Справа № 369/8326/23
Провадження №2-н/369/1046/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В., розглянувши цивільну справу № 369/8326/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію, -

ВСТАНОВИВ:

05.06.2023 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.

Дослідивши подану заяву з долученими матеріалами, суд дійшов висновку, що дана справа не підсудна Києво-Святошинському районному суду Київської області та має бути надіслана за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави з наступних підстав.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до статті 162 ЦПК України заяви про видачу судового наказу подаються до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, визначеними цим Кодексом.

За загальним правилом, якщо інше не встановлено ЦПК України, відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини першої статті 30 ЦПК України вимоги, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У постанові від 10.04.2019 року у справі № 638/1988/17 Верховний Суд зазначив, що житлово-комунальні послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а тому позови про стягнення заборгованості з їх оплати повинні пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2020 року у справі № 910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16.02.2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Наведене свідчить, що вимоги про стягнення заборгованості з оплати за послуги за спожиту електричну енергію повинні розглядатись за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна.

Матеріали справи свідчать про те, що заявленою вимогою у даній справі є стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, яка надавалася до квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, за правилами виключної підсудності, передбаченими ст. 30 ЦПК України, розгляд даної заяви територіально не підсудний Києво-Святошинському районному суду Київської області.

Дотримання правил підсудності розгляду справи є однією з складових законності судового рішення. Розгляд справ з порушенням правил підсудності є грубим порушенням процесуального закону і підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У той же час, положення ч. 1 ст. 378 ЦПК України передбачають, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Стаття 32 ЦПК України встановлює, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.08.2019 року у справі № 855/364/19 зроблено висновок: «Розгляд судом предметно непідсудної йому справи може призвести до ухвалення незаконного рішення, обмежити право кожного на судовий захист належним судом, позбавити можливості скористатися правом на апеляційне чи касаційне оскарження рішення. Якщо суд першої інстанції помилково чи неправильно направив до суду тієї самої інстанції справу, яка за предметом спору, суб`єктним складом учасників, характером спірних правовідносин відноситься до його підсудності, а суд, якому була направлена справа (позовна заява), повернув її назад як направлену внаслідок порушення правил підсудності, то рішення суду, який повернув справу адресанту, не може розцінюватися як ознака спору щодо підсудності чи порушення заборони про передавання справ, встановленої статтею 30 КАС».

Хоча вказаний правовий висновок здійснено щодо норм КАС України, суд вважає доцільним дотримуватись його і у порядку цивільного судочинства, зважаючи на подібність норм КАС України та ЦПК України щодо недопустимості спору про підсудність.

Враховуючи вищевикладене, підстави для розгляду даної справи Києво-Святошинським районним судом Київської області відсутні, а справа підлягає передачі за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави (36000, Полтавська область, м. Полтава, провулок Хорольський, 6).

Керуючись ст. ст. 27, 28, 30, 31, 32 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу № 369/8326/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію передати за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави (36000, Полтавська область, м. Полтава, провулок Хорольський, 6).

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Суддя А.В. Янченко