ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1951/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/1752/23 Смоляр О.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів Новікова О. М., Гончар Н. І., Фетісової Т.Л., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.04.2021 року о 19 год. 05 хв. в м. Черкаси, по бул. Шевченка, 334, відповідач ОСОБА_2 керуючи автомобілем Lexus RX 350, д.н.з. НОМЕР_1 , при перестоюванні не надала перевагу в русі автомобілю Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого була ОСОБА_3 і скоїла зіткнення. Право власності на автомобіль Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_2 , було зареєстровано за ОСОБА_1 . Позивач зазначає, що ОСОБА_3 є його цивільною дружиною.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.04.2021 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто її до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Позивач зазначив, що у передбачений законом порядок та строки він звернувся до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», з якою власник автомобіля Lexus RX 350, д.н.з. НОМЕР_1 , уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів із заявою про страхове відшкодування. ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» не повідомила позивача про рішення щодо здійснення страхового відшкодування і він звернувся до суду за захистом своїх прав. 15.11.2022 року Соснівський районний суд м.Черкаси ухвалив рішення про стягнення із страховика на мою користь відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП, рішення набрало законної сили і позивач звернувся до органу ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження. Страхова компанія перебуває у стані припинення і страхового відшкодування я так і не отримав, рішення суду не виконане.

Щодо підстав відшкодування моральної шкоди позивач зазначає наступне.

Підставами відшкодування моральної шкоди вважає протиправну поведінку відповідача щодо члена його сім`ї - цивільної дружини ОСОБА_3 , з якою в нього був спільний бізнес. Також підставою позову стало пошкодження його власного автомобіля, яким користувалась цивільна дружина. Це, а також невідшкодування страховою компанією заподіяної шкоди, порушило його звичний спосіб життя та порушенні нормальних, звичних життєвих зав`язків через неможливість продовження звичного, активного способу життя, в тому числі ведення бізнесу, що мало негативні наслідки та потребувало докладання додаткових зусиль для перебудови звичного способу життя та здійснення підприємницької діяльності.

Також позивач зазначає, що після зіткнення автомобілів дружина була в шоковому стані. Після ДТП змінився їх звичний порядок дня та режим. Він мав докладати додаткових зусиль для підтримки дружини та організації їх звичного сімейного життя, та бізнесу. Він допомагав дружині боротися з цим страхом та підтримував її, переживав разом з нею. Наслідки ДТП та всю ситуацію, як травмуючи, вони з дружиною переживали разом.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В рішенні суд зазначив, що позивачем не доведено факту перебування його у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , та ведення разом з нею спільного бізнесу, а тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди з наведених в позові підстав протиправної поведінки відповідача щодо члена сім`ї позивача, та інших похідних які тісно з нею пов`язані.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав 31 жовтня 2023 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та стягнути на його користь у відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн.

Вказує, що суд першої інстанції застосував надмірний формалізм та неправильно тлумачив норму п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України. Положення цивільного законодавства щодо підстав відшкодування моральної шкоди не містять вимог встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах.

Також апелянт просить вирішити питання розподілу судових витрат у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції у випадку скасування або зміни судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечила проти її задоволення, зазначивши, що висновки суду першої інстанції у справі та підстави для відмови у позові щодо відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими.

За правилами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. У даному випадку предметом спору є вимоги про стягнення 5000,00 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

При розгляді справи встановлено, що відповідно до постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.04.2021, 22.04.2021 о 19 год. 05 хв. в м. Черкаси по бул. Шевченка, 334, водій ОСОБА_2 керувала автомобілем Lexus RX 350, д.н.з. НОМЕР_1 , при перестоюванні не надала перевагу в русі автомобілю Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій самій смузі руху на яку вона мала намір перестроїтися та скоїла з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Позивач є власником автомобіля Mazda 3, д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується технічним паспортом на автомобіль.

ОСОБА_1 звернувся до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», з якою власник автомобіля Lexus RX 350, д.н.з. НОМЕР_1 , уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів із заявою про страхове відшкодування. ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» не повідомила позивача про рішення щодо здійснення страхового відшкодування і він звернувся до суду за захистом своїх прав.

