справа № 759/3775/23
головуючий у суді І інстанції Ключник А.С.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 26 вересня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 19 травня 2023 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 138 781,92 грн на погашення заборгованості за кредитним договором та 2 504,22 грн судового збору, а всього стягнено 141 286,14 грн. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

У серпні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про відстрочення виконання судового рішення по цивільній справи за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що є обставини, внаслідок яких боржник не може виконати рішення суду і його виконання потрібно відстрочити на один рік до 19 травня 2024 року.

Обставини неможливості виконати рішення суду наступні: відповідач на даний час перебуває за кордоном, втратила роботу та не має доходів, якими можна було б погасити борг у розмірі 141 286,14 грн; на утриманні відповідача перебуває неповнолітня дитина; у відповідача на праві приватної власності відсутнє будь-яке рухоме чи нерухоме майно.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 26 вересня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення по цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись із указаною ухвалою представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким заяву про відстрочення виконання рішення задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

30 листопада 2023 року на адресу Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Оксанич Р.В. надійшла заява про проведення судового засідання без участі представника апелянта.

Таким чином, колегія суддів відповідно до вимог частини 2 статті 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутності осіб, що не з`явились.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 19 травня 2023 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 138 781,92 грн на погашення заборгованості за кредитним договором та 2 504,22 грн судового збору, а всього стягнено 141 286,14 грн. У задоволені решти позовних вимог відмовлено. Вказане рішення відповідачем не оскаржувалось та набрало законної сили.

Заявник просила суд відстрочити виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 травня 2023 року по справі № 759/3775/23 на один рік до 19 травня 2024 року.

В обґрунтування заяви зазначала, що є обставини неможливості виконати рішення суду, а саме: відповідач на даний час втратив роботу та не має доходів, якими можна було б погасити борг у розмірі 141 286,14 грн; на утриманні відповідача перебуває неповнолітня дитина; у відповідача на праві приватної власності відсутнє будь-яке рухоме чи нерухоме майно (а.с.146).

Відповідно до частини першої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

З аналізу викладених норм вбачається, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 червня 2021 року у справі № 9901/598/19.

В даному випадку при зверненні до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду, відповідачем було надано: закордонний паспорт НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , паспорт громадянина України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.149-153).

Разом з тим, такі докази не свідчать про дійсний майновий стан відповідача.

Надані до суду докази не можуть однозначно свідчити про об`єктивну неможливість виконання рішення суду, оскільки не підтверджують дійсний майновий стан відповідача. Заявником не було надано доказів на підтвердження відсутності у неї доходів.

Доводи відповідача про те, що на її утриманні перебуває неповнолітня дитина не узгоджується з її посиланням на відсутність у неї доходу та заощаджень. Доказів про те, що ОСОБА_1 перебуває на утриманні у будь-яких осіб до суду також не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що саме наявні надзвичайні, невідворотні та об`єктивні обставини через військову агресію та вторгнення російських військ на територію України вплинули на те, що заявник на даний час не працює та не має ніякого доходу, в зв`язку з чим не має можливості погасити суму боргу в повному обсязі, колегія суддів відхиляє, оскільки лише посилання на відсутність доходів без підтверджуючих доказів носять загальний характер і ніяким чином не свідчать про неможливість виконання рішення. Це ж стосується посилань на непереборні обставини, пов`язані із військовою агресією РФ, уведенням воєнного стану і обмеженням фінансування, які також носять загальний характер.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення у справі «Горнсбі проти Греції», заява № 18357/91, від 19 березня 1997 року).

Положеннями статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Враховуючи викладене, доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 26 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба