Справа № 212/7317/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., за участю секретаря судового засідання Машошиної Ю.О., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

У вересні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (надалі АТ КБ ПриватБанк) звернулося до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказано, що відповідач звернувся до АТ КБ ПриватБанк з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим підписав Анкету-заяву № б/н від 19 вересня 2019 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умоваим та правилами надання банківських послуг та тарифами, які викладені на банківському сайті www.privat.ua складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Заявою відповідача підтверджується те, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ ПриватБанк, які були надані йому для ознайомлення у письмовій формі, що підтверджується паспортом споживчого кредиту. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці. У подальшому, відповідач ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 19 липня 2022 року отримав картку типу Преміальна картка VISA Signature (кредитний ліміт до 300 000 грн.). Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.5, Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору надав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Банк за договором свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору і в межах встановленого ліміту. Відповідач в свою чергу умови кредитного договору не виконав, не повернув своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом і станом на 23 серпня 2023 року виникла заборгованість в розмірі 194117,82 грн., з яких 179545,57 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14572,25 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідач продовжує ухилятися від виконання взятих на себе зобов`язань, чим порушує права позивача. У зв`язку із наведеним, просять стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 194117,82 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2911,77 грн.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач скористався правом надання відзиву на позовну заяву в якому заперечував проти позовних вимог, вказав, що у наданій позивачем анкеті заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 19 вересня 2019 року відсутні дані про розмір кредиту, відсоткову ставку, вид кредитного продукту, прохання про відкриття кредиту та кредитного ліміту. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, за твердженнями позивача, підписано 19 липня 2022 року, при цьому анкета заява не містить підпису, інформації про наданий кредит, кредитний ліміт, відсотки. Вказана інформація також відсутня у паспорті споживчого кредиту. 19 липня 2022 року відповідач не отримував від банку грошових коштів, кредитів тощо. Довідкою про зміну кредитного ліміту, що надана банком визначено, що відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 170 000 грн., натомість позивач просить стягнути боргу у сумі 179545,57 грн., що не відповідає довідці та вказує на необгрунтованість вимог позивача. Позивачем не надано до суду документів, які підтверджують виникнення кредитних відносин між позивачем та відповідачем, а також надання відповідачу грошових коштів. Також, умови та правила надання банківських послуг, що долучені позивачем не містять підпису відповідача. Відсутність у анкеті заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та витяг з тарифів та умов надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна форма договору. Розрахунок заборгованості, який міститься у матеріалах справи складений банком в односторонньому порядку, не погоджений з відповідачем, тому не є безспірним доказом існування договірних відносин. Віповідно до електронних чеків в додатку Приват24 відповідачем проведено власний розрахунок внесених та витрачених ним кошів за період з січня 2020 року по жовтень 2023 року та встановлено, що різниця між внесенням та витратами склала 35 747,94 грн. Банко самовільно списував грошові кошти у якості відсотків та пені, які були включені до тіла кредиту. Враховуючи викладене, частково визнає позовні вимоги в сумі 35 747,94 грн, яку просить стягнути з нього рівними частинами по 2978 грн. кожного місяця на протязі року.

