Справа № 308/8837/22
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 червня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Собослоя Г. Г., Кондора Р. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представниця адвокатеса Німець Олена Михайлівна, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2022 року, ухвалене суддею Івановим А. П.,

у с т а н о в и в:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини.

Позов обґрунтувала тим, що з 30.10.2010 по 26.05.2020 вона з відповідачем перебували між собою у шлюбі, в якому в них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26 травня 2020 року шлюб між ними розірвано та стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн щомісячно, починаючи з 29.01.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначала, що з часу ухвалення вказаного рішення суду змінилися обставини, зокрема щодо сукупного місячного доходу відповідача, який був складав у 2019-2020 роках 7 284 гривень. Однак на теперішній час ОСОБА_2 викладає в Ужгородських філіях Львівського медичного фахового коледжу «Медик» та Львівського медичного фахового коледжу «Монада», а також працює в КНП «Закарпатський територіальний центр екстреної медичної допомоги Закарпатської обласної ради» і наскільки їй відомо, то його сукупний місячний дохід наразі складає приблизно 23 000 грн, що свідчить про збільшення такого втричі з часу стягнення з нього судом аліментів.

Указувала і на те, що відповідач є працездатним та інших осіб на утриманні не має. Натомість її витрати на дитину збільшилися. Так, донька навчається у школі, відвідує додаткові уроки англійської мови, займається музикою та хореографією, що вимагає посиленого харчування у зв`язку з розумовим та фізичним навантаженням і вона лише на харчування доньки витрачає 3 500 грн на місяць, з яких 300 грн у школі, а на одяг, взуття і засоби гієни в середньому 2 000 грн на місяць. Окрім цього, вона щомісячно витрачає на дитину 600 грн на заняття скрипкою і хореографію, 500 грн на приладдя для малювання, 1 200 грн на дрібні кишенькові кошти для доньки, дозвілля тощо, а загалом у неї щомісячні витрати на дитину складають понад 10 000 гривень.

Посилаючись на наведені вище обставини просила суд змінити розмір стягнення аліментів, що стягуються зі ОСОБА_2 на її користь на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути такі у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття.

У серпні 2022 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій, із урахуванням отриманих доказів про доходи відповідача, просила стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 7 000 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2022 року цей позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів на утримання дитини, визначений рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.05.2020 (справа № 308/918/20), та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4 500 грн щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представниця адвокатеса Німець О.М., подав на нього апеляційну скаргу внаслідок його незаконності та необґрунтованості через неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Скарга мотивована тим, що місцевим судом належним чином не враховано те, що розмір витрат на утримання дитини не перевищує 6 000 грн на місяць, що стверджується доказами наданими позивачкою, а відтак розмір аліментів, які стягуються з нього у розмірі 3 000 грн на місяць є половиною витрат на утримання доньки. Зазначав, що судом безпідставно встановлено проживання дочки разом із матір`ю, оскільки вони всі утрьох проживають разом.

Стверджував, що він так само як і позивачка витрачає кошти на відпочинок дитини (тобто її дозвілля, басейни, прогулянки), на поповнення мобільного телефону, дає кишенькові гроші, а також купує їй речі та несе інші витрати, які не включаються у той розмір аліментів, який він добровільно сплачує на доньку.

