ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2364/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Осіпенко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Дубінкіної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського округу Сергєєва - Кожуховська Надія Вікторівна, ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

28.12.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Київської міської ради, в обґрунтування якого зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , який на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але станом на час смерті батька позивач мешкав разом з ним за іншою адресою - АДРЕСА_2 , що належала на праві власності (по 1/3 кожному) позивачу ОСОБА_1 , його батьку ОСОБА_3 та матері ОСОБА_2 , - оскільки батько мав онкологічне захворювання та потребував догляду та постійної допомоги. 08.09.2022 року він звернувся до приватного нотаріуса Київського міського округу Сергєєва - Кожуховської Надії Вікторівни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину - 1/3 частку вищевказаної квартири, яка належала батьку, на що отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що він не подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини та не пред`явив документи, які підтверджують фактичне прийняття спадщини. Вважає, що він, проживаючи із спадкодавцем на день смерті, фактично прийняв спадщину, але, у зв`язку з тим, що існують перешкоди для оформлення спадщини в нотаріальному порядку, звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.03.2023 року відкрито загальне позовне провадження (а.с. 32).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просить суд її задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Київська міська рада в судове засідання не з`явився, надіслав відзив, в якому зазначив, що відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.09.2022 року, приватний нотаріус Київського міського округу Сергєєва- Кожуховська Надія Вікторівна відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру у зв`язку зі пропущенням строку для прийняття спадщини. Наявний в матеріалах справи акт від 13.09.2022 року про постійне проживання позивача разом з померлим ОСОБА_3 не є належним доказом, оскільки складання даного акту виходить за межі повноважень адвоката та складений у 2022 році, тоді як спадкодавець помер у липні 2020 року. Просив суд ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства України та розглядати справу за відсутності представника (а.с. 40-41).

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського округу Сергєєва - Кожуховська Надія Вікторівна в судове засідання не з`явилась, надіслала лист разом з копією спадкової справи, в якому зазначила, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено у зв`язку з пропущенням спадкоємцем ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини. Просить суд ухвалити рішення згідно чинного законодавства та розглядати справу за її відсутності. (а.с. 48).

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надіслала заяву, в якої зазначила, що визнає позов в повному обсязі, підтримує обставини, викладені у позовній заяві, просить справу розглянути без її участі (а.с. 54).

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини.

Судом встановлено, згідно з витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, сформованого приватним нотаріусом Київського міського округу Сергєєва - Кожуховська Н.В. 08.09.2022 року, до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкова справи №69661657, спадкодавець ОСОБА_3 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 02.11.1998 року, виданого ВО «Київський радіозавод», зареєстрованого міським БТІ у реєстровій книги за № 8069 від 01.12.1998 року, квартира за адресою : АДРЕСА_2 належить: ОСОБА_3 - 1/3 частки; ОСОБА_2 - 1/3 частки, ОСОБА_1 - 1/3 частки (а.с.9)

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 14).

Згідно паспортних даних ОСОБА_1 з 25.06.1995 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.66).

Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Києва ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.75).

08.09.2022 року приватним нотаріусом Київського міського округу Сергєєва - Кожуховська Н.В. засвідчена заява ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.64).

Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (вих. №61/02-21 від 08.09.2022 року) від 07.09.2022 року, винесеної приватним нотаріусом Київського міського округу Сергєєва - Кожуховська Н.В., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті його батька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини (а.с.78).

Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які є сусідами померлого ОСОБА_3 , що проживав за адресою: АДРЕСА_2 , в судовому засіданні зазначили, що за вищезазначеною адресою до дня його смерті з ним спільно проживав його рідний син ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори в межах 6-місячного строку, встановленого для прийняття спадщини (ст. 1270 ЦК).

Строк, визначений ст. 1270 ЦК України в такому випадку застосовується для відмови від спадщини, а не для її прийняття.

В свою чергу, для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини, (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Згідно з п. п. 4.10. п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року N 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена.

Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини.

Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

У такому випадку вказані обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, законодавець в означеній ситуації висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

За змістом норм статей 1268-1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 N 24-753/0/4-13).

Підпунктом 4.11 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком.

У відповідності до п. п. 3.21, 3.22. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" N 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідний висновок викладений у постанові Верховного суд від 12 квітня 2022 року у справі N 175/2730/20 провадження N 61-19265св21).

Як вбачається з матеріалів справи, постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 08.09.2022 року, винесена у зв`язку з тим, що позивач - спадкоємець ОСОБА_1 пропустив строк для прийняття спадщини.

Отже, у разі, якби позивач постійно не проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і не вважав себе таким, що фактично прийняв спадщину, на підставі ст. 1268 ЦК України, тоді належним способом судового захисту було б звернення до суду із позовом про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини.

Але судом на підставі наданих доказів і показань свідків встановлено, що позивач постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, але через те, що спадкодавець був зареєстрований за іншою адресою, ніж позивач, він не зміг підтвердити цей факт в іншому порядку, аніж в судовому, і звернувся до суду із відповідною позовною вимогою.

Постановою Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі N 484/747/17 зроблено правовий висновок, що згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Касаційний цивільний суд погодився з позицією щодо встановлення факту постійного проживання позивача разом із спадкодавцем по день смерті останнього, що підтверджує наявність у позивача можливостей для вирішення його спадкових прав. Аналогічна позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі N 404/2163/16-ц (провадження N 61-15926св18).

Отже, вважаючи встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, адже після встановлення факту постійного проживання позивача разом із спадкодавцем по день смерті останнього, він вважаються таким, що прийняв спадщину, не обмежений жодними строками для оформлення спадщини, і відповідно, може отримати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування на спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , а саме 1/3 частки квартири, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ст.392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Але, як вбачається з матеріалів справи, право позивача на спадкове майно не оспорюється іншими особами, позивачем нотаріусу були надані документи, які засвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, і як зазначалося вище, нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадкових прав у зв`язку зі пропуском встановленого ст. 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, а не з підстав, передбачених статтею 392 ЦК України, у зв`язку з цим у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392,1216-1218, 1220,1222,1223,1268,1269, 1270,1272 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 7, 12, 13, 76-81, 89, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Встановити факт постійного сумісного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зі спадкодавцем - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.М. Осіпенко