Справа №479/967/23
Провадження №2/479/323/23
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

07 грудня 2023 року смтКриве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Репушевської О.В.,

за участі: секретаря судового засідання Добровольської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №479/967/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування в особі Кривоозерської селищної ради Миколаївської області про позбавлення батьківських прав,

у ч а с н и к и с п р а в и :

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник третьої особи ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. Мотивував свої вимоги тим, що ОСОБА_2 є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_4 , 2015 року народження, з народження дитина проживає біля позивача на перебуває на його утриманні, будь-яких витрат на дитину відповідач не надає, не цікавиться її станом здоров`я, розвитком, навчанням, всі обов`язки щодо виховання дитини та матеріального забезпечення, позивач виконує самостійно, тому просить суд винести рішення, яким позбавити ОСОБА_2 батьківських прав, відносно ОСОБА_4 , 2015 року народження.

В судове засідання позивач не з`явився, надіслав заяву з проханням справу слухати в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила, відзив не надала, тому суд, у відповідності до ст.280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи - орган опіки та піклування Кривоозерської селищної ради Миколаївської області в судовому засіданні 13 листопада 2023 року не заперечувала проти задоволення заявлених вимог.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно положень ст.ст.9,18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Відповідно до положень ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України").

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Приписами вказаної Конвенції, Закону України "Про охорону дитинства", Європейської Конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимога ст.150 СК України.

Зі змісту нормативних положень ст.150 СК України вбачається, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно приписів ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до положень ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Положеннями ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно Кривоозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 11 червня 2019 року.

Як вбачається з довідки №17-09/35/186, виданої Луканівським старостинським округом Первомайського району Миколаївської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно проживає разом з батьком ОСОБА_1 , 1995 року народження за адресою АДРЕСА_1 . Мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі не проживає, участі в житті дитини не приймає.

Орган опіки і піклування вбачає за доцільне та таким, що відповідає інтересам дитини позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , 1996 року народження, стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , 2015 року народження, що викладено у висновку Кривоозерської селищної ради, як органу опіки та піклування Миколаївської області №08-25/344 від 29 травня 2023 року.

Згідно характеристики виданої Курячелозівським старостинським округом ОСОБА_2 , була зареєстрована на території старостинського округу з 18 січня 2013 року по 15 травня 2015 року. Деякий час вона проживала в іншому населеному пункті, де народила доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За час проживання на території села, характеризувалася нижче задовільно, не мала навиків по господарству та вихованню дітей. В будинку завжди був безлад. Санітарно-гігієнічні норми не виконувались, про що неодноразово проводилась бесіда працівниками старостинського округу та і районною службою в справах дітей. Не зловживала спиртними напоями. На даний час місце проживання та спосіб проживання не відомі.

Оцінюючи в сукупності надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню своєї доньки, з якою не спілкується, турботи та уваги до неї не проявляє, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд та лікування. Донька проживає з батьком, який забезпечує її усім необхідним для нормального розвитку та виховання. За таких обставин, суд визнає позовні вимоги законними, обґрунтованими, та такими що підлягають задоволенню, тому відповідача слід позбавити батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 , 2015 року народження.

Керуючись ст.ст. 4, 76, 81, 89, 206, 247, 264, 265, 280-289, 352-354 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 155, 160, 161, 164 СК України, суд -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування в особі Кривоозерської селищної ради Миколаївської області про позбавлення батьківських прав -задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт.Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, актовий запис про народження №34 від 12 травня 2015 року, складений Кривоозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.ст.273, 289 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя :