КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/5683/2023
справа №757/5722/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Нежури В.А., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (попереднє найменування - Акціонерне товариство «Альфа-Банк») на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Лужецької О.Р.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюка Золтана Золтановича, Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про скасування рішення про державну реєстрацію, -

встановив:

У лютому 2022 року до суду звернувся ОСОБА_1 із позовом про скасування рішення про державну реєстрацію.

Позовні вимоги мотивує тим, що між позивачем та ПАТ "Укрсоцбанк" укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредиту у розмірі 30 000 доларів США із датою повернення до 02 листопада 2020 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 03 листопада 2005 року між сторонами також укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком С.П., відповідно до умов якого іпотекодавець передає іпотекодержателю в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором квартиру АДРЕСА_1 .

Вказує, що 20 січня 2022 року позивач дізнався про те, що квартира перереєстрована на АТ "Альфа-Банк" та належить останньому.

Уважає такі дії відповідача незаконними, оскільки ОСОБА_1 не отримував повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, окремого договору про звернення стягнення на предмет іпотеки позивачем також не укладалось.

Приймаючи рішення про державну реєстрацію, державний реєстратор не перевірив додержання банком вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку» та змісту іпотечного договору.

Мотивуючи наведеним, просить суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 62892107 від 17 січня 2022 року, номер запису про право власност 46200600, дата державної реєстрації 12 січня 2022 року, вчинене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., на квартиру АДРЕСА_2 , за зверненням АТ "Альфа-Банк".

Дарницький районний суд міста Києва рішенням від 08 грудня 2022 року позов задовольнив. Скасував рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 62892107 від 17 січня 2022 року, номер запису про право власності 46200600, дата державної реєстрації 12 січня 2022 року, вчинене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., на квартиру АДРЕСА_2 , за зверненням акціонерного товариства «Альфа-Банк», .

Стягнув з акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, АТ "Альфа-Банк" подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що згідно пункту 4.5 Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки проводиться за вибором іпотекодержателя одним із визначених способів, зокрема згідно підпункту 4.5.3 шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статею 37 Закону України "Про іпотеку".

Вказане застереження в іпотечному договорі прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Вказує, що застосування судом першої інстанції правових висновків Верховного Суду у справі №199/1276/17 не заслуговують на увагу, оскільки у цій постанові суди установили, що договір про іпотеку не мав застереження щодо задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання за ним права власності на предмет іпотеки.

Вказує, що АТ "Альфа-Банк" з метою виконання вимог закону надало державному реєстратору повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням (вимога про усунення порушень) №06/06 від 07 червня 2021 року, від 21 липня 2021 року, яка була направлена іпотекодавцю рекомендованими листами з повідомленням про вручення та описом вкладення 05 вересня 2019 року на адресу реєстрації та адресу знаходження предмету іпотеки.

Уважає, що кредитором повністю дотримані всі вимоги чинного законодавства, вжито всіх заходів з метою повідомлення іпотекодателів належним чином про заборгованість.

Вказує, що нормами порядку державної реєстрації права власності на нерухоме майно не встановлюють обов`язку погодження звіту оцінки з іпотекодержателем, а важливим є факт проведення звіту оцінки. Відповідні докази надані суду першої інстанції та містяться в матеріалах справи.

Посилається на помилкове застосування судом першої інстанції висновків, викладених у постанові Великої палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №199/1276/17, оскільки у цій постанові та у справі, що є предметом апеляційного перегляду, установлені різні фактичні обставини.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Сидорова Ю.В. доводи апеляційної скарги підтримала, просила суд її задовольнити.

Представник позивача - адвокат Крамар О.П. проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити у її задоволенні.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З. у судове засідання не з`явився, причини неяки не повідомляв. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволеннюз огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції вказав, що між банком і позивачем відсутній договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов`язання та є правовою підставою для реєстрації права власності на квартиру за банком згідно статті 37 Закону України "Про іпотеку", відтак дії державного реєстратора щодо реєстрації за банком права власності на спірну квартиру не можна уважати законними.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" (тут і надалі у редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Отже, за змістом частини першої статті 33 та частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки.

Згідно статті 36 вищевказаного Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Статтею 37 Закону України "Про іпотеку" визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржене іпотекодавцем в суді, якщо він доведе, що основне зобов`язання і умови іпотечного договору не були порушені.