Від представника АТ КБ ПриватБанк надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що умови та правила надання банківських послуг є публічною офертою та містять послуги, які надаються банком. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, в якій відповідач підтвердив, що ознайомлений, що з тим, що умови та правила надання банківських послуг, тарифи банку разом із заявою про приєднання складають договір банківського обслуговування, тобто між сторонами були здійснені всі необхідні дії, досягнуто згоду щодо істотних умов кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови, Правила та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлена, про що свідчить підпис в Заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, то в анкеті-заяві відповідачем надано згоду про прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за ініціативою банку. Також, згідно тарифу обслуговування кредитних карт VISA Signature, на момент оформлення кредиту банком встановлено поточну проценту ставку у розмірі 0,01 % річних за користування кредитним лімітом в пільговий період та 3,1 % (37,2 % на рік) за користування кредитним лімітом після закінчення пільгового періоду, вказано розмірі комісії, штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Позивачем до позовної заяви додана виписка з банківського рахунку, яка містить інформацію про рух коштів на балансі кредитного рахунку відповідача, а тому є належним та допустимим доказом по справі. Також, позивачем надані: наказ про затвердження редакції умов та правил надання банківських послуг, виписку по рахунку, довідку щодо виданих відповідачу кредитних карток, що у сукупності підтверджують чинність редакції умов та правил надання банківських послуг, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання, а не лише звернення відповідача до банку з метою подальшого укладення договору. Відповідач ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток а підписавши паспорт споживчого кредиту від 19 липня 2022 року, отримав картку VISA Signature із кредитним лімітом до 300 000 грн., заборгованість зі тілом кредиту складає 179545,57 грн., тобто у межах наданого банком ліміту, тому посилання відповідача стосовно неспівмірності встановленому ліміту та розміру заборгованості нічим не обгрунтовані. Відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картковий рахунок, на який встановлений кредитний ліміт, що підтверджується випискою по картковому рахунку, вілповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів. Крім того, з виписки також вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що вказує на те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. На теперішній час відповідачем зобов`язання виконано неналежним чином та наявна заборгованість, а тому є підстави для задоволення позову.

Представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених у відзиві.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 19 вересня 2019 року відповідач підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ Приватбанк (т.1 а.с.24).

Відповідач також підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Привалами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.

Із наданої АТ КБ ПриватБанк довідки вбачається, що банком було надано відповідачу наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 з терміном дії по лютий 2016 року; № НОМЕР_2 з терміном дії по лютий 2017 року; № НОМЕР_3 з терміном дії по лютий 2018 року; № НОМЕР_4 з терміном дії по лютий 2019 року; № НОМЕР_5 з терміном дії по лютий 2020 року; № НОМЕР_6 з терміном дії по січень 2023 року (т.1 а.с.23).

Із наданої АТ КБ ПриватБанк довідки також вбачається, що банком було встановлено наступні кредитні ліміти на кредитну карту, якою користується відповідач а саме: з 14 січня 2020 року у розмірі 100 000 грн., з 17 січня 2020 року у розмірі 170 000 грн., з 04 серпня 2022 року у розмірі 0,00 грн. (т.1 а.с.22).

Як вбачається з виписки по рахунку, відповідач активно користувався кредитними коштами, здійснюючи оплату за покупки, зняття готівки у банкоматах, придбання товарів, поповнення мобільного рахунку, опалата послуг тощо, а також здійснював періодичне повернення кредитних коштів шляхом здійснення відповідних операцій за допомогою банківських карток (т.1 а.с.75-250, т.2 а.с.1-110).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Позивач посилався на те, що своїм підписом у Анкеті заяві відповідач підтвердив, що згоден із тим, що анкета -заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з вимогами ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договору приєднання розроблені АТ КБ «ПриватБанк» вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Позивач, обгрунтовуючи необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором та підписаної сторонами анкети-заяви, посилався на паспорт споживчого кредиту від 19 липня 2022 року за типами кредитного продукту: картка «Універсальна», картка «Універсальна GOLD», картка «Platinum», картка «MC World Black Edition», картка «Visa Signature», картка «MC World Elite» та картка «Visa Infinite», Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карт Platinum. World Black Edition. World Elite. Infinite. VISA Signature та Витяг з Умов та правила надання банківських послуг (а.с.26-64).

При цьому, з наданих позивачем доказів не можливо встановити, яким чином паспорт споживчого кредиту від 19 липня 2022 року стосується анкети-заяви, яка підписана відповідачем 19 липня 2019 року, а Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», які долучені до справи, не можуть визнаватись як складова частина кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, оскільки вони не містять відомостей щодо того, яку саме картку видано відповідачу, а також підпису останнього.

Суд відхиляє твердження позивача про те, що відповідач своїм підписом у заяві засвідчив, що він ознайомлений та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк», і доказів, що саме ці умови та правила існували на час укладення договору, суду не надано.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, що зазначені у наданому розрахунку, наданий банком паспорт споживчого кредиту від 19 липня 2022 року за типами кредитного продукту: картка «Універсальна», картка «Універсальна GOLD», картка «Platinum», картка «MC World Black Edition», картка «Visa Signature», картка «MC World Elite» та картка «Visa Infinite», Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карт Platinum. World Black Edition. World Elite. Infinite. VISA Signature та Витяг з Умов та правила надання банківських послуг, які не підписані відповідачем, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Анкета-заява, яка підписана відповідачем 19 липня 2019 року не містить повідомлення відповідача, який саме вид платіжної картки йому надається та які умови кредитування застосовував банк під час нарахування спірної кредитної заборгованості.