15.11.2022 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси стягнуто із страховика на його користь відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції вказав, що позивачем не доведено факту перебування його у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , та ведення разом з нею спільного бізнесу, а тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди з наведених в позові підстав протиправної поведінки відповідача щодо члена сім`ї позивача, та інших похідних які тісно з нею пов`язані.

Однак апеляційний суд не погоджується з таким рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Позивач ОСОБА_1 в позові обґрунтовує вимоги тим, що в результаті скоєної дорожньо-транспортної пригоди відповідачкою ОСОБА_2 , емоційно постраждала його цивільна дружина ОСОБА_3 , погіршився її психоемоційний стан, самопочуття, вона змушена була звертатися до лікаря. Однак, в цій частині позовних вимог, позивач не навів суду належних та переконливих доказів того, як змінилося його життя, здоров`я, емоційний стан, які наступили тяжкі наслідки для нього самого, від вказаної події, яка трапилася із ОСОБА_3 .

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду в цій частині.

Разом з цим, ОСОБА_1 у позові вказує, що він також зазнав душевних страждань, внаслідок пошкодження автомобіля в результаті ДТП, який належить йому. Зокрема, моральна шкода полягає в тому, що порушено його звичний спосіб життя, нормальні, звичні життєві зв`язки через неможливість продовження активного способу життя в тому числі, ведення бізнесу, що мало негативні наслідки та потребувало додаткових зусиль для перебудови звичного способу життя та здійснення підприємницької діяльності. Зазначив, що автомобіль після ДТП тривалий час перебував у непридатному для використання стані. Декілька місяців ОСОБА_1 та його дружина змушені були користуватися одним автомобілем та відповідно докладати додаткових зусиль для організації свого особистого життя та ведення бізнесу (є декілька кав`ярень у різних частинах міста Черкаси). У зв`язку з вказаним, розмір завданої моральної шкоди оцінив у 5000,00 гривень.

Грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Дослідивши усі обставини справи, вимоги позивача та їх обґрунтування, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 доведено, що йому завдана моральна шкода в розмірі 5000,00 грн. у зв`язку з знищенням чи пошкодженням його майна (автомобіля, в результаті ДТП за участі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ). Ця сума, на переконання апеляційного суду, є достатньою та співмірною з душевними стражданнями позивача.

Також ОСОБА_1 просив відшкодувати витрати на правову допомогу в розмірі 6000.00 грн. в суді першої інстанції.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Відповідно до частини першої, пунктів 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 60 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодувати судові витрати у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання позивача до утримання від подання необґрунтованого позову чи скарги на судове рішення, а сторін - до позасудового вирішення спору.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Як видно з наданих позивачем доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, а саме: договір про надання правової допомоги від 19.05.2023, додаткова угода до Договору про надання правової допомоги (про визначення гонорару адвоката погодинна оплата) від 19.05.2023, акт виконаних робіт від 17.07.2023 про надання правничої допомоги, де вказано, що загальна кількість годин, розрахованих на правову допомогу становить 4 години, а сторонами визначено, що 1 година роботи адвоката оцінена в 1500,00 грн., про що зазначено в акті, квитанція № 128868 від 26.05.2023 на суму 6000,00 грн.

Вирішуючи питання про стягнення із ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 в суді першої інстанції, апеляційний суд, надаючи належну оцінку доказам на підтвердження понесених таких витрат у їх сукупності, дійшов висновку, що розмір витрат на правову допомогу в сумі 6000,00 грн. як вказує позивач, не відповідає критеріям розумності та обґрунтованості.

При цьому суд враховує обставини справи, характер виконаної представником позивача адвокатом Гриценко Л.О. роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, реальність адвокатських витрат. Дослідивши наданий детальний опис-звіт виконаних робіт та, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні при розгляді справи в суді першої інстанції приймала участь інший адвокат Жук Т. О., колегія суддів вважає обґрунтованою сумою у 3000,00 грн. витрат на правову допомогу, які необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за розгляд справи в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2023 у даній справі слід скасувати та ухвалити нове рішення.

На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій в сумі 2683,00 грн., слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 35, 258, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 3000,00 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2683,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 06 грудня 2023.

Судді: