Постанова

Іменем України

24 травня 2023 року

м. Київ

справа № 334/4498/21

провадження № 61-935св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 , Державне підприємство «СЕТАМ»,

треті особи: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусова Вікторія Олегівна,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , підписану представником ОСОБА_3 , на постанову Запорізького апеляційного суду від 13 грудня 2022 року у складі колегії суддів: Кочеткової І. В.,

Маловічко С. В., Дашковської А. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно - Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - Дніпровський ВДВС у м. Запоріжжі), ОСОБА_2 , Державного підприємства «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ»), треті особи: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусова В. О. (далі - приватний нотаріус Бєлоусова В. О.), про визнання електронних торгів недійсними, визнання недійсним акта про проведені електронні торги, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, припинення права власності та визнання права власності на спірне нерухоме майно.

На обґрунтування позову зазначав, що 22 листопада 2016 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. (далі - приватний нотаріус Бондар І. М.) вчинила виконавчий напис про стягнення

з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 22 лютого 2007 року № ZP38AU19010052 у розмірі 199 225,56 грн.

23 травня 2017 року державний виконавець Дніпровський ВДВС у м. Запоріжжівідкрив виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого напису № 10200, в ході якого накладено арешт на належну боржникові квартиру АДРЕСА_1 .

17 липня 2020 року квартиру вказана квартира була реалізована на електронних торгах, переможцем торгів є ОСОБА_2 .

Надалі судовим рішенням від 01 квітня 2021 року виконавчий напис, вчинений 22 листопада 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М., визнано таким, що не підлягає виконанню, а тому орган державної виконавчої служби неправомірно реалізував нерухоме майно позивача на електронних торгах.

ОСОБА_1 просив:

визнати електронні торги, проведені ДП «СЕТАМ», на яких 07 липня 2020 року була реалізована квартира

АДРЕСА_1 , та за результатами яких був складений протокол електронних торгів від 07 липня 2020 року № 489427 за лотом 427594, затверджений

ДП «СЕТАМ»;

визнати недійсним акт про проведені електронні торги, складений 17 липня 2020 року старшим державним виконавцем Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі Сіваковою О.О. в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 в АСВП на підставі електронних торгів від 07 липня 2020 року № 489427 за лотом № 427594, затверджений ДП «СЕТАМ»;

визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів номер 1016, видане 23 липня 2020 року приватним нотаріусом

Бєлоусовою В. О.;

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

(з відкриттям розділу) від 23 липня 2020 року, індексний номер 53264602, прийняте приватним нотаріусом Бєлоусовою В.О.;

припинити право власності ОСОБА_2 на квартиру на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

визнати право власності ОСОБА_1 на квартиру

АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 11 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсними електронні торги, проведені ДП «СЕТАМ», на яких 07 липня 2020 року була реалізована квартира АДРЕСА_1 , та за результатами, яких був складений протокол електронних торгів від 07 липня 2020 року № 489427 за лотом 427594, затверджений

ДП «СЕТАМ».

Визнано недійсним акт про проведені електронні торги, складений 17 липня

2020 року старшим державним виконавцем Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі Сіваковою О. О. в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 в АСВП

на підставі протоколу електронних торгів від 07 липня 2020 року № 489427 за лотом № 427594, затверджений ДП «СЕТАМ».

Визнано недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з

прилюдних торгів № 1016, видане 23 липня 2020 року приватним нотаріусом Бєлоусовою В. О.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

(з відкриттям розділу) від 23 липня 2020 року, індексний номер 53264602, яке прийняте приватним нотаріусом Бєлоусовою В. О.

Припинено право власності ОСОБА_2 на квартиру

АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) та визнано право власності ОСОБА_1 на квартиру

АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції виходив із того, що виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого проводилась примусова процедура продажу нерухомого майна позивача на оспорюваних електронних торгах, визнаний у судовому порядку таким, що не підлягає виконанню, а отже є підстави для задоволення позовних вимог про визнання електронних торгів недійсними, визнання недійсним акта про проведені електронні торги, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, припинення права власності та визнання права власності на спірне нерухоме майно.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 13 грудня 2022 року апеляційну скаргу Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі задоволено.

Рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 11 лютого 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки суд вирішив питання про права і обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що АТ КБ «ПриватБанк» як стягувач

у виконавчому провадженні, на користь якого були виплачені грошові кошти, виручені від реалізації майна боржника, до участі у справі як співвідповідач не залучений, хоча фактично матеріально-правовий спір виник саме між

ОСОБА_1 як боржником за кредитним договором, та банком як кредитором. Поза увагою суду залишилася і та обставина, що за ухваленим рішенням обов`язок із повернення коштів, виручених від реалізації майна боржника, виник саме в учасника виконавчого провадження - АТ КБ «ПриватБанк» (одержувача таких коштів), а не у виконавчої служби чи ДП «СЕТАМ», до яких пред`явлено позов.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не можна вважати таким, що відповідає вимогам закону і матеріалам справи, а тому на підставі статті 376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові.

Аргументи учасників справи

У січні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Великанов М. О. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

у справі про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, як відповідачів необхідно залучати усіх сторін правочину: державну виконавчу службу, організатора електронних торгів

і переможця таких торгів. Така правова позиція є усталеною у судовій практиці;

суд апеляційної інстанції при розгляді цієї справи протиправно відмовив у задоволенні позову виключно з тієї підставі, що АТ КБ «ПриватБанк», яке не є стороною правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, не було залучене до участі у справі як відповідач. При цьому апеляційний суд порушив такий фундаментальний аспект верховенства права як принцип правової визначеності;

апеляційний суд безпідставно вийшов за межі доводів апеляційної скарги і помилково скасував законне рішення суду першої інстанції відповідно до пункту 4 частини третьої статті 376 ЦПК України;

АТ КБ «ПриватБанк» не є стороною правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, вчинення якого порушує права позивача, тому

банк не є належним відповідачем у цій справі. Тому позивач залучив (вказав у позовній заяві) АТ КБ «ПриватБанк» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Водночас банк брав участь у розгляді справи, його представник був присутній у судових засіданнях;

рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а застосовані ним способи захисту забезпечують належне поновлення порушених прав та інтересів позивача.

У лютому 2023 року від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на касаційну скаргу,

в якому банк просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

Відзив на касаційну скаргу мотивований тим, що:

як на час проведення електронних торгів, так й на час прийняття рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 був та залишається боржником перед АТ КБ «ПриватБанк»»;

відчуження майна з прилюдних торгів є правочином купівлі-продажу, такий правочин може визнаватися недійсним у судовому порядку з підстав, установлених частиною першою статті 215 ЦК України. Отже, дотримання правил призначення та проведення прилюдних торгів, які визначені нормами законодавства, є обов`язковою умовою правомірності правочину;

ОСОБА_2 є добросовісним набувачем майна, що було реалізовано під час проведення оспорюваних електронних торгів.

У квітні 2023 року від старшого державного виконавця Дніпровського ВДВС

у м. Запоріжжі Сівакової О. О. надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому вона просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, а постанову апеляційного суду залишити без змін.

Відзив на касаційну скаргу мотивований тим, що:

під час здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадженняз виконання виконавчого напису від 22 листопада 2016 року № 10200, вчиненого приватним нотаріусом Бондар І. М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь

АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором державний виконавець діяв відповідно до норм законодавства;

суд апеляційної інстанції встановив усі фактичні обставини справи та дійшов правильного висновку про задоволення апеляційної скарги Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі, оскільки підстав для визнання електронних торгів недійсними немає.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 14 березня 2023 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції. Доповнення до касаційної скарги на постанову Запорізького апеляційного суду від 13 грудня 2022 року залишено без розгляду і повернено особі, яка її подала.

