Справа № 635/1165/22
Провадження № 2/545/286/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2023 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді : Гальченко О.О.,

при секретарі : Безгубенко Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 17.02.2022 року звернувся до Харківського районного суду Харківської області із позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючи на те, що гр. ОСОБА_1 є основним наймачем 2-х кімнатної ізольованої квартири житловою площею 30,6 кв.м. по АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 118 ЖК України, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів

Згідно ч. 2 ст. 119 ЖК України відповідно до «Основ житлового законодавства Союзу PCP і союзних республіку випадках», визначених Радою Міністрів СРСР, службові жилі приміщення можуть надаватися окремим категоріям військовослужбовців.

За рішенням Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 14.08.2007 квартира має статус службового житла та була йому надана на підставі ордеру, як військовослужбовцю, на склад сім`ї 3 особи : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ( дружина ), ОСОБА_3 ( донька ) ( копії додаються ).

Між тим, відповідно до п. 25 розділу 1У «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 № 380, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.09.2018 за № 1020/32472, підлягають виселенню із службового жилого приміщення ( зі службової жилої площі ) без надання іншого жилого приміщення: колишні члени сім`ї військовослужбовця, які залишилися проживати у ньому після розірвання шлюбу ( у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу ).

Поряд з цим, до видання наказу Міністра оборони за № 380 від 31.07.2018 діяла «Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністра оборони України від 30.11.2011, згідно до абз. 4 п. 5.10. розділу У також передбачалось, що підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення особи, які самоуправно зайняли жилу площу, і колишні члени сім`ї військовослужбовця чи працівника, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу, також особи, які підпадають під підстави, передбачені ст. 116 ЖК Української PCP.

За рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13.10.2011 шлюб між ним і відповідачкою ОСОБА_2 було розірвано ( копія додається ).

З 01.07.2017 він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 ( копія додається ). У шлюбі вони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( копія додається ). На даний час дружина із сином зареєстровані та він з ними мешкає разом за вищевказаною адресою ( копія додається ). Разом з ними за цією ж адресою зареєстрована та фактично проживає неповнолітня донька його дружини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже , у квартирі житловою площею 30,6кв.м. фактично мешкають чотири особи, що вже перевищує норму житлової площі на одну особу 8,32 кв.м.

Поряд з цим, у спірній квартирі рахується зареєстрованою його колишня дружина - ОСОБА_2 ( копія додається ), яка фактично у квартирі не мешкає з 2009 року та після розлучення забрала свої речі і переселилась у квартиру, яка належить її батькам в АДРЕСА_2 .

Факт не проживання відповідачки у спірній квартирі більше 6 місяців підтверджується актом обстеження, а також постановою Харківського апеляційного суду від 22.09.2021 у справі № 635/3180/18 у мотивувальній частині якої зокрема зазначено : «Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_3 не проживає понад встановлений ст.71 ЖК України строк».

Згідно ст. 82 ч. 4 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Отже, як колишній член сім`ї військовослужбовця, відповідачка ОСОБА_2 «де-юре» втратила право користування спірним житловим приміщенням, добровільно з нього виселилась та на час подання позову у спірній квартирі не проживає.

Поряд з тим факт реєстрації ОСОБА_2 у спірній квартирі створює для нього, як основного наймача житла та членів його сім`ї, які мешкають разом зі ним, ряд перешкод та незручностей. Це і надмірне нарахування плати за комунальні послуги, і відсутність можливості отримати житлову субсидію та і взагалі він позбавлений можливості вільно володіти, користуватися житлом на власний розсуд.

Він неодноразово звертався до відповідачки з проханням добровільно знятись з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , на що ОСОБА_2 відповідала відмовою.

Наразі йому стало відомо, що 17.12.2021 квартирно-експлуатаційним відділом міста Харкова ( 3-я особа ) на адресу відповідачки за місцем її реєстрації, за місцем фактичного проживання були надіслані листи з пропозицією протягом 10 календарних днів з моменту отримання листа, знятися з реєстрації з вказаної житлової площі у добровільному порядку ( копії додаються ).

