Справа № 559/1056/23
Провадження № 2/559/329/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Панчука М.В.,

за участі секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника - адвоката Вишковської Валентини Іванівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимого на предмет спору Орган опіки та піклування Дубенської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

представник - адвокат Вишковська В.І. в інтересах ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_4 з 16 червня 2017 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від спільного подружнього життя сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку із реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище із « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ». Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 05.12.2019 шлюб між сторонами розірвано. Проте, сторони припинили спільне проживання та підтримання сімейних відносин ще задовго до розлучення, в кінці 2018 року. З цього часу відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, перестав спілкуватися з дитиною, цікавитися його життям. Уже більше чотирьох років відповідач не цікавиться життям свого сина, не бере участі у його вихованні. Дитина проживає з позивачкою, бабусею та вітчимом, якого називає «татом» та вважає своїм батьком. Позивачка ніколи не чинила перешкод у спілкування відповідача з сином, однак він сам цього не бажає. Також, відповідач не бере участі в утриманні сина, станом на 28.03.2023 року заборгованість по сплаті аліментів становить 21 112,75 грн. Фактично дитину виховує мама та вітчим. Отже, внаслідок невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, страждає дитина, порушуються її права та законні інтереси, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 10 квітня 2023 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. 26 травня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивачка та її представник - адвокат Вишковська В.І. не з`явилися. Згідно поданої заяви позивачка просить розгляд справи проводити у її відсутності. Зазначили, що позовні вимоги підтримує повністю, додаткових заяв та клопотань не має.

Представник Органу опіки та піклування Дубенської міської ради Кобиялнський Р.Ф. в судове засідання не з`явився, просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що подав відповідну заяву. Зазначив, що позовні вимоги підтримує, доповнень та заперечень не має.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 05 грудня 2019 року шлюб між сторонами розірвано. (а.с.12).

28 жовтня 2022 року позивачка ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище на « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.9).

Згідно посвідчення НОМЕР_3 , виданого УСЗН Дубенської міської ради, ОСОБА_3 , 2017 року народження, є дитиною з інвалідністю до 18 років (а.с.11).

Згідно Акту обстеження матеріально - побутових умов проживання від 28 березня 2023 року з метою перевірки умов проживання дитини встановлено, що для виховання та розвитку дитини створені усі умови. В ході бесіди з ОСОБА_1 встановлено, що батько дитини ОСОБА_2 з 2019 року не бере ніякої участі у вихованні та утриманні свого сина, не цікавиться його життям, не передає ніяких подарунків, речей чи коштів (а.с.13).

Як вбачається з матеріалів справи, син сторін ОСОБА_3 з 07 жовтня 2020 року почав відвідувати заклад дошкільної освіти. Вихованням та доглядом за дитиною займається виключно мама, приводила та забирала із садочка, цікавилася його житям, здійснювала оплату за харчування (а.с.15).

Згідно довідки, наданої КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги» 85 від 29.03.2023 року, на обліку в амбулаторії №3 перебуває дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При зверненні за медичною допомогою, проходженні профілактичних щеплень, дітей завжди супроводжує мама. Батько дітей до дільничного лікаря з приводу захворювань дітей або з іншого приводу не звертався та ніяким чином не цікавився станом їхнього здоров`я (а.с.16).

З відповіді на адвокатський запит, наданої КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради» вбачається, що ОСОБА_3 , 2017 року народження, перебував на стаціонарному лікуванні в онкологічному центрі КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради» з приводу захворювання, яке потребує періодичної госпіталізації. Малолітній ОСОБА_3 доставлений на госпіталізацію в супроводі матері. Інформація, яка стосується консультацій батька пацієнта з лікуючим лікарем під час лікування не підтверджена (а.с.17).

Дитина відвідує футбольний гурток «Бейбі Клаб» з 05.09.2022 року. За цей час батько дитини жодного разу не відвідав його тренування та змагання, не був присутнім на зборах. На тренування та змагання дитину приводить мама, благодійні внески поступають також від її імені (а.с.18).

Згідно інформації, наданої Дубенським ВДВС у Дубенському районі Рівненської області від 28.03.2023 року, на виконанні у Дубенському МВ ДВС перебуває виконавчий лист від 16.08.2021 року, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заборгованість по аліментах станом на 28.03.2023 року становить 21 112,75 грн. (а.с.19-20).

Також, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 до органу опіки та піклування Дубенської міської ради із заявою про визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними, оскільки проживає окремо від них, чи з будь-якими іншими заявами щодо участі у вихованні та спілкуванні з дітьми чи щодо перешкоджання йому у спілкуванні з дітьми з боку матері або інших родичів, не звертався (а.с.14).

Відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування Дубенської міської ради №1822/05-02-29/23 від 24.05.2023 року, вважають за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.53-56).

За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.

Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».

Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»).

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем було надано до суду достатньо доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дітей.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківського обов`язку відносно свого малолітнього сина, не приймає участі у його вихованні, не цікавиться життям та здоров`ям та зазначене є підставою для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України.

Також, суд роз`яснює ОСОБА_2 , що у відповідності до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

У відповідності до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 164, 166, 169, 180 СК України, суд

ухвалив:

позов представника - адвоката Вишковської Валентини Іванівни в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимого на предмет спору Орган опіки та піклування Дубенської міської ради (, місцезнаходження вул. Замкова, 4, м. Дубно, Рівненська область) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав відносно малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави, в особі Державної судової адміністрації України, судовий збір у розмірі 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду безпосередньо або через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Панчук