Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5945/22 Головуючий у 1-й інст. Кірічук М. М.
Категорія 18 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/5945/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнення безпідставно набутих коштів, треті особи : приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна, за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації акціонерного товариства "Банк Форвард" на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 31 січня 2023 року, постановлене під головуванням судді Кірічука М.М.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що при спробі скористатися своєю карткою виявив, що вона заблокована. У подальшому отримав постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайка Є.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5766, яким стягнуто з нього на користь АТ « Банк Форвард» заборгованість за кредитним договором, укладеним між ним та ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», 11 червня 2012 року. Як вбачається із вказаного виконавчого напису, строк платежу за кредитним договором настав. Стягнення заборгованості проводиться за період з 2 січня 2018 року по 1 лютого 2018 року. Сума заборгованості становить 25648,93 грн, у тому числі заборгованість за тілом кредиту 25212,98 грн, заборгованість за процентами 432,95 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто плату із стягувача АТ «Банк Форвард» у розмірі 850 грн, яка піддягає стягненню із боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість боржника становить 26498,93 грн.

Вказав, що нотаріусом вчинено даний виконавчий напис поза межами строку позовної давності. Окрім того, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не пересвідчився у розмірі та безспірності вимог стягувача та порушив встановлений порядок вчинення виконавчих написів.

Під час примусового виконання вказаного виконавчого напису з нього безпідставно стягнуто на користь банку грошові кошти у розмірі 31148 грн. 82 коп.

Таким чином, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 5766, вчинений 17 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В., яким задоволено вимоги АТ «Банк Форвард» про стягнення з нього 26498,93 грн заборгованості.

Також просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у сумі 31148,82 грн.

Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 31 січня 2023 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 5766, що вчинений 17 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Євгеном Вікторовичем.

Стягнуто з АТ «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти у розмірі 31148,82 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині стягнення безпідставно одержаних грошових коштів та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

Зокрема, зазначає, що за своєю правовою природою грошові кошти, які заявлені до стягнення, є кредитними коштами та власністю банку, які позивач зобов`язаний повернути у відповідності до умов надання та обслуговування платіжних карток, де клієнт зобов`язався у разі отримання кредитних коштів в рамках договору про картковий рахунок погасити такий кредит відповідно до умов по картам, а також сплатити банку відсотки за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором про картку. Вважає, що ОСОБА_1 подана позовна заява із метою ухилитися від виконання взятих на себе зобов`язань за договором про картковий рахунок.

Звертає увагу на ту обставину, що у зв`язку із неплатоспроможністю АТ «Банк Форвард» рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 7 лютого 2023 року у цьому акціонерному товаристві запроваджено тимчасову адміністрацію та у подальшому розпочато процедуру ліквідації банку.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5766, про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 976633122 від 11 червня 2012 року, який укладений між Публічним акціонерним «Банк Руский стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», та ОСОБА_1 .

У виконавчому написі зазначено, що строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 2 січня 2018 року по 1 лютого 2018 року. Сума заборгованості складається з заборгованості за сумою кредиту - 25215,98 грн, заборгованості за процентами - 432,95 грн та плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 850,00 грн. Загальна сума заборгованості становить 26498,93 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 28 жовтня 2019 року відкрито виконавче провадження № 60429913 з примусового виконання виконавчого напису № 5766, що вчинений 17 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 28 листопада 2019 року звернуто стягнення на дохід ОСОБА_1 , який останній отримував у ТОВ «Сервіс Технологія».

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 14 вересня 2022 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 5766, вчиненого 17 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В., закінчено у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на порушення вимог законодавства при вчиненні виконавчого напису нотаріуса та відсутність правових підстав для стягнення з нього коштів у розмірі 31148 грн. 82 коп.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не оскаржується.

Отже, у межах даного апеляційного провадження рішення суду переглядається лише в частині стягнення на користь позивача 31148 грн. 82 коп.

Правовою підставою зазначеної позовної вимоги вказано положення статті 1212 ЦК України.

Так, згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання), - це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов:

а) набуття або збереження майна;

б) набуття або збереження за рахунок іншої особи;

в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 надав суду виписку з рахунку, відкритому на його ім`я в АТ КБ « ПриватБанк», яка містить інформацію про відрахування 13 вересня 2022 року коштів у розмірі 31148 грн. 82 коп.

Саме цей доказ був взятий судом до уваги при вирішенні питання про стягнення коштів, які, як стверджує позивач, були перераховані з його банківського рахунку на користь стягувача АТ « Банк Форвард» під час виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса.

Проте, слід зауважити, що цільове призначення даної транзакції зазначено як «Покупка. Переказ коштів». Будь- яких доказів отримання відповідачем цих коштів матеріали справи не містять. Жодних клопотань про витребування матеріалів виконавчого провадження чи приєднання до матеріалів справи відповідних доказів не було заявлено під час розгляду справи судом першої інстанції.

Отже, суд дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача коштів у розмірі 31148,82 грн.

Таким чином, рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про відмову у задоволенні даних позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації акціонерного товариства "Банк Форвард" задовольнити.

Рішення Романівського районного суду Житомирської області від 31 січня 2023 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Акціонерного товариства « Банк « Форвард» на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 31148 грн. 82 коп., скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення,- про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: