Справа № 291/1160/22
Ружинський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

( З А О Ч Н Е )

І м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2023 року

Ружинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Митюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ружині Житомирської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , представник позивача Перегуда Анатолій Павлович

до ОСОБА_3

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Перегуда Анатолій Павлович звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 07 жовтня 2019 року близько 19 години 12 хвилин ОСОБА_3 керувала технічно справним автомобілем марки VOLKSWAGEN POLO реєстраційний номер НОМЕР_1 . Рухаючись поблизу будинку №119 по вул. Сквирській в с. Заріччя, Ружинського району, Житомирської області в напрямку смт. Ружин, Житомирської області, водій ОСОБА_3 під час руху по прямій горизонтальній асфальтованій ділянці дороги, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, в порушення вимог пунктів 2.3 б, 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які рухалися в попутному напрямку біля правого краю проїзної частини, та яких вона об`єктивно спроможна була виявити, негайно не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого нею транспортного засобу, внаслідок чого передньою правою частиною транспортного засобу здійснила наїзд на вказаних пішоходів.

Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 померла в Київській обласній клінічній лікарні.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 2.3 б, 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, знаходяться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної остановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідки.

За даним фактом слідчим відділом Ружинського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області внесені відомості до ЄРДР за №0000243 від 08.10.2019 із правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 286 КК України.

Обвинувальним вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 02.10.2020 по справі №291/398/20 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено їй покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Окрім цього, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 80000 гривень та витрати на правничу допомогу в сумі 10000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 100200 гривень, моральну шкоду в сумі 300000 гривень та витрати на правничу допомогу в сумі 10000 гривень.

Вироком Житомирського апеляційного суду від 01.11.2021 апеляційну скаргу прокурора Бердичівської місцевої прокуратури Сидоренка О.М. задоволено. Апеляційні скарги представника потерпілих Перегуди А.П. , захисника Князєва В.В. зі змінами та доповненнями захисника Васильчука В.П. задоволено частково. Вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 02.10.2020 щодо ОСОБА_3 в частині призначеного покарання скасовано. Ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_3 призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України - 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Внесено зміни у вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 02.10.2020 щодо ОСОБА_3 . Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, в розмірі 15 000 грн. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, в розмірі 15000 грн. Виключено з мотивувальної частини вироку Андрушівського районного суду Житомирської області від 02.10.2020 щодо ОСОБА_3 висновки суду про спричинення з вини ОСОБА_3 пішоходу ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, а також посилання як на доказ вини ОСОБА_3 на висновок СМЕ №26 від 18.01.2020 щодо спричинених ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень. Початок строку відбування покарання визначено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання. В решті вирок залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 гривень.

ОСОБА_3 вчинила тяжкий злочин, який забрав життя рідної доньки позивачки- ОСОБА_4 , у зв`язку із чим їй заподіяно моральну шкоду.

Відповідач на момент подання позовної заяви відмовляється в добровільному порядку відшкодувати завдані збитки внаслідок ДТП, через що вони мають бути стягнені з неї судом в примусовому порядку.

Діями відповідача позивачу спричинено моральну шкоду. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 400 000 грн. внаслідок смерті близької їй людини, її доньки. Вона втратила радість від життя, від спілкування та майбутню підтримку з боку своєї доньки. Ці моральні страждання важко перенести, та неможливо оцінити їх у грошовому еквіваленті. Донька позивача загинула внаслідок грубого порушення правил дорожнього руху зі сторони водія. Порушені її нормальні життєві стосунки, тривалий час відчуває душевні страждання, які переслідують її постійно. При вирахуванні розміру моральної шкоди виходила також із принципів розумності та справедливості, оскільки наслідки від ДТП непоправні та доньку не повернути.

