Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4286/20 Головуючий у 1-й інст. Шалота К. В.
Категорія 35 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Галацевич О.М.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/4286/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Пенсіон - ЮА», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 , приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Стражник Тетяна Олексіївна про визнання договору купівлі - продажу частини квартири недійсним, розірвання договору довічного утримання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомир від 17 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Шалоти К.В. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У травні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, у якому просили:

- розірвати договір довічного утримання від 16 листопада 2016 року, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Пенсіон - ЮА», посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О., за реєстровим номером 15846;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу частини квартири від 16 листопада 2016 року, що укладений між ОСОБА_2 та «Пенсіон - ЮА», посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О., за реєстровим номером 15848.

Позовні вимоги мотивували тим, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1 , зокрема ОСОБА_1 належить ідеальних часток квартири та ОСОБА_2 ідеальних часток. Зазначають, що 16.11.2016 між ОСОБА_1 та «Пенсіон - ЮА» було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О., за реєстровим номером 15846. Стверджують, що згідно п.7 договору відповідач зобов`язується довічно утримувати ОСОБА_1 , а саме: забезпечувати грошовими ресурсами у розмірі 500 грн та щомісячно оплачувати житлово - комунальні послуги за квартиру у строки, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, а ОСОБА_1 у свою чергу передає у власність відповідачу частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Вказують, що грошове утримання повинно щомісячно виплачуватись починаючи з моменту укладання договору до 10 числа поточного місяця поштовим переказом за адресою: АДРЕСА_1 або готівкою на руки під розписку або на вказаний банківський рахунок.

Зазначають, що впродовж останніх трьох років ОСОБА_1 не отримував жодного грошового утримання від відповідача, крім того вказує, що останній не оплачує житлово - комунальні послуги, у зв`язку з чим, станом на лютий 2018 року утворилася заборгованість зі сплати послуг електропостачання у розмірі 3624,21 грн., заборгованість зі сплати послуг водопостачання на вересень 2018 року у розмірі 986,51 грн., заборгованість зі сплати послуг з управління багатоквартирним будинком на квітень 2018 року у сумі 1681,71 грн. Вважають, що відповідач фактично відразу після укладення договору довічного утримання перестав виконувати свої зобов`язання.

Крім того, зазначають, що відповідач обманом змусив ОСОБА_1 , який діяв за довіреністю від ОСОБА_2 підписати договір купівлі-продажу частини квартири, що належала ОСОБА_2 . Вказують, що відповідно до умов зазначеного договору ОСОБА_2 від імені якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_1 передала у власність ТОВ «Пансіон-ЮА» ідеальних частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Вважають, що відповідач користуючись тим, що ОСОБА_1 є людиною похилого віку, який незадовго до моменту укладання договорів переніс інфаркт та подальші інсульти фактично протиправно заволодів майном ОСОБА_2 . Стверджують, що ОСОБА_1 під впливом обману, не розуміючи сенсу документів, які підписував у нотаріуса уклав від імені ОСОБА_2 договір купівлі-продажу частини квартири. Зазначають, що за змістом договору відповідач нібито сплатив на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 37 443,00 грн., проте зазначена сума є значною меншою ніж ринкова вартість ідеальних частин квартири у центрі м. Житомира. Також, стверджують, що жодних коштів за продаж зазначеної вище квартири вони не отримували, а сам факт підписання договору ОСОБА_1 свідчить лише про те, що останній не усвідомлював, які документи підписував. Крім того, зазначають, що ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомир від 27.09.2017 накладено арешт на частини квартири АДРЕСА_1 . Враховуючи вищевикладене просять задовольнити позов в повному обсязі.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17 листопада 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позов в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що відповідно до п.14 договору довічного утримання зазначений договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадках невиконання його істотних умов і у разі відмови від добровільного розірвання однієї зі сторін - у судовому порядку. Зазначає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не було враховано систематичне порушення відповідачем умов договору довічного утримання. Стверджує, що протягом тривалого часу сторони не можуть знайти порозуміння щодо ситуації, яка склалася. Стверджує, що товариство ставиться до виконання своїх зобов`язань формально та допускає наявність простроченої заборгованості за комунальними послугами, що змушує його часто самостійно оплачувати житлово - комунальні послуги для уникнення їх відключення. Враховуючи вищевикладене просить рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позову в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови у задоволенні позовних вимог про розірвання договору довічного утримання, тому в іншій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 04.03.2002 ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору дарування від 18 вересня 2007 року ОСОБА_1 подарував ОСОБА_2 , від імені якої за довіреністю діяла ОСОБА_4 , частину квартири АДРЕСА_1 .

04 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до директора «Центру допомоги та соціального захисту пенсіонерів» Вулахи М.М., в якій просив розглянути питання про можливість укладення з ним договору довічного утримання на умовах матеріального забезпечення, у зв`язку з тим, що потрібна матеріальна допомога.

Зі змісту додатку до зазначеної заяви від 04.11.2016 вбачається, що ОСОБА_1 підтверджує, що при умові підписання договору довічного утримання (догляду) ним буде отримано: одноразове грошове утримання в розмірі 25000 грн.; передбачено щомісячну виплату у розмірі 500 грн.; оплату комунальних послуг, абонентську плату за телефон, електроенергію в обсязі до 100 кВт, водопостачання в обсязі гаряча вода - 4 куб.м., холодна вода - 4 куб.м., соціальний пакет кабельного телебачення та оплата послуг домофона.

Згідно паспорту до договору довічного утримання, підписаного ОСОБА_1 як відчужувача, розпочатого 16.11.2016 вбачається, що підставою для укладення вказаного договору є потреба матеріальної допомоги; особою з якою можна підтримувати зв`язок і одержувати відомості про стан здоров`я або обставини відчужувача ОСОБА_1 вказано ОСОБА_2 ; зазначено про правовстановлюючі документи - свідоцтво про приватизацію та прописаних в квартирі осіб - ОСОБА_1 ; визначено розмір одноразової допомоги при підписанні договору 25 000 грн., які будуть передані у момент підписання договору; визначено розмір щомісячного платежу у сумі 500 грн.; розмір (орієнтований) платні за квартиру включаючи комунальні платежі на день заповнення анкети 6 грн.; вказано, що відчужувачу відомо, що договір довічного утримання припускає тільки передачу грошей та те, що після підписання договору довічного утримання він перестає бути власником квартири, залишаючись користувачем квартири до кінця свого життя, права і обов`язки власника перейдуть до набувача - ТОВ «Пенсіон - ЮА»; відчужувачем надано згоду на відеозапис процесу підписання договору довічного утримання.

Відповідно до копії довідки №230 від 16.11.2016, виданої Диспансерним відділенням Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 вбачається, що ОСОБА_1 не перебуває на обліку в Житомирському психіатричному диспансері, про допомогу до психіатра на протязі останніх 5-ти років не звертався.

Згідно заяви ОСОБА_1 , поданої приватному нотаріусу Стражник Т.О. 16.11.2016 встановлено, що ОСОБА_1 цією заявою повідомив, що на момент набуття права власності на 3/4 ід.ч. квартири АДРЕСА_1 та на даний час в зареєстрованому шлюбі ні з ким не перебував, однією сім`єю без укладання шлюбу не проживав; осіб, які могли б поставити питання про визнання за ними права власності на майно не має.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №73073874 від 16.11.2016 встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 - розмір частки становить 3/4 та ОСОБА_2 - розмір частки становить 1/4.

Відповідно до Звіту про оцінку майна №, виданого ТОВ «Міжрегіональний експертно-правовий центр» від 15.11.2016, замовником якого є ОСОБА_1 , оціночна вартість квартири АДРЕСА_1 становить 149 775 грн, 3/4 частини відчужуваної квартири - 112 331 грн 25 коп.

16 листопада 2016 року ОСОБА_1 та ТОВ «Пансіон-ЮА» уклали договір довічного утримання, згідно змісту якого ОСОБА_1 передав у власність ТОВ «Пансіон-ЮА» 3/4 ідеальних частин квартири АДРЕСА_1 , взамін чого ТОВ «Пансіон-ЮА» зобов`язується забезпечувати ОСОБА_1 утриманням довічно на умовах укладеного договору.

Зазначений договір довічного утримання від 16.11.2016, посвідчений приватним нотаріусом Стражник Т.О. за реєстровим №15846.

Відповідно до п.2 договору довічного утримання від 16.11.2016 відчужувана квартира, частина якої відчужується, є особистою приватною власністю відчужувача ОСОБА_1 та належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого відділом приватизації державного житлового фонду 04 березня 2002 року, яке зареєстроване в КП «Житомирському міському бюро технічної інвентаризації» 04 квітня 2002 року у реєстровій книзі за №156 та за реєстровим №13091.

