КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/2067/14-ц
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Пановій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва до Київської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, відновлення становища, зобов`язання повернути земельну ділянку,

за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 квітня 2023 року, ухваленого під головуванням судді П`ятничук І.В.,-

встановив:

У липні 2013 року прокурор Святошинського району м. Києва звернувся до суду з названим позовом.

Просив визнати незаконним і скасувати рішення Київської міської Ради № 856/1912 від 09 липня 2009 року «Про передачу громадянину ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 »; визнати недійсним державний акт серії ЯЖ № 912771 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер № :75:670:0280, площею 0,1 га на АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виданий на ім`я ОСОБА_1 . Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) 17 червня 2010 року та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 05-7-03789, на підставі рішення Київської міської Ради № 856/1912 від 09 липня 2009 року; відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом визнання права власності на земельну ділянку на АДРЕСА_1 , кадастровий номер кадастровий номер № :75:670:0280, вартістю 358 040 грн 75 коп. за територіальною громадою м. Києва в особі Київської міської Ради; зобов`язати ОСОБА_1 повернути на користь Київської міської Ради земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер кадастровий номер № :75:670:0280, вартістю 358 040 грн 75 коп., що розташована на АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що земельна ділянка була відведена ОСОБА_1 з порушенням вимог ч. 9 ст.118 ЗК України. Проект землеустроюпогоджено Управлінням охорони навколишнього природного середовища виконавчого органу Київської міської ради, який не відноситься до органів Мінприроди.Спірна земельна ділянка на момент прийняття КМР оспорюваного рішення відносилась до земель рекреаційного призначення. Після прийняття оспорюваного рішення земельна ділянка віднесена до земель житлової і громадської забудови, однак питання про зміну цільового призначення спірної земельної ділянки висновками контролюючих органів не погоджувалось. Оспорюване рішення Київської міської ради прийнято з порушенням вимог законодавства, а тому підлягає визнанню незаконним. Державний акт на право власності на земельну ділянку видано на підставі незаконного рішення КМР, а відтак він підлягає визнанню недійсним. Відповідач набув право власності на земельну ділянку з порушенням земельного законодавства, тобто незаконно.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 13 квітня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Київської міської прокуратурипросить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 зазначив, що рішення суду законне, а апеляційна скарга необґрунтована.

До Київського апеляційного суду надійшли письмові пояснення представника Київської міської ради, у яких просить розглядати апеляційну скаргу без їх участі та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

У судовому засіданні прокурор підтримала доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_1 та його представник заперечили проти задоволення апеляційної скарги.

Представник Київської міської ради у судове засідання не з`явився, про його час і місце повідомлявся належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення прокурора, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, щопозивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірна земельна ділянка на момент прийняття оскаржуваного рішення Київської міської ради відносилася за цільовим призначенням до земель рекреаційного призначення. Відтак оспорюване рішення прийнято відповідно до вимог діючого законодавства тане суперечить актам цивільного законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Встановлено, що напідставі рішення Київської міської Ради № 856/1912 від 09 липня 2009 року «Про передачу громадянину ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 » був виданий державний акт серії ЯЖ № 912771 на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до якого, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер № :75:670:0280, площею 0,1 га на АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Спірна земельна ділянка була передана у власність ОСОБА_1 із земель міста в порядку безоплатної приватизації.

Відповідно до листа Державної інспекції сільського господарства в м. Києві прокуратурі м. Києва від 29 квітня 2013 року за № 01-02/1520, рішення Київської міської Ради № 856/1912 від 09 липня 2009 року «Про передачу громадянину ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 », а також в подальшому розроблення проектів землеустрою, прийняті з порушенням ст.ст. 116, 118 ЗК України.

Проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, погоджено із Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - висновок № 09-0992-В (вих. № 19-5224 від 25 травня 2009 року), Київською міською санепідемстанцією, Управлінням охорони навколишнього природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головним управлінням земельних ресурсів.

У висновку зазначено, що вказана земельна ділянка відповідно до Генерального плану міста, затвердженого рішенням Київради від 28 березня 2002 року № 370/1804, належить до території садибної забудови.

Відповідно до п. 5.5. Положення про Управління охорони навколишнього природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської міської ради від 26 грудня 2002 року № 221/381, в редакції, що діяла на момент складання висновку № 071/04-4-22/2817 від 29 травня 2009 року, до повноважень Управління було віднесено погодження місця розташування об`єктів та проектів відведення земельних ділянок.

Державна служба з питань національної культурної спадщини Міністерства культури і туризму України висновком від 04 червня 2009 року № 22-1648/9 погодила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки АДРЕСА_2 для будівництва, обслуговування та експлуатації індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вказана земельна ділянка не входить до історичних ареалів міста, перебуває за межами архітектурних і археологічних заповідників, архітектурних та археологічних охоронних зон і зон регулювання забудови. Пам`ятки культурної спадщини на ділянці відсутні.

Обґрунтовуючи поданий позов, прокурор зазначив, що спірна земельна ділянка відведена з порушенням вимог ст. 118 ЗК України, а також інших вимог закону. Оспорюване рішення КМР прийнято з порушенням вимог законодавства. Проект землеустрою не погоджено природоохоронним органом, як того вимагає закон. Спірна земельна ділянка на момент прийняття рішення КМР відносилась до земель рекреаційного призначення, а після прийняття рішення була віднесена до земель житлової та громадської забудови, проте питання про зміну цільового призначення земельної ділянки не погоджувалось. Оскаржуваним рішенням та державним актом порушено право власності територіальної громади міста Києва на землю. У даному випадку ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку з порушенням земельного законодавства, тобто незаконно.

Відповідно до положень ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної ради Автономної Республіки Крим, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (стаття 19 ЗК України).

Положеннями ч. 1 ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 9 ст. 118 ЗК України проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Згідно ст. 50 ЗК України до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів.

На землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкодити використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель (ч. 2 ст. 52 ЗК України).

На землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкодити використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель (ч. 2 ст. 52 ЗК України).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року у справі № 759/10985/13-ц розв`язано вимогу про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради № 856/1912 від 09 липня 2009 року та визнання недійсним державного акту на право власності на вказану земельну ділянку площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 .

У задоволенні позову прокурора Святошинського району м. Києва до Київської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили.

З урахуванням того, що рішенням від 12 грудня 2013 року вирішено позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту, відтак, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю.

В іншій частині рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 квітня 2023 року слід залишити без змін, оскільки спірна земельна ділянка не відноситься до земель рекреаційного призначення. Зазначене підтверджується постановами Верховного Суду з приводу розв`язання спорів щодо земельних ділянок в цьому житловому масиві.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 квітня 2023 року в частині вимог про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, відновлення становища, зобов`язання повернути земельну ділянку скасувати.

В цій частині провадження у справі закрити.

В іншій частині рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 08 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В.Кулікова

С.Г. Музичко