Зазначені протиправні дії відповідача потягли за собою численні негативні явища для позивача, які стали причинами зміни звичного для неї способу життя, тобто були порушені нормальні та звичні для життя зв`язки , які змусили її докладати додаткових зусиль задля їхнього відновлення. Все наведене спричинило їй душевні страждання та завдало моральних втрат, у зв`язку з чим вона перебуває в стані постійної напруги, погіршився її стан здоров`я, з`явився постійний головний біль, роздратованість та втома. Позивач втратила сон, весь час змушена засипати за допомогою лікарських препаратів.

Розмір заподіяної моральної шкоди визначити позивачу важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести позивачу та її родині, витрати пов`язані з відновленням її психічного стану, відпочинком від усього що сталося зі мною та членами її родини.

Таким чином, внаслідок суспільно-небезпечних дій ОСОБА_3 , які проявилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху відповідачем, що спричинило смерть ОСОБА_4 , позивачу як матері були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характеру немайнових втрат вона оцінює в 400000 грн. (чотириста тисяч гривень), які підлягають відшкодуванню (компенсації) ОСОБА_3 у повному обсязі.

Ухвалою суду від 02 вересня 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження з призначенням у такій підготовчого судового засідання. При цьому, відповідачці запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 23 грудня 2022 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті.

В судове засідання позивач та його представник - адвокат Перегуда А.П. не зявилися, направили до суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце проведення такого булла сповіщена у визначеному законом порядку. У визначений в ухвалі про відкриття провадження судом строк, відзиву на позов не подала, як і будь-яких інших заяв та клопотань.

За таких обставин, за згоди сторони позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, відповідно до якої, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини першої та пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.

Судом встановлено, що 07 жовтня 2019 року близько 19 години 12 хвилин ОСОБА_3 керувала технічно справним автомобілем марки VOLKSWAGEN POLO реєстраційний номер НОМЕР_1 . Рухаючись поблизу будинку №119 по вул. Сквирській в с. Заріччя, Ружинського району, Житомирської області в напрямку смт. Ружин, Житомирської області, водій ОСОБА_3 під час руху по прямій горизонтальній асфальтованій ділянці дороги, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, в порушення вимог пунктів 2.3 б, 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішоходів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які рухалися в попутному напрямку біля правого краю проїзної частини, та яких вона об`єктивно спроможна була виявити, негайно не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого нею транспортного засобу, внаслідок чого передньою правою частиною транспортного засобу здійснила наїзд на вказаних пішоходів.

Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 померла в Київській обласній клінічній лікарні.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 2.3 б, 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, знаходяться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної остановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідки.

Вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 02.10.2020 по справі №291/398/20 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено їй покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Окрім цього, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 80000 гривень та витрати на правничу допомогу в сумі 10000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 100200 гривень, моральну шкоду в сумі 300000 гривень та витрати на правничу допомогу в сумі 10000 гривень.

Вироком Житомирського апеляційного суду від 01.11.2021 апеляційну скаргу прокурора Бердичівської місцевої прокуратури Сидоренка О.М. задоволено. Апеляційні скарги представника потерпілих Перегуди А.П. , захисника Князєва В.В. зі змінами та доповненнями захисника Васильчука В.П. задоволено частково. Вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 02.10.2020 щодо ОСОБА_3 в частині призначеного покарання скасовано. Ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_3 призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України - 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Внесено зміни у вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 02.10.2020 щодо ОСОБА_3 . Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, в розмірі 15 000 грн. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, в розмірі 15000 грн. Виключено з мотивувальної частини вироку Андрушівського районного суду Житомирської області від 02.10.2020 щодо ОСОБА_3 висновки суду про спричинення з вини ОСОБА_3 пішоходу ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, а також посилання як на доказ вини ОСОБА_3 на висновок СМЕ №26 від 18.01.2020 щодо спричинених ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень. Початок строку відбування покарання визначено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання. В решті вирок залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 гривень.

