Справа № 510/2327/23
Провадження № 2-о/510/68/23

У Х В А Л А

07.12.23 р.

Суддя Ренійського районного суду Одеської області Дудник В.І.,

розглядаючи матеріали заяви ОСОБА_1 (заінтересована особа ОСОБА_2 ) про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис ОСОБА_2 на строк 6 (шість) місяців із застосуванням заборон, визначених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ч. 3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Вимоги до змісту та форми заяви про видачу обмежувального припису визначені статтею 350-4 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

Аналогічні положення містяться у ст.175,177 ЦПК України, які визначають форму і зміст позовної заяви та перелік документів, що додаються до позовної заяви.

Суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановив, що заява про видачу обмежувального припису не відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, відповідно до якої у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Ознайомившись із заявою та матеріалами, доданими до неї, суд вказує на те, що більшість письмових доказів, доданих до заяви, не відповідають вимогам письмового доказу, оскільки являються фотокопіями, зробленими в неналежній якості. У зв`язку із цим, ці докази неможливо прочитати, оцінити їх, як належні та допустимі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до частин 1-3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, окремо викладе та подасть клопотання про витребування доказів у справі, - позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважатиметься неподаною і підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись ст.ст. 84, 175, 177, 184, 185, 260, 261, 350-4, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Заяву ОСОБА_1 (заінтересована особа ОСОБА_2 ) про видачу обмежувального припису - залишити без руху.

Надати заявнику п`ять днів з дня отримання ним ухвали для усунення недоліків заяви і оформлення її відповідно до вимог чинного законодавства.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали, заява вважатиметься неподаною і буде повернена заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вячеслав ДУДНИК