Звертав увагу і на те, що місцевим судом не надано належної оцінки щодо дійсного покращення його матеріального стану, так як на його утриманні перебувають троє осіб (батьки і бабуся) з важкими захворюваннями та дороговартісним лікуванням, що підтверджується наданими суду чеками, квитанціями та іншими доказами. Так, його мати ОСОБА_3 має психічне захворювання, через що потребує лікування та постійного догляду, а також являється інвалідом другої групи. Кожного місяця витрати на її лікування складають загалом, і це лише за підтвердженими чеками, на суму 4 804,10 гривень. Його батько ОСОБА_5 має онкологічне захворювання та є інвалідом третьої групи, суми витрат на його лікування загалом складають 16 744, 60 гривень. Бабуся ОСОБА_6 , яка має 82 роки, страждає когнітивним розладом, віковою деменцією і порушенням кровообігу мозку через перенесений менінгіт та потребує його догляду і матеріальної допомоги. При цьому його батьки отримують пенсію по 2 100 грн кожен на місяць, а бабуся 2 695,28 грн на місяць і цих доходів їм не вистачає навіть на їжу, не кажучи вже про оплату комунальних послуг, придбання медикаментів та оплату медичних досліджень, хіміотерапії, операції, витрат на дорогу тощо. Отже, його батьки і бабуся є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, а він є єдиним сином та особою, від якої залежить їх життя.

За наведених вище обставин просив оскаржене рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. Водночас просив поновити йому строк на апеляційне оскарження цього рішення суду як пропущеного з поважних причин.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 24 січня 2023 року цю справу знято з апеляційного розгляду та повернуто її до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати.

Додатковим рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 лютого 2023 року стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь держави 893,16 грн судового збору.

Ухвалою судді Закарпасткього апеляційного суду від 30 березня 2023 року, зокрема поновлено ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представниця адвокатеса Німець О.М., строк на апеляційне оскарження рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.10.2022.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця адвокатеса Орбан Н.Л., посилалася на її безпідставність і надуманість. Зазначала, що в матеріалах справи містяться довідки про доходи відповідача, який складає понад 22 000 грн на місяць, а відтак аліменти у розмірі 4 500 грн на місяць є навіть меншим, якщо б було заявлено вимогу про стягнення з нього частки від його доходів.

Стверджувала, що ОСОБА_2 спекулює за рахунок своїх батьків і бабусі та не додав суду докази того, що над цими особами встановлено опіку, а відтак він добровільно виконує свій обов`язок як дорослого сина щодо утримання своїх батьків. До того ж батьки і бабуся відповідача отримують пенсію по інвалідності та по віку, тобто держава здійснює їх утримання у достатньому розмірі. Із приводу витрат на ліки, то існує програма доступних ліків, які держава надає безкоштовно, а ті, які не входять до переліку, фактично є добровільними витратами відповідача.

Просила апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін, а також вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 21 квітня 2023 року цю справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, окрім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом установлено, що сторони є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.7).

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.05.2020 у справі № 308/918/20, яке набрало законної сили, зокрема, розірвано шлюб між сторонами та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн щомісячно, починаючи з 29.01.2020 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8, 9).

Як слідує з довідки Ужгородської філії ВПНЗ «Львівський медичний фаховий коледж «Медик» від 08.07.2022 за № 78, то ОСОБА_2 працює в цьому навчальному закладі по сумісництву і загальна сума його доходу за період з 01.01.2022 по 30.06.2022 складає 4 914 гривень (а.с.31).

Згідно з довідкою Ужгородської філії ТзОВ Львівський медичний фаховий коледж «Монада» від 08.07.2022 за № 57, відповідач ОСОБА_2 працює на посаді викладача по сумісництву, а загальна сума його доходу за період з 01.01.2022 по 30.06.2022 складає 3 402 гривні (а.с.32).

Довідкою про доходи №1015-04 від 13.07.2022, виданою КНМ «ЗТЦЕМД» ЗОР стверджується, що ОСОБА_2 працює у цьому підприємстві (форма працевлаштування: основна з 02.06.2021) на посаді лікаря з медицини невідкладних станів. Загальна сума його доходу за період з січня 2022 року по червень 2022 року становить 175 162, 55 гривні (а.с.33).

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є батьками відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_2 від 20.07.1983 серії НОМЕР_1 (а.с.41).

Так, батько відповідача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є інвалідом третьої групи (загальне захворювання), а мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є інвалідом другої групи (загальне захворювання) (а.с.54, 55).