Суд не приймає до уваги Паспорт споживчого кредиту, оскільки, останній не є складовою частиною укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг від 19 липня 2019 року.

Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт наявності в договорі погодженої сторонами такої істотної умови договору як сплата відсотків за користування кредитними коштами, а тому суд позбавлений можливості з`ясувати, за яким Тарифом обслуговувалась видана відповідачу платіжна картка, та встановити істотні умови договору, а також перевірити правильність нарахування відсотків.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У спорі, що склався між сторонами, договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду України в Постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17 зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «Приватбанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість за Договором № б/н від 19 липня 2019 року, яка станом на 23 серпня 2023 року складає 194117,82 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 179545,57 грн., заборгованості за простроченими відсотками 14572,25 грн. (а.с.8-21).

З математичного аналізу виписки по рахунку, судом встановлено встановлено, що з 24 лютого 2015 року по 13 лютого 2020 року відповідач користувався кредитними коштами, які були повернуті позивачу у повному обсязі станом на 13 лютого 2020 року, оскільки використаний кредитний ліміт повністю був повернутий відповідачем шляхом внесення власних коштів.

Вподальшому, з 13 лютого 2020 року по 01 серпня 2023 року відповідач продовжив користуватись кредитними коштами, здійснюючи зняття готівки в банкоматах, розрахунок у магазинах, поповнення мобільного рахунку та інші операції. Арифметичним підрахунком здійснених операцій у вказаний період встановлено, що ОСОБА_1 було фактично використано кредитних коштів 13 лютого 2020 року по 01 серпня 2023 року всього на загальну суму 1475449,45 грн.

При цьому, у вказаний період відповідачем також періодично здійснювалось повернення кредитних коштів шляхом поповнення своєї кредитної картки, внесення готівки в терміналах самообслуговування та переказів з інших банківських карток, всього на загальну суму 1436839,98 грн. Таким чином, сума не повернутих кредитних коштів, які фактично були використані відповідачем складає 38609,47 грн. (1475449,45 грн. грн. 1436839,98 грн.), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

З виписки по картковому рахунку також встановлено, що у період з 13 лютого 2020 року по 01 серпня 2023 року банком в односторонньому порядку автоматично здійснювалось списання з кредитного ліміту заборгованості за нарахованими відсотками на загальну суму 140 936,01 грн., яка включена у суму заборгованості за тілом кредиту, зв`язку з чим загальна сума заборгованості за кредитом збільшувалась і позивачем заявлено до стягнення суму заборгованості за тілом кредиту в сумі 179545,57 грн., я яких відповідачем фактично витрачено лише 38609,47 грн.

Крім того, з наданого розрахунку заборгованості також встановлено, що позивачем додатково нараховано заборгованість за відсотками в розмірі 14572,25 грн., яку також просили стягнути з відповідача.

Оскільки позивачем не було доведено належними та допустимими доказами розміру узгоджених сторонами відсотків за користування кредитом, а також правомірності нарахування та самостійного списання заборгованості за відсотками, суд дійшов висновку, що позовні вимог в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходіячи з результату вирішення спору, судові витрати на сплату судового збору, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача в розмірі 579,14 грн. у пропорційному розміру від заявленої ціни позову 194117,82 грн. до задоволених позовних вимог з такого розрахунку (38609,47*2911,77/194117,82).

Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст.207, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 19 вересня 2019 року у розмірі 38609 (тридцять вісім тисяч шістсот дев`ять) гривень 47 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк витрати зі сплати судового збору у розмірі 579 (п`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 14 копійок.

В задовленні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та підписано відповідно до вимог ч.6 ст.259 ЦПК України 06 грудня 2023 року.

Суддя М.Д.Власенко