П.3 договору встановлено, що відповідно до звіту про оцінку майна № виданого ТОВ «Міжрегіональний експертно - правовий центр» від 15 листопада 2016 року, оціночна вартість відчужуваної частини квартири становить 112 331, 25 грн та є такою, що відповідає їх домовленості (пункт 4).

П.7 договору закріплено, що ТОВ «Пансіон-ЮА» зобов`язується довічно утримувати ОСОБА_1 , тобто забезпечувати грошовими ресурсами, на які відчужувач самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, тощо. Сторонами домовлено, що утримання оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 500 грн на місяць, які будуть щомісячно надходити відчужувачу.

Крім вищезазначеної суми набувач зобов`язаний щомісячно оплачувати комунальні послуги за квартиру у строки, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того з ким вони укладені, а у разі неможливості самостійно оплатити набувачем житлово-комунальні послуги попереджає про це відчужувача не пізніше ніж за 10 днів до строку сплати відповідних послуг та перераховує відчужувачу способом вказаним в п. 8 цього договору суму коштів необхідних для їх сплати (пункт 7).

Відповідно до п.8 грошове утримання буде щомісячно виплачуватись, починаючи з моменту укладення цього договору до 10 числа поточного місяця поштовим переказом за адресою: АДРЕСА_1 , або готівкою на руки під розписку або на вказаний банківський рахунок.

П.13 договору сторони визначили, що істотними умовами договору вважатимуться вчасна оплата щомісячних платежів і довічне право на проживання відчужувача у вказаній квартирі.

Відповідно до п.14 договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його істотних умов і у разі відмови від добровільного розірвання однією зі сторін - у судовому порядку. При розірванні договору у добровільному порядку відчужувач зобов`язаний повернути набувачу усі витрати, які набувач поніс при виконанні договору протягом його дії згідно п.п. 7-9 договору.

П. 25 укладеного договору сторони підтверджують, що договір не носить характеру уявного та удаваного правочину, вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними, не страждають на психічний розлад, укладення договору відповідає їх інтересам, волевиявлення є вільним, усвідомлення відповідає їхній внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін, текст цього договору прочитано і схвалено ними до його посвідчення, договір не приховує іншого правочину, спрямований на настання наслідків, які обумовлені в ньому.

П.26 договору сторони також підтверджують, що вони однаково розуміють значення, умови правочину та правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на договорі. Встановлення намірів кожної із сторін правочину було здійснено нотаріусом за відсутності іншої сторони.

Відповідно до копії розписки від 16.11.2016 ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Пансіон-ЮА» в особі представника Звєрєвої Н.Г. по довіреності №2114 від 08.08.2016 грошову суму у розмірі 25 000 грн в рахунок одноразової грошової виплати, згідно договору довічного утримання №13846 від 16.11.2016.

Згідно копій квитанцій АТ «Укрпошта» вбачається, що в період з грудня 2016 року по листопад 2020 року ТОВ «Пансіон - ЮА» здійснювало поштові перекази на ім`я ОСОБА_1 на суму 750, 500, 520, 580 грн., а також здійснювала оплату за послуги КП «ВЖРЕП №11», ЖМР, КП «ВЖРЕП №9», ОСББ «Хлібна - Київська 64», електропостачання, газопостачання, розподіл газу, теплопостачання, телекомунікаційні послуги, водопостачання, вивіз сміття та поповнення мобільного рахунку на суму 50 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи не підтверджено та не спростовується невиконання ТОВ «Пансіон - ЮА» умов договору довічного утримання від 16.11.2016.

Розглядаючи даний спір колегія суддів виходить з наступного.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2021 року у справі №757/39725/19-ц (провадження №61-15916св20).

За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (стаття 744 ЦК України)

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У статті 749 ЦК України закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), якими можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина перша цієї статті).

За змістом пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У справі, що переглядається встановлено, що 16 листопада 2016 року ОСОБА_1 та ТОВ «Пансіон-ЮА» уклали договір довічного утримання, згідно якого ОСОБА_1 передав у власність ТОВ «Пансіон-ЮА» 3/4 ідеальних частин квартири АДРЕСА_1 , взамін чого ТОВ «Пансіон-ЮА» зобов`язується забезпечувати ОСОБА_1 утриманням довічно на умовах укладеного договору.

П.7 договору закріплено, що ТОВ «Пансіон-ЮА» зобов`язується довічно утримувати ОСОБА_1 , тобто забезпечувати грошовими ресурсами, на які відчужувач самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, тощо. Сторонами домовлено, що утримання оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 500 грн на місяць, які будуть щомісячно надходити відчужувачу.

