ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/691/23 Головуючий суддя І інстанції Бібік О. В.
Провадження № 22-ц/818/2198/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: за законом.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 29 серпня 2023 року, по цивільній справі № 621/691/23, за позовом ОСОБА_1 до Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_3 , законним представником якої є ОСОБА_4 , третя особа Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області, про визнання договору дійсним, визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 13.03.2023 через свого представника ОСОБА_2 звернувся з позовом до Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_3 , законним представником якої є ОСОБА_4 , з вимогами: визнати дійсним договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , посвідчений 05 лютого 1996 року виконкомом Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області за № 9, зареєстрований в Зміївському МДП технічної інвентаризації 29 лютого 1996 року за № 12-1645; визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування посилалась, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки ОСОБА_5 . На момент його смерті разом з ним проживали дружина ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_4 та мати ОСОБА_6 . У встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_4 та ОСОБА_6 від спадщини відмовилися на користь позивачки. При зверненні до нотаріальної контори позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на Закон України "Про нотаріат", який набув чинності 01.01.1994, з мотивів, що право власності спадкодавця на житловий будинок належним чином не підтверджене.

Позивач з цим не погодився і тому звернувся до суду з позовом. Додатково на його обґрунтування вказала, що спірний житловий будинок увійшов до складу спадкового майна оскільки:

1.Її чоловік, спадкодавець ОСОБА_5 , набув його у власність на підставі договору дарування від свого батька, ОСОБА_7 . Цей договір був укладений між сторонами та у подальшому не був посвідчений у нотаріальному порядку, оскільки його було посвідчено у виконавчому комітеті Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області за № 9 та зареєстровано в Зміївському МДП технічної інвентаризації 29 лютого 1996 року за № 12-1645. При цьому спадкодавець ОСОБА_7 звернувся саме до виконавчого комітету сільської ради, оскільки вважав, що він має право вчиняти такі дії згідно законного порядку, який вже на той день втратив чинності, про що його батьку та позивачу не було відомо. Позивач прийняв в дар цей житловий будинок, воля його батька була реалізована, на підставі згаданого договору дарування позивач зареєстрував своє право власності згідно діючого на той час законного порядку. При цьому їм з батьком не повідомлялося про необхідність додаткового звернення до нотаріуса для посвідчення договору. Тому просив визнати вказаний договір дарування дійним.

2.Її чоловік, спадкодавець ОСОБА_5 , набув спірну спадщину у власність на підставі спадкування після смерті свого батька, ОСОБА_7 , який помер 2001 року. При цьому її чоловік був єдиний спадкоємець після смерті свого батька, який прийняв його спадщину. Після смерті її чоловіка ОСОБА_5 інші спадкоємця відмовились від спадщини на користь позивачки.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 29 серпня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд виходив з того, що договір дарування від 05.02.1999 не був посвічений у належній для таких випадків нотаріальній формі, оскільки виконком селищної ради на день його укладення вже не мав для цього законних повноважень, а тому спірний житловий будинок не увійшов до складу спадщини.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Задерей О.В. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати, та позов задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом не обґрунтовано мотиви для відмови у задоволенні позову про визнання договору дарування дійсним.

Вказує, що порушено норми матеріального права, а саме не застосовано ч.2 ст.47 ЦК УРСР в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки, що спірний жилий будинок увійшов до складу спадщини також на підставі його спадкування чоловіком позивачки після смерті свого батька, внаслідок чого помилково прийшов до висновку, що будинок АДРЕСА_1 не входить до спадкової маси після смерті ОСОБА_5 . Навіть у випадку недійсності договору дарування набувач за цим договором є єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину після відчужувача, а отже набув у власність вказане майно з моменту прийняття спадщини після смерті свого батька.

Тобто за встановлених судом обставин, неможливо зробити висновок, що спірний будинок не входить до спадкової маси ОСОБА_5 (чи як майно, яке він мав право на спадкування після батька, але не оформив за життя чи то як майно, яке належало спадкодавцю на підставі договору дарування визнаного судом дійсним), а висновки суду відповідно суперечать встановленим судом обставинам.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, розглянула справу за відсутності інших учасників, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 376 ЦПК України:

1. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

2. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції зазначив наступне.

На час виникнення правовідносин із переходу права власності на будинок АДРЕСА_1 за договором дарування від ОСОБА_7 до ОСОБА_5 функції нотаріуса по посвідченню вказаних договорів не мав секретар виконавчого комітету Лиманської Ради народних депутатів Готвальдівського району Харківської області, що відповідає приписам ст. 1 ЗУ « Про нотаріат» у редакції чинній на час посвідчення договору дарування, де у сільських населених пунктах нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Отже, з 01.01.1994 року секретар виконавчого комітету Лиманської Ради народних депутатів Готвальдівського району Харківської області втратив повноваження надані йому раніше ст. 14 Закону УРСР «Про державний нотаріат», де нотаріальні дії, вчинювані виконавчими комітетами Рад народних депутатів у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад народних депутатів вчиняють такі нотаріальні дії: 2) посвідчують інші угоди (договори, довіреності та ін.), крім договорів про надання у безстрокове користування земельних ділянок для спорудження індивідуальних жилих будинків і угод, які стосуються майна, що знаходиться за кордоном, або прав, які мають бути здійснені за кордоном.

Довідкою КП «Зміївське бюро технічної інвентаризації» № 3306 від 09.12.2013 не підтверджено факт реєстрації право власності на будинок АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_5 ( а.с. 29)

Відтак, договір дарування від 05.02.1996, посвідчений секретарем виконавчого комітету Лиманської Ради народних депутатів Готвальдівського району Харківської області, будинку АДРЕСА_1 подарованого дарителем ОСОБА_7 обдарованому ОСОБА_5 не відповідає кваліфікованій формі правочину, та тягне за собою недійсність правочину відповідно до ст.ст.47, 48 ЦК УРСР і не породжує жодних правових наслідків, окрім недійсності.

За наведеного, позивачем не доказано належними доказами, що будинок АДРЕСА_1 належав на день смерті на праві власності ОСОБА_5 та увійшов до спадкової маси.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином, з огляду на дату укладення договору дарування, 05 лютого 1996 року, та дату смерті батька спадкодавця, ІНФОРМАЦІЯ_3 , на спірні правовідносини в частині визнання договору дійним поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлене судом.

За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоду по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорі даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно буди досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 42 ЦК УРСР угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво- або багатосторонніми (договори).

Угоди, згідно з вимогами ст. 42 ЦК УРСР, можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній).

За договором дарування, відповідно до вимог частин 1 та 2 ст. 243 ЦК УРСР, одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому.

Відповідно до частини 3 ст. 244 ЦК УРСР до договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 і цього Кодексу.

За правилами ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 05 лютого 1996 року був укладений договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , посвідчений 05 лютого 1996 року виконкомом Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області за №9.

Зазначений договір було зареєстровано в Зміївському МДП технічної інвентаризації 29 лютого 1996 року за № 12-1645.

Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимого сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

З довідки директора КП "Зміївське БТІ" № 3306 від 09.12.2013 вбачається, що згідно архівних матеріалів житловий будинок АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012, належав на праві приватної власності спадкодавцеві ОСОБА_5 на підставі договору дарування, посвідченого виконкомом Лиманської селищної ради народних депутатів від 05.02.1996 р-р 9 (а.с. 29)

З довідки старости Лиманського старостинського округу Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 16.02.2023 за № 05-14/13/1 вбачається, що ОСОБА_7 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 18.04.1990 і по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 . На день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 разом з ним були зареєстровані ОСОБА_5 з 18.04.1990 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 з 18.04.1990 і по цей час, ОСОБА_4 з 02.02.2002 і по цей час, ОСОБА_8 з 16.04.1991 і по 27.08.2008 (а.с. 32)

З довідки старости Лиманського старостинського округу Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 16.02.2023 за № 05-14/14/1 вбачається, що ОСОБА_5 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 18.04.1990 і по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . На день смерті ОСОБА_5 за вказаною адресою разом з ним були зареєстровані ОСОБА_1 з 18.04.1990 і по цей час, ОСОБА_4 з 02.02.2002 і по цей час, ОСОБА_6 з 04.04.2006 і по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 з 10.01.2011 і по цей час (а.с. 33)

Даний факт підтверджується відомостями з домової книги за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 34-42)

Також, судом встановлено, що з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_5 , батьками якого є ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с. 16)

Шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розірвано 24 жовтня 1984 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с. 18)

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 28.08.2017 виконавчим комітетом Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області, вбачається, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 14)

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 04 квітня 2001 року Лиманською сільською радою Зміївського району Харківської області, вбачається, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 17)

