаслідок настання страхового випадку розміру матеріального збитку.

Відповідно до пункту 21.11.1.3.1 договору страхування, матеріальний збиток визначається згідно з калькуляцією вартості відновлювального ремонту, що складена страховиком із застосуванням відповідним чином сертифікованого в Україні програмного забезпечення, або згідно з актом товарознавчого дослідження (за вибором страховика).

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що пунктом 21.11.1.3.1 договору страхування визначено процедуру розрахунку страхового відшкодування, яке здійснюється на основі калькуляції страховика щодо вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу.

Водночас, проаналізувавши норми права та умови договору страхування, суд зазначив, що страхувальник не позбавлений можливості, у випадку його незгоди із нарахованим та виплаченим страховим відшкодуванням, доводити інший розмір такого відшкодування у передбачений законом спосіб.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 як на підтвердження своїх вимог посилалася на звіт щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, № 79/02-22 від 10 лютого 2022 року, складеного ТОВ «Клевер Експерт», який на її думку підтверджує розмір завданих їй збитків.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом першої інстанції на підставі наданого позивачем доказу встановлено, що розмір завданого позивачу матеріального збитку без урахування ПДВ становить 38 063,14 грн.

ПрАТ «Страхова група «ТАС» сплачено грошові кошти у розмірі 20 840,70 грн.

За таких обставин сума недоплаченого страхового відшкодування складає 17 222,44 грн.

Суд першої інстанції дослідив наданий позивачем доказ у сукупності з іншими, наявними у матеріалах справи доказами і дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з ПрАТ «Страхова група «ТАС» суми недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 17 222,44 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, врахувавши положення статей 988 ЦК України, а також положення Закону України «Про страхування», дійшов правильного висновку про задоволення позову в частині вимог до ПрАТ «Страхова група «ТАС».

Посилання заявника на те, що суд першої інстанції не встановив факт настання страхового випадку, тому помилково стягнув суму страхового відшкодування, відхиляються колегією суддів з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 9.22 договору страхування страховий випадок - це передбачена договором подія, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату/виплату страхового відшкодування за договором страхувальнику або іншій, визначеній договором особі.

Судом першої інстанції встановлено, що 5 серпня 2021 року о 14 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом марки Renault Kangoo, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці О. Кошового у смт Згурівка Броварського району Київської області, порушуючи вимоги пункту 13.3 ПДР України, ОСОБА_2 не дотримувався безпечної дистанції та допустив зіткнення з транспортним засобом марки ВАЗ 21110, 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті цього транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вирішуючи спір, суд, правильно застосувавши положення статей 979, 980, 982 ЦК України, статті 8, 9 Закону України «Про страхування» та умови договору страхування

від 1 березня 2021 року, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про те, що мав місце страховий випадок, який передбачений умовами договору страхування.

Крім того, як встановлено судом, ОСОБА_1 виплачено страхове відшкодування у загальному розмірі 20 840,70 грн, двома платежами: 11 074,34 грн та 9 766,36 грн.

Таким чином, виплативши суму відшкодування, попередньо визначивши її, ПрАТ «Страхова група «ТАС» погодилася з тим, що відбувся страховий випадок.

Доводи заявника про те, що, уклавши договір страхування, страхувальник погодився з його умовами, а саме з пунктом 21.11.1.3 договору, за яким розрахунок розміру страхового відшкодування здійснюється на підставі калькуляції вартості відновлювального ремонту, що складена страховиком з урахуванням зносу і за цінами на дату страхового випадку, також не спростовують правильності висновку суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з тим, що страхувальник не обмежений у праві доведення іншого розміру страхового відшкодування, у випадку незгоди з розрахунком страховика.

Крім того, колегія суддів враховує, що ПрАТ «Страхова група «ТАС» не скористалося своїм правом на звернення до суду з клопотанням про призначення судової авто-товарознавчої експертизи для визначення матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу.

Щодо доводів заявника про неотримання ним копії позовної заяви, апеляційний суд зазначає наступне.

У відзиві на позов, який надійшов на адресу суду першої інстанції 1 лютого 2023 року, ПрАТ «Страхова група «ТАС» зазначає, що 13 січня 2023 року на його адресу електронної пошти надійшла фотокопія позовної заяви ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається

(стаття 44 ЦПК України).

Учасник судового процесу зобов`язаний з розумним інтервалом часу самостійно цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на викладене заявник не був обмежений у праві отримати копію позовної заяви ОСОБА_1 у паперовому вигляді шляхом направлення відповідної заяви на адресу суду першої інстанції.

За таких обставин вказані доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову у відповідній частині і не можуть слугувати підставою для скасування судового рішення.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення про задоволення позову.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з тим, що суд апеляційної скарги дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені відповідачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» - залишити без задоволення.

Рішення Згурівського районного суду Київської області від 11 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник