справа № 274/3693/23
провадження № 2/0274/1124/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

( заочне)

04.12.2023 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих коштів, збитків та моральної шкоди -

в с т а н о в и в :

13.06.2023 ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 810 207,56 грн, з яких: 758 141, 00 грн безпідставно отриманих коштів; 10 717,83 три відсотки річних за період з 06.12.2022 по 26.05.2023; 29 998,73 грн інфляційних нарахувань за період з 06.12.2022 по 26.05.2023, а також 100 000, 00 грн завданої моральної шкоди.

Позовна заява обґрунтована тим, що 16.10.2020 між ним та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер земельної ділянки: :62:475:0011) за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Кирилюк О.Ю. Під час укладення вищевказаного договору купівлі-продажу відповідачка надала нотаріусу договір купівлі-продажу земельної ділянки від 18.08.2020, посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Криворучком В.П., реєстровий №257.

Проте, постановою Київського апеляційного суду від 06.12.2022, яким скасовано рішення Деснянського районного суду міста Києва від 29.06.2022, у справі №754/3146/21, витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки :62:475:0011, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Грошові кошти у розмірі 758 141,00 грн, які позивач сплатив відповідачці за земельну ділянку та власником якої є ОСОБА_3 , ОСОБА_2 у добровільному порядку не повернуто.

У відповідності до ст. 625 ЦК України позивач також нарахував інфляційні втрати на суму неповернутих грошових коштів, за період із 06.12.2022 по 26.05.2023 в сумі 29 998,73 грн та 3 % річних, за період 06.12.2022 по 26.05.2023 у сумі 10 717,83 грн.

Також позивачеві було нанесено моральну шкоду, оскільки він був позбавлений належного йому майна та сплачених за нього коштів. Позивач зазнав внутрішніх глибоких переживань, оскільки ніяких протиправних дій не вчиняв, що привело до порушення нормальних життєвих зв`язків та постійного душевного хвилювання, що, серед іншого, вимагало додаткових зусиль для організації свого життя. Заподіяну йому моральну шкоду оцінив у розмірі 100 000 гривень.

Окрім того, позивач зазначає, що ним понесено судові витрати на сплату судового збору в розмірі 10 786,08 грн.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 22.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження ( а.с.45-46).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 05.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті ( а.с. 61).

Позивач в судове засідання не з`явився, 15.08.2023 звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, надав згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді ( а.с.51).

Відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце слухання справи за зареєстрованим місцем проживання, у судове засідання не прибула, будь-яких заяв від неї не надходило.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, будь-яких заяв від неї не надходило.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Враховуючи позицію позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Судом встановлено, що 16.10.2020 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким ОСОБА_2 (продавець) передав, а ОСОБА_1 (покупець) прийняв у власність належну на праві власності продавцю земельну ділянку, кадастровий номер: :62:475:0011, площею 0,1000 га, цільове призначення - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі прав на нерухоме майно: 000. Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюк, р. № 1524 (а.с.12-15).

Згідно цього договору, земельна ділянка належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Криворучком В.П. 18.08.2020 р.№ 257.

Продаж земельної ділянки вчинено за 758 141,80 гривень, які продавець отримала від покупця повністю до підписання цього договору. Така вартість земельної ділянки була визначена сторонами за взаємним погодженням (а.с. 13).

Постановою Київського апеляційного суду від 06.12.2022, яким скасовано рішення Деснянського районного суду міста Києва від 29.06.2022, у справі №754/3146/21, витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки :62:475:0011, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19-39).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, із таких підстав.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі (постанова Верховного Суду від 30 серпня 2018 року у справі № 334/2517/16-ц, постанова Верховного Суду від 13 січня 2021 року справа № 539/3403/17).

Отже, постановою Київського апеляційного суду від 06.12.2022, якою витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки :62:475:0011, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти, які ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу цієї ділянку є безпідставно набутим ОСОБА_2 майном та ці грошові кошти підлягають поверненню.

Доказів на підтвердження факту повернення грошових кошів суду не надано. ОСОБА_2 усі судові виклики ігнорувала.

Також, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦПК України із відповідачки на користь позивача належить стягнути інфляційні втрати на суму неповернутих грошових коштів, за період із 06.12.2022 по 26.05.2023 в сумі 29 998,73 грн та 3 % річних, нарахованих на суму боргу за період з 06.12.2022 по 26.05.2023 у сумі 10 717,83 грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом або договором умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду.

Позивачем не доведено доказами спричинення йому моральної шкоди, не доведено причинно-наслідковий зв`язок між завданою позивачу моральною шкодою та неправомірними діями з боку відповідачки.

Наявними у справі доказам не встановлено, що ОСОБА_2 допустила неправомірну поведінку, внаслідок чого договір купівлі-продажу, за яким вона набула права власності на земельну ділянку було визнано недійсним, що призвело до витребування земельної ділянки у позивача.

В зв`язку з чим, відсутні правові підстави для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Отже суд задовольняє позовні вимоги частково та стягує із ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти у розмірі 758 141,00 гривень, 3 % річних - 10 717,83 гривень, інфляційні нарахування - 29 998,73 гривні, а всього борг у розмірі 810 207,56 гривень.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 9 601,10 гривень.

Керуючись ст. ст. 12-13,76-81,89,211,223,247,258,263-265,280-282,354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих коштів, збитків та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 безпідставно отримані кошти у розмірі 758 141,00 гривень, 3 % річних - 10 717,83 гривень, інфляційні нарахування - 29 998,73 гривень, а всього борг у розмірі 810 207,56 гривень.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9 601,10 гривень судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05 грудня 2023 року

Головуючий Т.М. Вдовиченко