У разі переходу до іпотекодержателя права власності на передане в іпотеку нерухоме майно права і вимоги інших осіб на це нерухоме майно, зареєстровані у встановленому законом порядку, залишаються дійсними. Іпотекодержатель несе відповідальність за задоволення прав чи вимог інших осіб на предмет іпотеки, які мають вищий пріоритет. Задоволення прав чи вимог осіб з нижчим пріоритетом здійснюється у межах перевищення вартості нерухомого майна, визначеної шляхом його оцінки, після задоволення прав чи вимог, які мають вищий пріоритет, над розміром забезпеченої іпотекою вимоги іпотекодержателя.

З даних іпотечного договору №04/І-371 від 03 листопада 2005 року убачається, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 03 листопада 2005 року укладено Договір кредиту №33-19/69.

03 листопада 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири. Відповідно до пункту 1 укладеного договору продавець продала, а покупець купив належну продавцю на праві вланості квартиру АДРЕСА_1 (а.с.13).

03 листопада 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір №04/І-371 (а.с.17-18).

Відповідно до пункту 1.1 укладеного договору іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю в якості забезпечення виконання виконання іпотекодавцем зобов`язань перед іпотекодержателем за договором кредиту №33-19/69, укладеним між сторонами 03 листопада 2005 року, а також зобов`язань за цим договором, нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 .

Відповідно до пункту 1.2 вартість іпотеки за згодою сторін становить 353500,00 гривень, що за офіційним курсом НБУ становить 70000 доларів США.

Вартість предмета іпотеки відповідно до довідки-характеристики №1117711, виданої Київським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 21 жовтня 2005 року, становить 280866,00 гривень (пункт 1.3).

Відповідно до пункту 2.4.3 іпотекодержатель має право у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, задовольнити свої забезпечені вимоги за договорами, якими обумовлене основне зобов`язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У разі невиконання/неналежного виконання Основного зобов`язання, а також в інших випадках передбачених цим договором та/або чинним законодавством України, Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за Основним зобов`язанням, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (пункт 4.1).

Згідно пункту 4.5 Іпотечного договору №04/І-371 іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів:

4.5.1 - на підставі рішення суду; або

4.5.2 - на підставі виконавчого напису нотаріуса; або

4.5.3 - шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань, в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку"; або

4.5.4 - шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку"; або

4.5.5 - шляхом організації Іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу Предмета іпотеки між Іпотекодавцем та відповідним покупцем;

4.5.6 - в інший спосіб, визначений за домовленістю сторін.

Пунктом 4.8 визначено, що передача/продаж предмета іпотеки (його частини) у випадках, передбачених будь-яким з п.п. 4.5.3, 4.5.4, 4.6.1 цього договору, здійснюється за вибором Іпотекодержателя, за вартістю не меншою від вартості Предмета іпотеки (його частини) вказаної у пункті 1.2 цього договору, або за вартістю, визначеною шляхом проведення незалежної експертної оцінки предмета іпотеки (його частини), яка замовляється Іпотекодержателем, якщо менша ціна не буде погоджена між сторонами.

Відповідно до пункту 4.9 передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки (його частину) для задоволення його вимог, що випливають з основного зобов`язання може здійснюватись шляхом надіслання (надання) іпотекодавцю повідомлення про передачу предмета іпотеки (його частини) у власнсіть іпотекодержателя. При цьому право власності на предмет іпотеки переходить до іпотекодержателя з моменту отримання іпотекодавцем такого повідомлення особисто або з моменту отримання такого повідомлення за останнім відомим іпотекодержателем місцем проживання іпотекодавця.

З даних інформаційної довідки №295478321 від 20 січня 2022 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно установлено, що 17 січня 2022 року приватний нотаріус Русанюк З.З., зареєстрував право власності на квартиру АДРЕСА_1 , за АТ «Альфа-Банк», . Підстава для державної реєстрації: договір іпотеки № 04/І-371, серія та номер: 2577д, виданий 03 листопада 2005 року, видавник: Ковальчук С.П. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; зміни та доповнення до іпотечного договору № 04І-371 від 03 листопада 2005 року; номер запису про право власності 46200600; дата, час державної реєстрації 12 січня 2022 року (а.с. 14).

З даних висновку про вартість майна, виготовленого ТОВ "Незалежна експертна компанія", установлено, що вартість трикімнатної квартири АДРЕСА_1 складає 2 416 900,00 гривень (а.с.49).

З даних повідомлення №06/06 від 07 червня 2021 року установлено, що АТ "Альфа-Банк" вимагало від ОСОБА_1 усунути порушення за кредитним договором №33-19/69 від 03 листопада 2005 року, а саме сплатити борг за кредитним договором, розмір якого станом на 07 червня 2021 року складав 53 624,29 доларів США. Повідомлено, що у разі невиконання цієї вимоги протягом тридцятиденного строку АТ "Альфа-Банк" має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статею 37 Закону України "Про іпотеку" (а.с. 50).

З даних повідомлення №06/06 від 21 липня 2021 року установлено, що АТ "Альфа-Банк" вимагало від ОСОБА_1 усунути порушення за кредитним договором №33-19/69 від 03 листопада 2005 року, а саме сплатити борг за кредитним договором, розмір якого станом на 21 липня 2021 року складав 54 007,40 доларів США. Попереджено, що у разі невиконання цієї вимоги протягом тридцятиденного строку АТ "Альфа-Банк" має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку передбаченому статею 37 Закону України "Про іпотеку" (а.с. 51).

Відповідно до пункту 6.2 Іпотечного договору усі повідомлення за цим договором будуть уважатися зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом, або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача.

З даних копій конвертів, що містяться у матеріалах справи убачається, що рекомендовані листи, адресовані ОСОБА_1 направлені на адреси: АДРЕСА_2 (адреса предмету іпотеки) та АДРЕСА_4 (адреса, вказана в Іпотечному договорі), повернуті з відміткою "за закінченим терміном зберігання" (а.с.52-58).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Хоменко В.В. ВП №67574298 від 18 листопада 2021 року на підстави виконавчого листа №753/717/18 від 27 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 солідарно на користь АТ "Альфа-Банк" заборгованості у розмірі 42448,65 доларів США (а.с.21-22).

Установлено, що іпотечний договір між сторонами укладений 03 листопада 2005 року, відтак правовідносини врегульовано Законом України "Про іпотеку" в редакції від 05 червня 2003 року.

Пунктом 4.5 Іпотечного договору визначено способи звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань, в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку" (4.5.3 Іпотечного договору).

Ураховуючи вимоги законодавства на час виникнення спірних правовідносин, судом першої інстанції правильно установлено про відсутність укладеного між сторонами окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який слугував би правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, тобто у спосіб, визначений іпотечним договором.

Судом першої інстанції установлено, що під час відчуження спірної квартири договору про її добровільну передачу у власність АТ "Альфа-Банк" укладено не було, іпотекодавець не надавав згоди на передачу предмета іпотеки у власність іпотекодержателю.

Доводи скаржника щодо помилкового застосування судом першої інстанції висновків, викладених у постанові Великої палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №199/1276/17, з тих мотивів, що у цій постанові та у справі, що є предметом апеляційного перегляду, установлені різні фактичні обставини, відхиляються апеляційним судом, оскільки є невірними.

Так, у справі №199/1276/17, що переглядалась Великою Палатою Верховного Суду , установлено, що Іпотечний договір містить умову про те, що "звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання можливе у порядку, встановленому статтею 37 Закону" (пункт 4.2.1 договору іпотеки).

Пункт 4.5.3 Іпотечного договору у справі, що переглядається апеляційним судом, є повністю аналогічним.

Велика Палата Верховного Суду за вказаних обставин зробила висновок про те, що "ураховуючи відсутність укладеного між сторонами договору про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто у спосіб, визначений іпотечним договором, ненадання такого договору нотаріусу та залишення нею без перевірки наявності чи відсутності факту виконання відповідних умов правочину, з яким закон пов`язує можливість переходу права власності, дії приватного нотаріуса щодо реєстрації за ТОВ «ФК «Вектор плюс» права власності на спірну квартиру, власником якої залишалась позивачка, не можна вважати законними".

Таким чином, у справі, що переглядалась Великою Палатою Верховного Суду та у справі, що переглядається апеляційним судом, установлено відсутність договору про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеного між сторонами, як спосіб, визначений договором іпотеки.

Відтак, в цій частині судового рішення апеляційний суд погоджується, підстав для його скасування в ціій частині не встановлено.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують.

Разом з цим, в частині вимог позивача до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюка Золтана Золтановича апеляційний суд зазначає про таке.

Відповідно до частини 1,3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною першою статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною другою статті 1 Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16.

Спір у позивача виник саме з АТ "Альфа-Банк", а не з приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюка Золтана Золтановича слід відмовити, у зв`язку із тим, що у цьому спору приватний нотаріус не є неналежним відповідачем.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду №725/873/20 від 10 серпня 2022 року, №565/315/21 від 10 серпня 2022 року.

На викладене суд першої інстанції уваги не звернув, а тому дійшов помилкового висновку про задоволення позову в повному обсязі.

В іншій частині рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, відтак апеляційним судом не установлено підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (попереднє найменування - Акціонерне товариство «Альфа-Банк») задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року в частині вимог до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюка Золтана Золтановича скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 5 червня 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.А. Нежура

В.В. Соколова