П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2023 року

м. Рівне

Справа № 562/2058/23

Провадження № 22-ц/4815/1219/23

Головуючий у Здолбунівському районному суді

Рівненської області: суддя Кушнір О.Г.

Рішення суду першої інстанції ухвалено о 14 год. 10 хв.

18 вересня 2023 року в м. Здолбунів

Рівненського району Рівненської області.

Повний текст рішення складено: 20 вересня 2023 року.

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 вересня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

09 червня 2023 року ОСОБА_1 пред`явила до ОСОБА_2 позов про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Мотивуючи свої вимоги, покликалась на те, що сторони мають трьох дітей і на їхнє утримання рішенням суду від 04 листопада 2013 року було стягнуто з відповідача аліменти в розмірі всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ІНФОРМАЦІЯ_1 старший син - ОСОБА_3 досяг повноліття. Він продовжує навчання в Квасилівському професійному ліцеї на денній формі терміном до 01 березня 2024 року, отримує стипендію в розмірі 1250 гривень на місяць. Проте стипендії недостатньо і син потребує матеріальної допомоги батька. Позивач же не в змозі самостійно утримувати сина, оскільки офіційно не працевлаштована, знаходиться на обліку в УСЗН Рівненське і отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям та компенсацію виплат непрацездатній особі, що не працює, здійснює догляд за інвалідом 1 групи або особою похилого віку, що досягла 80-річного віку. Натомість відповідач є працездатним і може надавати відповідну допомогу сину.

З наведених мотивів просила стягнути на свою користь з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_3 23-річного віку, залежно від того, яка з цих обставин настане першою.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 вересня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд попередньої інстанції при ухваленні рішення виходив з того, що належними, достовірними і достатніми доказами в розумінні ст.77, 79, 80 ЦПК України не доведено ні потреби повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в матеріальному забезпеченні, ні матеріальної спроможності батьків таку допомогу надавати.

На рішення суду позивачем подано апеляційну скаргу, де вона покликалась на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначалось, що оскільки ОСОБА_3 навчається в Квасилівському професійному ліцеї смт. Квасилів, на 2-му курсі денного відділення за професією "Електрогазорозрядник, рихтувальних кузовів", тому потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, адже не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи. Можливість надання допомоги на утримання сина відповідачем доводиться тим, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України, та, окрім посадового окладу, довідку про який надавав до суду першої інстанції, одержує й інші установлені законодавством виплати, зокрема додаткову винагороду, яка виплачується на період воєнного стану в порядку в порядку постанови Кабіну Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року "Про питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

З викладених міркувань просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до закінчення навчання або до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку залежно від того, яка з цих подій настане першою.

У поданому відзиві представник відповідача адвокат Петриченко О.Р. просив залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначалось про те, що на утриманні його довірителя перебувають непрацездатна матір та двоє молодших дітей від шлюбу з позивачем. Також, на думку адвоката, позивач не мала права на пред`явлення позову, оскільки син, що продовжує навчання, з нею не проживає.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст. 198, 199 СК України, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст.200 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України).

Матеріалами справи з`ясовано, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2013 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуто на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі частки його заробітку(доходу) і до повноліття дітей.

Сторонами визнається і не заперечується той факт, що ОСОБА_3 навчається в Квасилівському професійному ліцеї смт.Квасилів Рівненського району Рівненської області денного відділення за професію "Електрогазозварювальник, рихтувальник кузовів", учень знаходиться на неповному державному утриманні.

У період навчального року син проживає в гуртожитку, отримує стипендію в сумі 1250 гривень.

Поселення ОСОБА_3 з 01 вересня 2022 року в учнівському гуртожитку до закінчення навчального року та проходження виробничої практики підтверджується довідкою навчального закладу №08-166 від 27 липня 2023 року.

З довідок УСЗН Рівненське (Здолбунівське) від 06 червня 2023 року видно, що ОСОБА_1 знаходилася на обліку та отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям за період з листопада 2022 року по квітень 2023 року на загальну суму 52321,95 гривень і компенсаційну виплату непрацездатній особі, що не працює, здійснює догляд за інвалідом 1 групи або особою похилого віку, що досягла 80-річного віку в сумі 47,79 гривень щомісячно.

При цьому 03 серпня 2023 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу набула у приватну власність житловий будинок загальною площею 65,6 м2 з господарськими будівлями.

Відповідач за наказом командира Військової частини НОМЕР_1 призначений з 13 березня 2022 року трактористом відділення інженерної техніки інженерно-дорожнього взводу з посадовим окладом 2 550 гривень на місяць.

За викладених обставин і з урахуванням норм матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відмову в задоволенні позову.

Приходячи до переконання про часткове задоволення апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги, що позивач повинен підтвердити те, що особа, на утримання якої стягуватимуться аліменти, має вік, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, продовжує навчання, та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги.

Оскільки ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, внаслідок чого не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, його мати не працевлаштована, знаходиться на обліку в УСЗН Рівненське (Здолбунівський) та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям і компенсаційні виплати, тому він очевидно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання.

Разом з тим саме платник аліментів повинен спростувати встановлений сімейним законодавством батьківський обов`язок з утримання повнолітньої дитини, тобто довести суду, що він не може надавати таку матеріальну допомогу.

Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою-шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.ст. 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела відповідача, що утворюють його дохід.

З метою оцінки фінансового становища особи повинна встановлюватись наявність у такої особи реального доходу, рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.

Між тим, жодних належних та допустимих доказів того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу своєму сину, матеріали справи не містять.

Доводи про перебування на утриманні платника аліментів його матері відхиляються апеляційним судом, адже відповідна обставина підтверджується через докази звернення до органів та організацій за отриманням довідки про підтвердження факту перебування особи на утриманні або встановленням в окремому провадженні порядку факту, що має юридичне значення.

Також особи вважаються такими, що є на утриманні, якщо вони на повному утриманні або одержували від певної особи допомогу, яка є для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Поготів, матеріальне забезпечення матері відповідача як пенсіонера гарантоване державою.

Пред`явлення позову матір`ю, а не повнолітнім сином, не може бути підставою для відмови в його задоволенні, адже обов`язок обох з батьків надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, передбачено законом (ст.ст. 198, 199 СК України).

При цьому відповідачем не спростовано тієї обставини, що ОСОБА_3 до проживання у гуртожитку проживав разом із матір`ю та перебував на її утриманні, а проживання у гуртожитку на час навчання носить тимчасовий характер. Тому посилання ОСОБА_2 на правила ч.3 ст. 199 СК України, якими визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають той із батьків, з яким проживає дитина, є необґрунтованими.

Як убачається, суд першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин наведені обставини залишив без уваги, що призвело до ухвалення рішення, яке не може залишатися чинним.

Отже, оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Визначаючи необхідний до стягнення розмір аліментів, колегія суддів зважає на те, що учень знаходиться на неповному державному утриманні, а це спонукає до зменшення заявленого до стягнення розміру аліментів. Розмір аліментів визначається у 1/8 частку заробітку (доходу).

Цей розмір аліментів відповідатиме інтересам дитини та потребам дитини, буде необхідним не лише для навчання та проживання в гуртожитку, а й для вирішення інших побутових та соціальних потреб, які виникатимуть в процесі здобуття освіти ОСОБА_3 .

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 вересня 2023 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, у розмірі 1/8 від усіх видів заробітку (доходу) батька, щомісячно, починаючи стягнення з дати пред`явлення позову (09 червня 2023 року) і до дня закінчення навчання або до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку залежно від того, яка з цих подій настане першою.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків