Справа № 367/5537/23
Провадження №2-с/367/46/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про скасування судового наказу

23 листопада 2023 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Карабаза Н.Ф. розглянувши в приміщенні Ірпінського міського суду заяву представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Полича Євгена Вікторовича про скасування судового наказу,

в с т а н о в и в:

08 вересня 2023 року по цивільній справі № 367/5537/23 Ірпінським міським судом Київської області був винесений судовий наказ про стягнення з з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Київоблгаз Збут» боргу за надання послуг з постачання природного газу у сумі 760 (сімсот шістдесят) грн. 81 коп. та судового збору в сумі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

До суду надійшла письмова заява від представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Полича Євгена Вікторовича про скасування судового наказу. Свою заяву обґрунтовує тим, що копію судового наказу отримано 12 листопада 2023 року шляхом надсилання на особисту електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 . 09.09.2020 року ОСОБА_1 після одруження змінила прізвище на ОСОБА_1 . Дійсно, як зазначено ТОВ «Київоблгаз Збут» в заяві про видачу судового наказу, між ОСОБА_1 та заявником був укладений Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2 2500, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за № 1386/27831 (в редакції, що була чинною на момент виникнення спору) (далі - Типовий договір). Пунктом 2.1 розділу II Типового договору передбачено, що за цим Договором Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором. Проте, ОСОБА_1 не отримувала вчасно, а в деяких місяцях взагалі не надходили, рахунки від постачальника. З метою дотримання термінів визначених у п. 4.6 розділу IV Типового договору, ОСОБА_1 самостійно знімались показники лічильника, розраховувався обсяг і вартість спожитого природного газу і в подальшому сплачувала за нього через банківську платіжну систему Приват24 або Мопоbапк, шляхом он-лайн переказу за фактично спожитий природній газ у розрахунковому періоді з одночасним сповіщенням про це постачальника шляхом вказання в платіжних документах реальних показників лічильника газу: за квітень 2020 року фактично спожито 81куб.м. природного газу, показники лічильника 6850-6769, сплачено за газ 19.05.2020 у сумі 300,67 грн. (81куб.м.*3,712302); за травень-липень 2020 року фактично спожито 121куб.м. природного газу, показники лічильника 6971-6850, сплачено за газ 27.08.2020 у сумі 359,97 грн. (121куб.м.*2,974954); за серпень 2020 року фактично спожито 34куб.м. природного газу, показники лічильника 7005-6971, сплачено за газ 20.09.2020 у сумі 153 грн. (34куб.м.*4,499998); за вересень 2020 року фактично спожито 61куб.м. природного газу, показники лічильника 7066-7005, сплачено за газ 14.10.2020 у сумі 335,5 грн. (61куб.м.*5,499998); за жовтень 2020 року фактично спожито 139куб.м. природного газу, показники лічильника 7205-7066, сплачено за газ 10.11.2020 у сумі 927,03 грн. (139куб.м.*6,66928); за листопад 2020 року фактично спожито 245куб.м. природного газу, показники лічильника 7450-7205, сплачено за газ 12.12.2020 у сумі 2161,52 грн. (245куб.м.*8,82252); за грудень 2020 року фактично спожито 66куб.м. (до дати (25.12.2020) зміни постачальника) природного газу, показники лічильника 7516-7450, сплачено за газ 16.01.2021 у сумі 582,29 грн. (66куб.м.*8,82252). Так, за травень-жовтень 2020 року постачальником визначено об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем у кількості 224,82куб.м., а споживачем за цей же період спожито та сплачено постачальнику за постачання природного газу у кількості 355куб.м., різниця склала більше 130куб.м. Як наслідок виникла сумарна різниця у вартості придбаного природнього газу, який споживач фактично використав та сплатив за нього у місяцях коли ціна була менша, а розрахунково постачальник порахував цей же природний газ в інших місяцях (грудень 2020 року) коли його вартість була значно більшою (груднева ціна більша понад в 4 рази порівняно з липнем 2020 року). З 25.12.2020 та у відповідності до п. 4.12 розділу IV Типового договору ОСОБА_1 ініційовано розірвання з заявником цього Договору та підписано Типовий договір з новим постачальником ТОВ «Газопостачальною компанією Нафтогаз України». 09.01.2021 року постачальником надіслано остаточний рахунок № від 09.01.2021 за грудень 2020 року з сумою до сплати 1289,01 грн., ОСОБА_1 16.01.2021 сплачено рахунок у тій частині, що нею не оспорюється 582,29 грн. (66куб.м.*8,82252 (ціна грудня 2020)), спірна різниця склала 706,72 гривні, яка виникла внаслідок різниці у цінах за природний газ. У квітні 2021 року, ОСОБА_1 було отримано від АТ «Київоблгаз» рахунок № від 09.04.2021 лише на плату за розподіл (доставку) природного газу, що було прийнято останньою як врегулювання спірного питання. Проте починаючи з липня 2021 року почали надходити нові рахунки із сумою заборгованості за спожитий газ 706,72 гривні. 30.09.2021 ОСОБА_1 звернулась із заявою до Центру обслуговування клієнтів Київоблгаз 104.ЮА за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Дем`яна Попова, 22 для перерахування обсягів та оплати за спожитий природній газ у жовтні - грудні 2020 року за особовим рахунком НОМЕР_1 . Проте станом на дату подачі цієї заяви відповіді не отримано. У лютому 2023 року ОСОБА_1 отримала претензію ТОВ «Київоблгаз збут», викладену у досудовій вимозі, разом із рахунком НОМЕР_1 від 08.02.2023 за січень 2023 року на суму 706,72 гривні. 17.02.2023 була надана відповідь незгода на цю претензію разом із копією заяви від 30.09.2021 та додатками до неї до Центру обслуговування клієнтів Київоблгаз 104.ЮА. 27.02.2023 лист отриманий представником ТОВ «Київоблгаз збут» за довіреністю Проте станом на дату подачі цієї заяви відповіді не отримано. Просить суд скасувати судовий наказ, виданий 08 вересня 2023 року Ірпінським міським судом Київської області у справі № 367/5537/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Київоблгаз Збут» боргу за надання послуг з постачання природного газу у сумі 760 (сімсот шістдесят) грн. 81 коп. та судового збору в сумі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок. Стягнути із заявника, ТОВ «Київоблгаз Збут» (місцезнаходження: 04108, м. Київ, проспект Свободи, 2Г, літ.А, ), на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, що складаються із витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп. та суми сплаченого за подання заяви про скасування судового наказу судового збору в розмірі 134грн.20коп.