Ухвалою Верховного Суду від 09 травня 2023 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги містять підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України. Зазначено, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17,

від 27 травня 2020 року у справі № 336/7019/17, від 19 серпня 2020 року у справі

№ 202/1698/17, від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/12944/17, від 07 квітня 2021 року у справі № 766/14579/16-ц, від 01 грудня 2021 року у справі

№ 263/15746/20, від 22 червня 2022 року у справі № 644/8684/19, від 13 липня 2022 року у справі № 461/2358/19, від 14 грудня 2022 року у справі

№ 214/9244/14. Крім того, вказано, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Фактичні обставини справи

Суди встановили, що 22 листопада 2016 року приватний нотаріус Бондар І. М. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 10200, про стягнення

з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 22 лютого 2007 року № ZP38AU19010052 у розмірі 199 225,56 грн

23 травня 2017 року державний виконавець Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі Білокур Л. А. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 10200. Стягувачем у виконавчому провадженні був АТ КБ «ПриватБанк», а боржником - позивач ОСОБА_1 .

Постановою державного виконавця від 15 листопада 2019 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить боржнику ОСОБА_1 , загальною площею 42,8 кв. м, житловою площею 19,9 кв. м. Того ж дня постановою державного виконавця призначено Черніка В. Ф. відповідальним зберігачем описаного майна - зазначеної вище квартири.

Постановою державного виконавця від 16 грудня 2019 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

13 лютого 2020 року суб`єкт оціночної діяльності провів оцінку арештованого майна, про що складено звіт № 216/19/20 про визначення ринкової вартості нерухомого майна, який 03 березня 2020 року надійшов до Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі.

04 березня 2020 року сторін виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією повідомлено про результати оцінки арештованого майна.

27 квітня 2020 року начальник Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі оформив та направив керівнику Запорізької філії ДП «СЕТАМ» заявку на реалізацію арештованого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

26 травня 2020 року і 16 червня 2020 року ДП «СЕТАМ» провело перші та другі електронні торги, які не відбулись.

07 липня 2020 року ДП «СЕТАМ» провело треті електронні торги, про що складено протокол № 489427. Переможцем торгів визнано ОСОБА_2 . Майно реалізоване за ціною 232 589,70 грн.

Згідно з платіжним дорученням від 18 липня 2020 року отримані від продажу майна боржника кошти у розмірі 199 225,56 грн перераховані на рахунок

АТ КБ «ПриватБанк», призначення платежу - на погашення заборгованості ОСОБА_1 за виконавчим документом від 22 листопада 2016 року.

17 липня 2020 старший державний виконавець Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі склав акт про проведення електронних торгів при примусовому виконанні виконавчого напису № 10200 (виконавче провадження № НОМЕР_1).

Постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі Сіваковою О. О. від 17 липня 2020 року знято арешт з майна.

20 липня 2020 року державний виконавець Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі Сівакова О. О. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження

№ НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого напису № 10200, виданого

22 листопада 2016 року приватним нотаріусом Бондар І. М., на підставі пункту

9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» -

у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

23 липня 2020 року приватний нотаріус Бєлоусова В. О., на підставі акта про проведені електронні торги, видала ОСОБА_2 свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 1016.

Після реалізації майна і закриття виконавчого провадження, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01 квітня 2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22 листопада 2016 року приватним нотаріусом Бондар І. М. та зареєстрованим в реєстрі за № 10200, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 199 225,56 грн таким, що не підлягає виконанню. Це рішення суду набрало законної сили 04 травня 2021 року.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 липня 2022 року у справі № 461/2358/19 (провадження № 61-3497св21) із посиланням на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року в справі № 910/856/17 (провадження № 12-128гс18), на які посилається скаржник у касаційній скарзі, зазначено, що:

«набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів. Ухвалюючи судове рішення у справі про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, порушеної за позовом учасника електронних торгів, в якості відповідачів мають залучатись всі сторони правочину - державна виконавча служба, організатор електронних торгів і переможець таких торгів. Якщо набувачем (переможцем електронних торгів) є фізична особа, справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства». […]

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 пред`явив позов до АТ «Ідея Банк», Шевченківського РВ ДВС у м. Києві, а ОСОБА_2 у справі визначено як третю особу. Натомість позивач чи його представник клопотань про залучення до участі у справі ДП «СЕТАМ» (організатора електронних торгів) та ОСОБА_2 (переможця торгів) як співвідповідачів не заявляли.