Зазначені листи були отримані відповідачкою ОСОБА_2 за місцем її мешкання особисто 24.02.2021 та її довіреною особою за місцем реєстрації 04.01.2022 ( копії квитанцій і роздруківок із сайту Укрпошти додаються ).

Станом на день подання позову ОСОБА_2 з реєстрації не знялась.

З 04.04.2016 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру»

10.12.2015 Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» № 888Л/ІІІ, яким функції з реєстрації місця проживання громадян делеговані органам місцевого самоврядування ( раніше цю функцію здійснювала Державна міграційна служба ). Постанова Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 розроблена на виконання цього закону, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і визначає порядок реєстрації, виходячи з нових вимог.

Відповідно п. 3 вищезгаданих «Правил…», реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою ( у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено ) ( орган реєстрації ) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Згідно п. 4 «Правил…», реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів.

Згідно п. 26 «Правил…», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі :

-заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11;

-рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;

-свідоцтва про смерть;

-повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;

-інших документів, які свідчать про припинення;

-підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства ( інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні );

-підстав для перебування бездомної особи на обліку/для отримання бездомною особою соціальних послуг у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту ( письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту );

-підстав на право користування житловим приміщенням ( закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі ( у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання ), відчуження житла та інших визначених законодавством документів.

Відповідно абз. 9 п. 26 «Правил реєстрації місця проживання особи зняття з реєстрації місця проживання особи» може проводитися у тому числі на підставі інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням ( закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі ( у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання ), відчуження житла та інших, визначених законодавством документів.

Зняття з реєстрації місця проживання на підставах, визначених в абз. 8, 9 цього пункту, здійснюється за клопотанням уповноваженої особи спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або за заявою власника/наймача житла або їх представників.

Враховуючи наведені підстави щодо можливості зняття з реєстрації ОСОБА_2 14.01.2022 він звернувся із письмовою заявою про зняття з реєстрації місця проживання особи ( відповідачки ОСОБА_2 ) до Пісочинської селищної Ради ( копія листа додається ). За результатами розгляду заяви ним отримана відповідь від 19.01.2022 за підписом керуючого справами ( секретар ) виконавчого комітету Пісочинської селищної ради - А.Уманцева про відмову зняття ОСОБА_2 з реєстрації та рекомендовано звернутись до суду ( копію листа додано ).

Враховуючи вищенаведені обставини та положення спеціального нормативного документу п. 25 розділу ІУ «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 № 380, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.09.2018 за № 1020/32472, на час його звернення до суду відповідачка може вважатися такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_3 після розірвання шлюбу з військовослужбовцем, у спірному приміщенні протягом тривалого часу, у тому числі на час подання цього позову, остання не проживає, що не створює необхідності ставити питання про її виселення.

Тим часом, відповідачка ОСОБА_2 є зареєстрованою у спірній квартирі за вищевказаною адресою, що створює для позивача, як основного наймача житла і членів його сім`ї ряд незручностей, як то : при сплаті комунальних послуг, неможливістю звернутись за оформленням субсидії, вільного користування житловим приміщенням, тощо. Отже, йде мова про порушення його прав - як користувача житла.

Поряд з тим, незважаючи на його прохання та пропозицію квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова відповідачка добровільно не знімається з реєстрації у кв. АДРЕСА_3 , у якій вона фактично не проживає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тобто таку особу можна зняти з реєстрації без її згоди виключно на підставі рішення суду.

Зазначені обставини змушують його звернутись за захистом порушених прав до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Тому, усунення перешкод у здійсненні його права, як наймача користування житловим приміщення шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту його порушених прав.

Прохав : Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_3 та стягнути з відповідачки на його користь сплачений судовий збір.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу. На цей час на території Харківської області тривають активні бойові дії.

Розпорядженням Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосудця під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ, територіальна підсудність справ Харківського районного суду Харківської області визначена за Полтавським районним судом Полтавської області.

Ухвалою судді Полтавського райсуду Полтавської області від 05.01.2023 відкрито провадження у справі.

