Єдиний унікальний номер справи 336/3169/23
Номер провадження 2/336/92/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2023 м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Карабак Л.Г., при секретарі Нечаї О.В., у відкритому судовому засіданні, розглянувши подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко Івана Павловича, про визначення частки майна боржника -

ВСТАНОВИЛА:

11.04.2023 засобами поштового зв`язку до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко Івана Павловича, боржник ОСОБА_1 , стягувач Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», заінтересована особа ОСОБА_2 , про визначення частки майна боржника.

В поданні приватний виконавець просить визначити (виділити) частку майна в розмірі частини за боржником ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо квартири АДРЕСА_1 .

Подання мотивував тим, що в нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 67809098 з примусового виконання виконавчого листа № 369/4852/13-ц, виданого 23.12.2013 Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості за кредитним договором в розмірі 153 058,15 доларів США що за курсом Національного банку України становить 1 223 393,79 грн. та 632 338,36 грн. та судових витрат в розмірі 3 441 грн.

07.12.2021 з метою забезпечення виконання рішення суду та керуючись положенням статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою арешт накладався на «все майно» боржника та за вих. № 37384 направлено боржникові до відома за штрих кодовим номером поштового відправлення 473 та 481. На підставі постанови про арешт майна боржника від 07.12.2021 приватним виконавцем внесено відповідний запис про обтяження (арешт) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 45506808 від 07.12.2021 та до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за № 29548676 від 07.12.2021.

Сформувавши інформаційну довідку за № 288919242 від 07.12.2021, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна, виконавцем встановлено що за боржником на праві власності зареєстровано квартиру за адресою АДРЕСА_2 , яка перебуває у спільній сумісній власності між боржником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В рамках здійснення виконавчого провадження № 67809098, виконавцем встановлено що у боржника відсутнє будь-яке інше майно (рухоме, нерухоме) та кошти на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, окрім предмету іпотеки (земельна ділянка загальною площею 0,1517 га, кадастровий номер :01:002:0033. заставною вартістю 497 000 грн., що розташована за адресою АДРЕСА_4 , цільове призначення для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також домоволодіння, заставною вартістю 1 555 900 грн., на який в період дії режиму воєнного стану звернути стягнення неможливо, а квартира АДРЕСА_1 , перебуває в спільній сумісній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було розподілено та передано судді Карабак Л.Г.

Вислухавши осіб, які з`явилися до суду, які не заперечували проти задоволення подання, дослідивши подання з додатками, суд вважає, що подання підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

На виконанні приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко Івана Павловича перебуває виконавче провадження № 67809098 з примусового виконання виконавчого листа № 369/4852/13-ц, виданого 23.12.2013 Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості за кредитним договором в розмірі 153 058,15 доларів США, що за курсом Національного банку України становить 1 223 393,79 грн., 632 338,36 грн. та судових витрат в розмірі 3 441 грн.

Під час проведення виконавчих дій було встановлено, що боржнику ОСОБА_1 належить нерухоме майно на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 від 14.04.2000, а саме частка в праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Іншим співвласником квартири є ОСОБА_2 .

Право власності на вказану квартиру зареєстровано в установленому законом порядку, а частки співвласників у праві спільної власності не визначені, що перешкоджає здійсненню виконавчих дій, пов`язаних з описом та арештом майна боржника.

З метою забезпечення виконання судового рішення приватний виконавець просив суд постановити ухвалу, якою визначити частку майна боржника у спільній сумісній власності на квартиру та якою він володіє спільно з іншою особою, вказавши, що розмір частки боржника в спільній сумісній власності становить частину.

Згідно ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Зазначене конституційне положення відображено і у ст.18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно частини шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця (стаття 443 ЦПК України).

Положеннями ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконанню рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, порядок захисту прав стягувача, боржника та інших осіб у виконавчому провадженні унормовано положеннями Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст.32 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до роз`яснень викладених у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.

Частиною 2 ст.370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

При вирішенні питання суд враховує, що виділ частки боржника із спільної сумісної власності у межах виконавчого провадження регулюється нормами цивільно-процесуального законодавства. При розгляді подання державного виконавця в порядку ст. 443 ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду. Системне тлумачення положень вказаних норм дає підстави дійти висновку, що за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд постановляє ухвалу, в якій зазначається конкретне майно, що підлягає саме виділу. Власники, які вважають, що у зв`язку зі зверненням стягнення на майно боржника у випадках, коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, порушені їх майнові права у виконавчому провадженні, у зв`язку з накладенням арешту на майно, мають право звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту.

А тому, за таких умов суд приходить до переконання, що державним виконавцем надані належні і достатні докази, які свідчать про належність майна на праві спільної сумісної власності боржнику, але клопотання підлягає задоволенню частково, оскільки вимоги щодо виділення частки майна, яке відбувається в натурі, взагалі необґрунтоване.

З огляду на викладене, керуючисьст.443 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Подання задовольнити частково.

Визначити, що частка у праві спільної сумісної власності квартири, що знаходиться за адресою:АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , становить 1/2 частину цього майна.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.Г.Карабак