Справа № 526/39/23
Провадження № 2-з/526/9/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2023 року Гадяцький районний суд Полтавської області в особі судді Максименко Л.В., ознайомившись з заявою заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури Гресь Анастасії в інтересах держави в особі Середино-Будської міської ради Шосткинського району Сумської області до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури Гресь Анастасія звернулася до суду в інтересах держави в особі Середино-Будської міської ради Шосткинського району Сумської області до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння.

23 травня 2023 року заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури Гресь А., яка діє в інтересах держави в особі Середино-Будської міської ради Шосткинського району Сумської області звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 1,9460 га з кадастровим номером :03:002:0964, розташованої на території Середино - Будської міської ради Шосткинського району Сумської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244), рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 58839748 від 18.06.2021) право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи у відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви про забезпечення позову та долучені документи, оцінивши наведенні заявником підстави для вжиття заходів забезпечення позову, приходить до наступних висновків.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 149 ЦПК України.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Статтею 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Пунктом 7 вказаної постанови передбачено, що ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст.209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Ухвалою суду від 10 травня 2023 року відкрито провадження у справі за позовом про усунення перешкод у користування та розпорядженні своїм майном.

Заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури Гресь А. у заяві про забезпечення позову просить забезпечити позов шляхом арешту з метою недопущення відчуження земельної ділянки третім особам.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, але такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на земельну ділянку не є співрозмірним до заявлених позовних вимог і призведе до неможливості користування земельною ділянкою за цільовим призначенням, посівом та збором урожаю та її обслуговуванням, тому вважає, що в даному випадку слід обмежитися накладенням заборони на відчуження та перереєстрацію спірної земельної ділянки.

Керуючись ст. 149-150, 153, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

- заяву заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури Гресь Анастасії в інтересах держави в особі Середино-Будської міської ради, Шосткинського району, Сумської області про забезпечення позову у справі за позовом заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури Гресь Анастасії в інтересах держави в особі Середино-Будської міської ради Шосткинського району Сумської області до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння - задовольнити частково.

Заборонити відчуження та перереєстрацію земельної ділянки площею 1,9460 га з кадастровим номером :03:002:0964, розташованої на території Середино - Будської міської ради Шосткинського району Сумської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244), рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 58839748 від 18.06.2021) право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуюча: Л. В. Максименко