В судове засідання сторони у справі не з`явилися. Представник позивача адвокат Матюшко Л.І. надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, де позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити,не заперечувала щодо розгляду справи в заочному порядку. Треті особи : Пісочинська селищна рада Харківського району Харківської області та Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків МО України надали заяви про розгляд справи у відсутності їх представників, де не заперечували щодо задоволення позову ( а. с. 52, 53, 55 ).

Відповідачка повторно не з`явилася в судові засідання з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлялася належним чином про день та час розгляду справи шляхом направлення повідомлень смс та подачі оголошення на сайті суду через воєнний стан, про що маються докази у справі, що згідно вимог чинного законодавства є належним повідомленням. Від неї не надійшло відзиву на позов, будь-яких заяв про поважність причин не явки або про відкладення слухання справи Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності не з`явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи в заочному порядку згідно ст. 223, 280-281 ЦПК України.

Судом встановлено всі обставини, на які послався в позові позивач і вони підтверджуються матеріалами справи на а. с. 8 31.

А саме : ОСОБА_1 є основним наймачем 2-х кімнатної ізольованої квартири житловою площею 30,6кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

За рішенням Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 14.08.2007 року квартира має статус службового житла та була йому надана на підставі ордеру, як військовослужбовцю, на склад сім`ї 3 особи : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ( дружина ), ОСОБА_3 ( донька ).

Між тим, відповідно до п. 25 розділу ІУ «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 № 380, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.09.2018 за № 1020/32472, підлягають виселенню із службового жилого приміщення ( зі службової жилої площі ) без надання іншого жилого приміщення: колишні члени сім`ї військовослужбовця, які залишилися проживати у ньому після розірвання шлюбу ( у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу) .

Поряд з цим, до видання наказу Міністра оборони за № 380 від 31.07.2018 діяла «Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 року, згідно до абз.4ацу 4 пункту 5.10 розділу У також передбачалось, що підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення особи, які самоуправно зайняли жилу площу, і колишні члени сім`ї військовослужбовця чи працівника, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу, також особи, які підпадають під підстави, передбачені статтею 116 Житлового кодексу Української PCP.

За рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13.10.2011 шлюб між ним і відповідачкою ОСОБА_2 було розірвано.

З 01.07.2017 він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . У шлюбі вони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час дружина із сином зареєстровані та він з ними мешкають разом за вищевказаною адресою. Разом з ними за цією ж адресою зареєстрована та фактично проживає неповнолітня донька його дружини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У квартирі житловою площею 30,6кв.м. фактично мешкають чотири особи, що вже перевищує норму житлової площі на одну особу 8,32кв.м.

Поряд з цим, у спірній квартирі рахується зареєстрованою його колишня дружина - ОСОБА_2 , яка фактично у квартирі не мешкає з 2009 року та після розлучення забрала свої речі і переселилась у квартиру, яка належить її батькам в АДРЕСА_2 .

Факт не проживання відповідачки у спірній квартирі більше 6 місяців підтверджується актом обстеження, та постановою Харківського апеляційного суду від 22.09.2021 у справі № 635/3180/18 у мотивувальній частині якої зокрема зазначено : «Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_3 не проживає понад встановлений ст.71 ЖК України строк», та дані обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом згідно ст. 82 ч. 4 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст.118 ЖК України, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів

Згідно ч. 2 ст. 119 ЖК України відповідно до «Основ житлового законодавства Союзу PCP і союзних республіку випадках, які визначаються Радою Міністрів СРСР», службові жилі приміщення можуть надаватися окремим категоріям військовослужбовців.

Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 16, 71, 109, 118, 119 ЦК України, так як основний наймач житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Понесені судові витрати позивачкою підлягають стягнення з відповідачки на його користь згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 3, 4, 5, 12, 13, 43, 44, 49, 141, 223, 258-259, 265, 280-282 ЦПК України, ст. 16, 316, 319, 391, 405 ЦК України, ст. 16, 71, 72, 109, 118, 119 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 гривень.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення надруковано суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: О. О. Гальченко