Суддя, дослідивши матеріали справи та заяву про скасування судового наказу приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4,5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Заява відповідає вимогам ст. 170 ЦПК України, підстави для повернення заяви відсутні.

Згідно із частиною третьою статті 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Зазначені у заяві про скасування судового наказу доводи боржника можуть бути перевірені судом лише під час розгляду справи в порядку позовного провадження (спрощеного).

Оскільки, заявник заперечує проти вимог стягувача та вважає їх необґрунтованими у повному обсязі, у відповідності до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, виданий судом наказ підлягає скасуванню.

Щодо вимог в частині стягнення судових витрати з ТОВ « Київоблгаз Збут», суд приходить до наступного висновку.

Крім того відповідно до п. 4-2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду заяви про скасування судового наказу становить 0,05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134,20 гривень.

ТОВ « Київоблгаз Збут», звернувся до суду в порядку наказного провадження, в якому передбачено спрощене судове провадження. Заява про скасування судового наказу також подана у порядку наказного провадження

У справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (ч. 2 ст. 42 ЦПК України).

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України «Наказне провадження». Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Із зазначених норм матеріального права та процесуальних норм встановлено, що судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів частин 3 та 8 ст.141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 ст.141 ЦПК України.

Разом з тим, ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат. Отже, судові витрати підлягають розподілу тільки за результатами розгляду справи. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Отже саме по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього, що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у стягненні судових витрат, слід відмовити, з огляду на те, що відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню лише на користь заявника шляхом зарахування такого до судового збору, сплаченого у разі пред`явлення ним позову до боржника.

При цьому, з огляду на приписи ч. 2 ст. 164 ЦПК України, можна дійти висновку, що законодавець розподіл судових витрат, що понесені у наказному провадженні, пропонує вирішувати при пред`явленні стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.

Крім того, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат в наказному провадженні, суд виходить з того, що відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч. 2 ст. 160 ЦПК України передбачено право особи звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу, якщо вона вважає, що їй належить право вимоги.

Отже боржник не позбавлений права стягнути відповідні витрати з стягувача (заявника) в порядку позовного провадження.

При цьому, суд наголошує, що ч. 2 ст. 164 ЦПК України визначає, що в разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Так, за змістом п. 6 ч. 1 ст. 168 ЦПК України , у судовому наказі в тому числі зазначаються сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

Як зазначено вище, за змістом ч. 3 ст. 171 ЦПК України в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Доказів того, що судовий наказ був пред`явлений на виконання та відбувалось стягнення, в матеріалах цивільної справи відсутні.

У зв`язку зі скасуванням судового наказу, вимоги ТОВ «Київоблгаз Збут» щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги можуть бути предметом розгляду в порядку позовного провадження.

Таким чином, заявник ОСОБА_1 не позбавлена можливості заявити зустрічні вимоги щодо відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору за подачу заяви про скасування судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 171 ЦПК України, 4 ЗУ «Про судовий збір»,

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 42, 133, 141, 160, 164, 170, 171 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Заяву представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Полича Євгена Вікторовича про скасування судового наказу - задовольнити частково.

Скасувати судовий наказ № 367/5537/23 від 08 вересня 2023 року виданий Ірпінським міським судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» заборгованості за оплату послуг з постачання природного газу та судового збору.

У іншій частині заявлених вимог відмовити.

Роз`яснити, що заявник має право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.Ф. Карабаза