Крім вищезазначеної суми набувач зобов`язаний щомісячно оплачувати комунальні послуги за квартиру у строки, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того з ким вони укладені, а у разі неможливості самостійно оплатити набувачем житлово-комунальні послуги попереджає про це відчужувача не пізніше ніж за 10 днів до строку сплати відповідних послуг та перераховує відчужувачу способом вказаним в п. 8 цього договору суму коштів необхідних для їх сплати.

Згідно з пунктом 10 договору відчужувач засвідчує, що визначене сторонами щомісячне грошове утримання є достатнім для підтримання повноцінного та якісного життєвого рівня відчужувача та не потребуватиме подальшого перегляду сторонами.

Пунктом 11 договору сторонами передбачено, що при надходженні грошового переказу на поштове відділення за місцем проживання відчужувача коштів відповідно до пунктів 7, 8 договору, зобов`язання набувача за цим договором за відповідний місяць вважаються виконаними у повному обсязі. У разі неотримання поштового переказу відчужувачем після його надходження на поштове відділення за місцем проживання відчужувача, набувач має право отримати цей грошовий переказ після його повернення відправнику, і взяти ці кошти на відповідальне зберігання. Набувач зобов`язаний виплатити вищезазначені не отримані відчужувачем кошти за зверненням відчужувача.

Пунктом 12 договору визначено, що істотними умовами договору є вчасна оплата щомісячних платежів і довічне право на проживання відчужувача у вказаній квартирі. Разом із правом проживання в квартирі, відчужувач приймає на себе обов`язок її зберігання та підтримання в належному стані. Відчужувач несе повну відповідальність за шкоду спричинену його діями третім особам в процесі використання квартири для свого проживання.

Пунктом 14 договору передбачено, що вказаний договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його істотних умов і відмови від добровільного розірвання однієї зі сторін - у судовому порядку.

Звертаючись до суду з позовом у цій справі, ОСОБА_1 посилався на те, що відповідач не виконує взяті на себе за договором довічного утримання зобов`язання, що, на його думку, є підставою для його розірвання.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з того, що позивачем не надано доказів істотних порушень відповідачем умов укладеного між сторонами договору довічного утримання, у тому числі, що він не отримував грошові кошти та не сплачено кошти за житлово - комунальні послуги.

Вказане є процесуальним обов`язком саме позивача (статті 12, 81 ЦПК України).

Крім того, колегією суддів встановлено, що відповідач виконував умови укладеного між сторонами договору. Зокрема, на підтвердження виконання своїх зобов`язань, передбачених пунктом 7 договору довічного утримання від 16 листопада 2016 року ТОВ «Пансіон - ЮА» надало розписку від 16.11.2016 про отримання ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 25 000 грн в рахунок одноразової грошової виплати, згідно договору довічного утримання №13846 від 16.11.2016, копії квитанцій щодо сплати житлово-комунальних послуг, наданих за адресою проживання позивача, з яких вбачається здійснення оплати вказаних послуг кожного місяця.

Окрім того, відповідачем надано копії квитанцій про направлення поштового грошового переказу ОСОБА_1 у період з грудня 2016 року по листопад 2020 року.

Наведені докази колегією суддів належним чином оцінені, згідно з правилами, передбаченими статтею 89 ЦПК України.

При цьому колегією суддів надано належну правову оцінку положенням укладеного між сторонами договору, у тому числі пункту 11 договору, за яким при надходженні грошового переказу на поштове відділення за місцем проживання відчужувача коштів відповідно до пунктів 7, 8 договору, зобов`язання набувача за цим договором за відповідний місяць вважаються виконаними у повному обсязі.

З урахуванням наведеного, надавши належну оцінку наданим сторонами доказам, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що відповідач належним чином виконував умови договору довічного утримання.

Отже, доводи щодо невиконання відповідачем умов договору довічного утримання спростовуються матеріалами справи, вони були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 26 серпня 2021 року у справі №521/17385/17 (провадження №61-8411св21), від 01 вересня 2021 року у справі №761/21191/19 (провадження №61-4400св21).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 не довів порушення відповідачем умов указаного договору, правильними є висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення його позовних вимог.

Відтак, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати залишити за сторонами, оскільки судом апеляційної інстанції залишено без змін рішення суду першої інстанції, тому питання перерозподілу судових витрат не вирішується апеляційним судом.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомир від 17 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 07 червня 2023 року.

Головуючий

Судді