Загибла, ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Ружинською селищною радою Ружинського району Житомирської області 30.05.1986 року, де матірю потерпілої ОСОБА_4 значиться - ОСОБА_1 ( а.с. 6); свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 виданого 07.09.2002 року Відділом реєстрації актів громадського стану Ружинського районного управління юстиції, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , зареєстрували шлюб 07.09.2002 року, прізвище після реєстрації потерпілої змінено на ОСОБА_4 (а.с.6); паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 виданим 16.09.2002 року Ружинським РВ УМВС України в Житомирській області на ім`я ОСОБА_1 (а.с.5).

Крім того як вбачається з матеріалів кримінального провадження (291/398/20) №100243 від 08.10.2019 року, ОСОБА_1 по справі була визнана потерпілою, цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявляла.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У позовній заяві, позивач зазначила, що смерть її дочки призвела до негативних наслідків, які настали для неї, у зв`язку з втратою рідної дитини. Ця втрата дуже вплинула не лише на їх психологічний стан, а й фізичне здоров`я, вона тривалий час почувала себе недобре, втратила сон, не могли змиритися з тим, що її рідної дочки, яку вона дуже любила, більше немає поруч.

Наслідки перенесеної психологічної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, відчуття власної неповноцінності, тривога з приводу майбутнього.

Думки про смерть дочки не залишають її і до теперішнього часу

Моральну шкоду не можливо відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За змістом ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідач ОСОБА_3 у визначеному законом порядку визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_4 , яка є дочкою позивачки.

Зважаючи на вищенаведене, та те, що між злочинними діями відповідача та завданою позивачу моральною шкодою, є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих моральних страждань, втрат немайнового характеру, є усі підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди, при цьому з урахуванням встановлених судом обставин справи.

При вирішенні заявленого потерпілою цивільного позову, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, встановлених судом обставин вчиненого кримінального діяння, ступеню вини відповідача (вчинила злочин з необережності, на момент постановлення рішення у справі будь-якої шкоди не відшкодувала), суд приходить до висновку, що цивільний позов, заявлений потерпілою щодо стягнення з ОСОБА_3 на її користь моральної шкоди є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню в сумі 300000 гривень.

При цьому, суд виходить з тривалості та глибини фізичних та душевних страждань потерпілої, яких вона зазнала через втрату дочки. Дає оцінку перенесеним потерпілою внаслідок злочину моральним та фізичним стражданням, вимушеним довічним змінам у її житті, пов`язаних із смертю рідної їй людини, крім того, понесеним у зв`язку з цим матеріальними витратами.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно вимог ч. 2. ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

В ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно вимог ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналізуючи наведене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності, враховуючи всі аспекти та складність справи, яка не представляє складності, позов, поданий позивачкою невеликого змісту, не потребує значного часу для його виготовлення, на думку суду такі витрати позивача не були неминучими.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правничої допомоги від 04.08.2022 року (а.с. 12), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.13), копію ордеру на надання правничої допомоги (а.с.14), акт наданих послуг правничої допомоги відповідно до договору від 04.08.2022 року (а.с.15), квитанцію до прибуткового ордеру № б/н від 17.08.2022 року (а.с.16).

Тобто судові витрати позивача по оплаті послуг на надання правової допомоги склали 10000 грн. Що підтверджено вищевказаними доказами.

При цьому суд враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 16.04.2020 року по справі №727/4597/19 щодо того, що підтвердження факту отримання адвокатом коштів від клієнта може доводитися складеним в довільній формі документом (квитанцією, довідкою), оскільки відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката.

Таким чином, з врахуванням виконаної адвокатом роботи, враховуючи категорію справи, обсяги виконаної роботи є незначними, а також з урахуванням принципів пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного та ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача Перегуда Анатолій Павлович

до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,РНОКПП НОМЕР_5 , жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , жительки АДРЕСА_2 300000 (Триста тисяч) грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , жительки АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в сумі 4500 грн. (Чотири тисячі п`ятсот гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,РНОКПП НОМЕР_5 , жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , жительки АДРЕСА_2 витрати на правову допомогу адвоката в сумі 2000 (Дві тисячі) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідачем може бути подано заяву до Ружинського районного суду Житомирської області про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О. В. Митюк.