З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого Лиманською селищною радою Готвальдівського району Харківської області, вбачається, що 12 вересня 1987 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с. 15). З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_8 у них народилася ОСОБА_4 (а.с. 19).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_9 у ОСОБА_4 народилася донька ОСОБА_3 (а.с. 20)

З листа завідувача Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 25.07.2023 № 777/01-16 вбачається, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 з заявами про прийняття або відмову від спадщини у встановлений законом шестимісячний термін до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Спадкова справа відсутня (а.с. 97)

З наданої копії спадкової справи № 83/2013 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 від належної їм частки у спадковому майні відмовилися на користь дружини померлого ОСОБА_1 (а.с. 98, 99)

Постановою державного нотаріуса Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 27.01.2023 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 у зв`язку з невідповідністю чинному законодавству України документу щодо належності зазначеного житлового будинку спадкодавцеві (а.с. 25)

З довідки завідувача Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області № 97/02-14 від 27.01.2023 вбачається, що 20.02.2013 заведено спадкову справу № 83/2013 (номер справи у Спадковому реєстрі 54182978) щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 . Відповідно до цієї справи спадкоємицею померлого ОСОБА_5 є ОСОБА_1 (а.с. 26).

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Всупереч вказаній нормі ст. 89 ЦПК України та у контексті диспозиції статті 47 ЦК УРСР 1963 року, суд першої інстанції не з`ясував, що за життя сторони у письмовій формі уклали договір дарування, досягли усіх істотних умов, обдарований прийняв дар, користувався ним за життя, тобто він був фактично виконаний. При цьому суд не звернув уваги, що батько спадкодавця, ОСОБА_7 згідно посвідченої представником позивача адвокатом Задерей О.В. фотокопії договору дарування від 05 лютого 1986 року був на той день власником спірного жилого будинку на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого Лиманською сільрадою 14.11.1984 та зареєстрованого БТІ 28.12.1984 за № 12-1645 (а.с. 27).

Встановлені судом обставини свідчать, що батько спадкодавця ОСОБА_5 ОСОБА_7 не посвідчив договір дарування 05 лютого 19996 року ц нотаріальному порядку з тих причин, що йому та його сину обдарованому ОСОБА_5 не було відомо про те, що на день укладення цього договору, секретар виконавчого комітету Лиманської Ради народних депутатів Готвальдівського району Харківської області втратив повноваження надані йому раніше ст. 14 Закону УРСР «Про державний нотаріат», де нотаріальні дії, вчинювані виконавчими комітетами Рад народних депутатів у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад народних депутатів вчиняють такі нотаріальні дії: 2) посвідчують інші угоди (договори, довіреності та ін.), крім договорів про надання у безстрокове користування земельних ділянок для спорудження індивідуальних жилих будинків і угод, які стосуються майна, що знаходиться за кордоном, або прав, які мають бути здійснені за кордоном. Про добросовісну поведінку дарувателя та обдарованого за вказаним договором свідчить той факт, шо цей договір був зареєстрований у БТІ, тому у даному випадку у суду першої інстанції були підстави для визнання цього договору дарування дійсним відповідно до згаданої норми ст. 47 ЦК УРСР 1963р.

Крім того, з наведених обставин вбачається, що є також доведеними доводи позову про те, що спірний жилий будинок увійшов до складу спірної спадщини, яка відрилась після смерті чоловіка позивачки, ОСОБА_5 , який внаслідок проживання в цьому будинку його успадкував та фактично прийняв цю спадщину після смерті свого батька, ОСОБА_7 , як єдиний його спадкоємець. Судом безспірно встановлено, що після смерті її чоловіка ОСОБА_5 інші спадкоємці відмовились від спадщини на користь позивачки.

Отже доводи скарги знайшли підтвердження в матеріалах справи, а тому відповідно до п.п. 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України позивачка має право на відшкодування понесених нею судових витрат за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 29 серпня 2023 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_3 , законним представником якої є ОСОБА_4 , третя особа Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області, про визнання договору дійсним, визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати дійсним договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , посвідчений 05 лютого 1996 року виконкомом Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області за № 9, зареєстрований в Зміївському МДП технічної інвентаризації 29 лютого 1996 року за № 12-1645.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути зі Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5183 грн 40 коп. по 2591 грн 70 коп. з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 05 грудня 2023 року.

Головуючий В.Б. Яцина

Судді - І.В.Бурлака

Ю.М.Мальований