Також суди не звернули уваги, що АТ «Ідея Банк» є неналежним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 про визнання електронних торгів недійсними. Отже у задоволенні позову слід було відмовити внаслідок неналежного складу співвідповідачів та тому, що банк є неналежним відповідачем».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 грудня 2021 рокуу справі № 263/15746/20(провадження № 61-17249св21), про яку зазначає скаржник, вказано, що:

«пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів. Ухвалюючи судове рішення у справі про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, порушеної за позовом учасника електронних торгів, в якості відповідачів мають залучатись всі сторони правочину - державна виконавча служба, організатор електронних торгів і переможець таких торгів. Якщо набувачем (переможцем електронних торгів) є фізична особа, справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічний висновок викладено у пунктах 61-62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року в справі № 910/856/17 (провадження

№ 12-128гс18).

У справі, що переглядається, зміст і характер спірних правовідносин, встановлені судами обставини справи, свідчать, що спір виник між ОСОБА_1 та приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П. В., ДП «Сетам», ОСОБА_2.

АТ «Альфа-Банк» не є стороною договору купівлі-продажу, укладеного в результаті проведення електронних торгів, тому АТ «Альфа-Банк» є неналежним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 про визнання недійсними результатів електронних торгів, акту про проведення електронних торгів, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. У зв`язку із цим суди помилково задовольнити позовні вимоги пред`явлені до неналежного відповідача. Таким чином оскаржені рішення у цій частині позовних вимог необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк» про визнання недійсними результатів електронних торгів, акту про проведення електронних торгів, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів».

Згідно з частинами першою, четвертою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У справі, що переглядається:

апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції вирішив питання про права і обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача. Зокрема, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що АТ КБ «ПриватБанк» як стягувач у виконавчому провадженні, на користь якого були виплачені грошові кошти, виручені від реалізації майна боржника, до участі у справі як співвідповідач не залучений, хоча фактично матеріально-правовий спір виник саме між ОСОБА_1 як боржником за кредитним договором, та банком як кредитором. Поза увагою суду залишилася і та обставина, що за ухваленим рішенням обов`язок із повернення коштів, виручених від реалізації майна боржника, виник саме в учасника виконавчого провадження - АТ КБ «ПриватБанк» (одержувача таких коштів), а не у виконавчої служби чи

ДП «СЕТАМ», до яких пред`явлено позов;

зміст і характер спірних правовідносин, встановлені судами обставини справи, свідчать, що спір виник саме між ОСОБА_1 , державним виконавцем Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі та ОСОБА_2 ;

АТ КБ «ПриватБанк» не є стороною договору купівлі-продажу, укладеного в результаті проведення електронних торгів, тому банк є неналежним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 про визнання електронних торгів недійсними, визнання недійсним акта про проведені електронні торги, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, припинення права власності та визнання права власності на спірне нерухоме майно.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, зробивши помилковий висновок про неналежний склад відповідачів, не переглянув справу по суті позовних вимог.

Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду прийнята без додержанням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу належить задовольнити частково, оскаржену постанову апеляційного суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно із підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження

№ 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті касаційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , підписану представником ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 13 грудня 2022 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Запорізького апеляційного суду від 13 грудня 2022 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:Н. О. Антоненко
І. О. Дундар
Є. В. Краснощоков М. М. Русинчук