Справа № 459/3222/23
Провадження № 2/459/601/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 грудня 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі головуючого судді Мельникович М. В., з участю секретаря судового засідання Горощук А. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

У С Т А Н О В И В :

28.09.2023 представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» Столітній Михайло Миколайович через систему «Електронний суд» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій просив стягнути з віповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором № 4641618 від 19.08.2021 в розмірі 69 235, 36 грн, з яких: 53226 грн - заборгованість за тілом кредиту, 13572,63 грн- інфляційні втрати, 2436,73- три відсотки річних, а також просив стягнути судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 19.08.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4641618 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020 року та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Сума наданого відповідачу кредиту становила 18 000 грн., строк - 30 днів, процентна ставка 1,90 % в день. Відповідно до Графіку платежів датою повернення кредиту було встановлено 18.09.2021, цей строк міг бути продовжений відповідно до умов договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало повністю та надало відповідачу кредит в сумі 18 000 гривень шляхом зарахування коштів на платіжну картку відповідача. Натомість, відповідач у строк до 18.09.2021 року взяті на себе зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. Разом із тим, ОСОБА_1 здійснювала оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, а саме до 13.12.2021 з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. Однак, надалі відповідач необхідні платежі за Кредитним договором не здійснювала та не укладала угоди про пролонгацію строку його дії, у зв`язку із чим кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом продовжено на 90 календарних днів поспіль. Представник позивача вказує, що на заборгованість відповідачу було нараховано індекс інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми заборгованості за період з березня 2022 по червень 2022, а відтак, представник позивача вважає, що відповідач зобов`язана сплатити наступну суму штрафних санкцій: 3572,63 грн - інфляційні втрати, 2436,73- три відсотки річних. Також представник позивача вказав, що 18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та позивачем у справі, як фактором, було укладено Договір факторингу № 18-04/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором, тобто новим кредитором відносно відповідача стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтранст Україна». Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтранст Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на її електронну пошту, зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем складає 18000,00 грн тіла кредиту та 35226,00 грн нарахованих на заборгованість штрафних санкцій. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просив позов задовольнити.

Ухвалою від 03.10.2023 у справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду.

01.12.2023 сторони та їх представники у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи.

Представник позивача подав клопотання про розгляд даної справи у його відсутності.

Відповідачка у судові засідання не з`являлась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки), які повернулися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Судові повістки скеровувалися судом на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, що підтверджується відповіддю №252489 від 02.10.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру (а. с. 78). Заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності відповідачка не подавала, про причини неявки не повідомляла. Також відповідачкою не було подано відзиву на позов.

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачка повідомлена про розгляд справи належним чином.

Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки повне рішення виготовлено 06 грудня 2023 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 01 грудня 2023 року, датою ухвалення даного рішення є саме 06 грудня 2023 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом установлено, що 19.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна», шляхом підписання одноразовим ідентифікатором, укладено електронний Кредитний договір № 4641618 (а. с. 44-48).

Згідно п. 1.2. Кредитного договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Зазначений кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом №53-ОД від 16.01.2020 та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua.

Відповідно до п. п. 1.3, 1.4 Кредитного договору сума наданого відповідачу кредиту складає 18 000,00 грн., строком на 30 днів. Дата повернення кредиту (18.09.2021) вказується в Графіку платежів, що є додатком № 1 до договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 кредитного договору (п. 1.4. Кредитного договору).

Для підписання кредитного договору ОСОБА_1 використала електронний підпис з одноразовим ідентифікатором «С953286», що відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір (а. с. 49).

Пунктом 2.1 Кредитного договору передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.

Факт отримання відповідачкою кредитних коштів від ТОВ «Авентус Україна» підтверджується листом ТОВ ФК «Контрактовий Дім», з яким кредитодавець уклав договір про організацію переказу грошових коштів № 087/20 П від 08.07.2020, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» здійснив переказ грошових коштів в сумі 18 000, 00 гривень на платіжну картку № № НОМЕР_1 , номер трансакції 980127407 (а. с. 29).

Таким чином, ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачці кредит у розмірі та на умовах, встановлених Договором.

Згідно з п. 3.1. Кредитного договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.

Як вбачається із Кредитного договору, сторони також погодили фіксовану процентну ставку за користування коштами кредиту, а саме: знижену процентну ставку 0,019 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту та стандартну процентну ставку - 1,90 % в день від суми кредиту, застосовується: у межах строку надання кредиту; у межах нового строку, якщо відбулась пролонгація за ініціативою споживача; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація.