Як убачається з акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_5 (батька відповідача) від 03.08.2022 Нижньоселищенського старостинського округу, то за адресою: АДРЕСА_1 проживають: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є інвалідом ІІІ групи (посвідчення НОМЕР_2 ), його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є інвалідом ІІ групи (посвідчення НОМЕР_3 ) та теща ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , пенсіонерка. Матеріальний стан сім`ї малозабезпечений. Єдиною особою, яка забезпечує соціальну та матеріальну допомогу для сім`ї є син ОСОБА_2 (а.с.42).

Згідно з довідок виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області:

- від 04.08.2022 за № 4587 7895 4518 6985 ОСОБА_3 (мати відповідача), що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться на обліку в цьому управлінні (по Хустському районі) і отримає пенсію по інвалідності, яка за період з лютого по липень 2022 року склала суму 12 434 гривні (а.с.51);

- від 04.08.2022 за № 8741 9568 4562 3658 ОСОБА_5 (батько відповідача), що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться на обліку в зазначеному управлінні (по Хустському районі) і отримує пенсію по інвалідності, яка за період з лютого по липень 2022 року склала суму 12 434 гривні (а.с.52).

- від 04.08.2022 за № 8978 5897 4598 7489 ОСОБА_6 (бабуся відповідача), що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області (по Хустському районі) і отримує пенсію за віком, яка за період з лютого по липень 2022 року склала суму 16 076,40 гривень (а.с.53).

Також у матеріалах справи містяться: виписка із медичної картки амбулаторного /стаціонарного/ хворої ОСОБА_3 (а.с.56), виписки з історії хвороби стаціонарного хворого ОСОБА_5 (а.с.58,59,62,63), консультативні висновки спеціаліста (а.с.60,61), товарні і фіскальні чеки (а.с.65-68).

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою Україною, «держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини».

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини).

За змістом частин 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частина перша статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кореспондує, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За правилами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з ч. 2 ст. 150, ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток, та зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України).

Частиною першою статті 192 СК України регламетовано, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд установить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє чи не дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити чи зменшити розмір аліментів, що підлягає стягненню з платника аліментів.

Звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_1 посилалася на покращення матеріального становища ОСОБА_2 , оскільки він має постійний офіційний заробіток, який суттєво збільшився порівняно з його доходами у 2019-2020 роках, а відтак відповідач має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 та визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дитини, яка проживає разом із нею, суд першої інстанції належним чином урахував наведені вище як міжнародні, так і національні норми, у тому числі положення СК України, та надав правильну правову оцінку наявним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зокрема, що: - доходи відповідача ОСОБА_2 після ухвалення рішення суду від 26.05.2020 значно зросли; - його батьки є інвалідами і потребують лікування; - відповідно до збільшення віку дитини зросли і потреби на її утримання. При цьому матеріали справи не містять доказів того, що у відповідача погіршився стан здоров`я і змінився сімейний стан, а у позивачки покращилося матеріальне становища. З огляду на це, на переконання колегії суддів, місцевий суд дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 4 500 грн щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Водночас колегія суддів констатує, що відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, апеляційний суд уважає, що позивачка частково довела належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності та взаємозв`язку достатніми доказами свою вимогу до відповідача, яка поза розумним сумнівом знайшла своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Із приводу доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано факт утримання ним своїх непрацездатних батьків, бабусі і необхідністю нести витрати на їхнє лікування, то колегія суддів такі відхиляє, оскільки місцевим судом ці обставини були належним чином ураховані.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів уважає також безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону і фактичних обставинах справи та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а відтак апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ від 10.02.2010, у справі «SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE», № 4909/04, § 58).

Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду лише з формальних міркувань.

Положеннями ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржене рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, апеляційний суд не вбачає, а тому, відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 983,16 грн (а.с.133) слід покласти на апелянта відповідача ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представниця адвокатеса Німець Олена Михайлівна, залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення підписано 01 червня 2023 року.

Суддя-доповідачка

Судді