У п. 1.8. Кредитного договору зазначено, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 18 102, 60 грн. за зниженою ставкою та 28 260,00 грн. за стандартною ставкою.

Споживач у випадку, якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн (включно), може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п.п. 4.2 Договору (п.4.2.1). Пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем (п.4.2.2.). Товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлений споживачем Товариству в особистому кабінеті/зазначені в договорі (п.4.2.3). У випадку акцептування Товариством пропозиції (оферти) споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, зазначених у п.п. 4.2.2. договору, та нова дата повернення кредиту відображається в особистому кабінеті. (п.4.2.4.) Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою (п.4.5). Вказаний порядок внесення змін до Договору щодо продовження строку кредиту. Сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки воля сторін передбачена в п.4.2. договору виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, а в п.4.3. договору письмово, цим договором, що відповідає вимогам, встановленим статтею 207 ЦК України до письмової форми правочину (п.4.4).

Згідно картки обліку договору від 19.08.2021 року (а. с. 53-68), відповідач 16.09.2021 року здійснила оплату процентів у розмірі 95,76 грн., у зв`язку з чим, у відповідності до п.1.4. та п.4.2. кредитного договору відбулося продовження строку кредитування, ще на 30 днів (до 16.10.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

15.10.2021 та 13.11.2021 відповідач також здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 9 918 грн 00 коп., та 9 918, 00 грн в зв`язку з чим відбулось продовження строку кредиту, до 13.12.2021

13.12.2021 відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, відповідно до п. 4.3 договору, кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 днів.

Отже, вищевказаний договір було пролонговано на підставі умов Кредитного договору, погоджених сторонами.

Суд вважає, що відповідач через часткову сплату платежів по Кредитному договору приступила до його виконання, а відтак визнала факт укладення такого, проте в подальшому перестала виконувати свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості.

За порушення умов Кредитного договору сторони несуть відповідальність, згідно чинного законодавства України та встановлену цим Договором (п. 7.1 Кредитного договору).

Із картки обліку договору (розрахунку заборгованості) слідує, що відповідачка не виконувала належним чином умови Договору, у зв`язку з чим у неї станом на 17.04.2023 утворилася заборгованість в розмірі 53 226 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту (основний борг) 18 000 грн; заборгованість за відсотками 35226, 00 грн (а. с. 53-68).

Підпунктом 3 п. 5.1. Кредитного договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача.

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Так, 18.04.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 18-04/23- Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитним договором №4641618 від 19.08.2021, що підтверджується відповідним Актом прийому-передачі та витягом з реєстру боржників, що містяться в матеріалах справи (а. с. 42, 94-103).

Згідно реєстру боржників від 18.04.2023 ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» право вимоги до боржника ОСОБА_1 в сумі 53226,00 грн на умова договору факторингу (а. с. 42).

ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» є фінансовою установою, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серія ФК № В0000495 від 21 січня 2022 року, Витягом з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензій для здійснення діяльності з надання фінансових послу від 24.01.2022, Випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 19.05.2023 та Статутом ТОВ «ФК «Фінтраст Україна».

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» 18.04.2023 року повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту ОСОБА_1 , зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення.

Отже, за вищезазначених обставин суд вважає, що позивач правомірно набув право грошової вимоги до відповідача, тобто став новим кредитором за договором про надання споживчого кредиту № 4641618 від 19.08. 2021 року

Оскільки боржник ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з неї вищевказаної заборгованості, нарахувавши на таку штрафні санкції, передбачені ст. 625 ЦК України.

При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами.

Згідно із ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В силу ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Авентус Україна» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на їх сайті: https://creditplus.ua.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що Кредитний договір був підписаний відповідачкою ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С953286, кошти нею були отримані, вона частково оплачувана платежі по Кредитному договору, що підтверджує існування договірних відносин між сторонами. Протилежного судом не встановлено, відповідачем не спростовано.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Порушення відповідачкою ОСОБА_1 умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки статтею 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.

Як встановлено вище, відповідач в односторонньому порядку припинила виконувати умови, укладеного нею договору, що призвело до виникнення заборгованості.

Як зазначено вище, станом на 17.04.2023 за відповідачкою обліковується заборгованість в розмірі 53 226 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту (основний борг) 18 000 грн; відсотками за користування кредитними коштами в сумі 35 226 грн.

Окрім цього, представник позивача, посилаючи на ст. 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача штрафні санкції, в тому числі: 13572,63 грн інфляційних втрат за період березень 2022 по червень 2023 року, а також 2436,73 грн 3% річних за період з 14.03.2022 по 22.09.2023.

Суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій слід відмовити з наступних підстав.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (пункт 8.35).

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX (набрав чинності 17.03.2022) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)."

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем нараховано штрафні санкції за період з березня 2022 по червень/вересень 2023, тобто в період дії воєнного стану, який введений в Україні з 24.02.2022 і триває досі, що є загальновідомим фактом.

Відтак, враховуючи те, що штрафні санкції нараховані позивачем в період дії воєнного стану впродовж 2022-2023 років, що суперечить положенням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, суд вирішив у задоволенні позовної вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних відмовити.

З огляду на вищевикладене, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд вважає доведеним факт невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за Кредитним договором, у зв`язку з чим має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача основної суми заборгованості (тіла кредиту) та відсотків за користування кредитними коштами за вищевказаним Кредитним договором. Відтак, із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 53 226, 00 гривень, а тому позов слід задовольнити частково.

Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із наступного.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2147,20 грн.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, понесені позивачем витрати на сплату судового збору слід стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1 650,71 гривень, виходячи з розрахунку: 53226 гривень (розмір задоволених позовних вимог) / 69235,36 гривень (розмір заявлених позовних вимог) х 2147,20 гривень (сума сплаченого судового збору).

Згідно із ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін - пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду було надано ордер серії АІ №1423361 на надання правничої (правової) допомоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» адвокатом Столітнім М. М. (а. с. 70), договір №10/07-2023 про надання правової допомоги від 10.07.2023, укладений між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім М. М. (а. с. 24-26), звіт про надання правової допомоги згідно договору №10/07-2023 від 10.07.2023 від 21.09.2023, відповідно до якого загальна вартість наданих послуг становить 10 000,00 грн (а. с. 28), платіжну інструкцію №947 від 21.09.2023 про сплату гонорару адвокату в розмірі 10000,00 грн (а. с. 27).

Суд враховує, що вказана категорія справ, з урахуванням ціни позову, відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, а також те, що представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав, тому заявлена сума у 10000 гривень є завищеною, оскільки збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви та подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта не можна віднести до професійної правничої допомоги, оскільки подання позовної заяви не вимагає спеціальних знань у сфері юриспруденції, а збір доказів фактично не здійснювався, оскільки доказами по даній справі є сам кредитний договір № 4641618 від 19 серпня 2021 року, договір факторингу, які були наявні у позивача, а також картка обліку договору, виконана за допомогою комп`ютерної програми.

Також суд зауважує, що кількість годин, витрачених на складання позовної заяви про стягнення заборгованості, зазначена у рахунку на оплату, є завищеною, оскільки позовна заява є типовою та не вимагає витрат тривалого часу на її підготовку.

Окрім цього, з платіжного доручення № 947 від 21 вересня 2023 року неможливо достеменно встановити, що оплата відбулася саме за надання правничої допомоги по боржнику ОСОБА_1 за складання позовної заяви про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором.

Отже, суд враховує, що суть надання позивачу адвокатом правничої допомоги зводилась до написання та направлення позовної заяви до суду, розгляд справи проведено у спрощеному провадженні з викликом сторін у справі, без присутності адвоката.

Таким чином, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.

Відтак, позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором № 4641618 від 19.08.2021 в розмірі 53226 грн, з яких: 18 000 грн - заборгованість за кредитом, 35 226 грн - заборгованість за нарахованими процентами.

Отже, на підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1 - 16, 610, 626- 629,638, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 273, 274-279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором № 4641618 від 19.08.2021 в розмірі 53 226 (п`ятдесят три тисячі двісті двадцять шість) гривень, з яких: 18 000 (вісімнадцять тисяч) гривень заборгованість за основним боргом (тілом кредиту), 35 226 (тридцять п`ять тисяч двісті двадцять шість) гривень заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судовий збір в сумі 1650 (одна тисяча шістсот п`ятдесят) гривень 71 копійка.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

В решті позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач може оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 06.12.2023.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (, 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2).

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Суддя: М. В. Мельникович