Провадження № 2/522/2672/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Шумило М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про зобов`язання нарахувати та виплатити за виконання додаткової роботи, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про зобов`язання нарахувати та виплатити за виконання додаткової роботи.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишено без руху у зв`язку з несплатою позивачами судового збору та надано строк для усунення недоліків.

02 вересня 2022 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси у справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

В обґрунтування позовних вимог представник позивачів зазначає, що рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 28.09.2018 по справі № 522/5051/18 позов ОСОБА_1 до ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» про зміну формулювання причин звільнення з роботи та стягнення вихідної допомоги, задоволено. Змінено формулювання причин звільнення позивача з роботи з виробничого підрозділу служби сигналізації та зв`язку «Одеська дистанція зв`язку» регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» із «звільнити за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України» на «звільнити за власним бажанням внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю, ч. 3ст. 38 КЗпП України», вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь позивача середній заробіток за час затримки виплати вихідної допомоги у розмірі 60058, 98 грн.; вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь позивача компенсацію моральної шкоди в розмірі 10 009, 83 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 30.01.2020 по справі № 522/5051/18 рішення Приморського районного суду міста Одеси від 28.09.2018 змінено в частині стягнення компенсації моральної шкоди, а саме: вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь позивача компенсацію моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

Так представник позивачів у позовній заяві зазначає, що вказаним судовим рішенням встановлено наступні факти, які мають преюдиційне значення для цієї справи, а саме:

- Доведеним є факт, що ОСОБА_1 на вимогу ПАТ «Українська залізниця» тривалий час виконував не передбачену Посадовою інструкцією роботу, що додатково не оплачувалася в порушення ст.ст. 31, 32 , 105 КЗпП.

- На позивача були покладені завдання та обов`язки згідно з посадовою інструкцією електромеханіка зв`язку ЛАЗу НЧ від 05.01.2016 за №4.

- Посадова інструкція (п. 1.3) містить посилання на Інструкцію про порядок підготовки та проведення загально залізничних та залізничних селекторних нарад ЦЗС-001, яка є чинною.

- Згідно із ч. 3 п. 1.5 Інструкції ЦЗС-001 за оповіщення учасників селекторних нарад відділків та лінійних підрозділів залізниці відповідають чергові Інженери по забезпеченню зв`язку дистанції сигналізації та зв`язку (ШЧД).

- Однак цей обов`язок покладався на ОСОБА_1 , проте згідно його посадової інструкції він «здійснює технічну організацію та супровід селекторних нарад», а ці роботи не включають в себе оповіщення учасників нарад, що вбачається з Інструкції ЦЗС-001.

- ПАТ «Українська залізниця» визнав факт виконання ОСОБА_1 трудової функції сповіщення учасників селекторних нарад.

В обґрунтування позовних вимог представник позивачів зазначає, що позивачі виконували додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, що додатково не оплачувалось в порушення ст. 105 КЗпП, тобто застосовує положення трудового законодавства стосовно доплат за сумісництво.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, про що представником АТ «Українська залізниця» надано суду в порядку ст. 178 ЦПК України відзив із запереченнями проти позову, а також відзив на позовну заяву з урахуванням заяви про зміну предмета позову. Вважає заяву необґрунтованою та такою, що не відповідає положенням трудового законодавства. На думку представника, позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Відповідачем з 01.12.1995 згідно наказу № 239 на посаді електромеханіка зв`язку другої групи Одеської дистанції сигналізації та зв`язку Одеської залізниці (на даний час - Виробничий підрозділ служби сигналізації та зв`язку Одеська дистанція зв`язку регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця») з посадовим окладом згідно наказу.Повноваження ОСОБА_1 визначені Посадовою інструкцією електромеханіка зв`язку ЛАЗу НЧ від 05.01.2016 №4.Виконання ОСОБА_1 функції оповіщення учасників селекторних нарад за відсутності звернень до роботодавця щодо отримання доплат протягом зазначеного позивачем періоду, свідчить про схвалення позивачем тимчасового виконання ним відповідних обов`язків без отримання будь-яких доплат. Будь-яких змін умов трудового договору щодо змін трудових функцій саме на умовах збільшення оплати праці не укладалось.Представник відповідача зазначає, що відповідно до статті 105 КЗпП України працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника.Правова конструкція суміщення професій (посад) виходить з того, що вакантна посада чи робоче місце за відповідною професією є в штатному розписі, але не заповнене, тобто залишається вільним (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.10.2020 року у справі № 127/25292/18).При цьому в період роботи ОСОБА_1 на посаді електромеханіка зв`язку посади інженерів зв`язку (про виконання функції яких зазначається в позові як про підставу для нарахування та виплати надбавки) не були вакантними, тому у АТ «Укрзалізниця» відсутні законні підстави для нарахування та виплати доплати за виконання позивачем-1 додаткової роботи за іншою професією (посадою) за відсутності наявних відповідних вакансій.Відповідач зазначає, що не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу. Зазначених висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11.12.2019 по справі № 320/4938/17. Таким чином, преюдиція може стосуватися лише фактичних обставин справи, а не правової кваліфікації. Отже преюдицією для розгляду даної справи, на думку відповідача, є лише виконання ОСОБА_1 функції оповіщення учасників селекторних нарад, також те, що функція оповіщення учасників селекторних нарад не відноситься до посадових обов`язків позивача -1 згідно посадової інструкції електромеханіка зв`язку ЛАЗу НЧ, а також те, що виконання зазначеної функції додатково не оплачувалось.

Але не може бути преюдиційним правова кваліфікація таких обставин в тому числі щодо їх відповідності вимогам норм чинного законодавства (наприклад нормам ст.ст. 31, 32, 105 КЗпП). Отже у ОСОБА_1 відсутні правові підстави для нарахування та виплати доплат. Преюдиційні обставини стосуються у лише осіб, які брали участь у попередній справі, тому АТ «Укрзалізниця» вважає, що аргументи представника позивачів щодо інших позивачів, основані на судовому рішенні за участю позивача ОСОБА_1 , є необґрунтованими, безпідставними та протиправними.

20 квітня 2023 року представник позивачів у судовому засіданні звернувся з клопотанням про зміну предмету позову та про повернення на стадію підготовчого провадження після його закриття.

За зміненими вимогами позивачі просять суд:

- стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ, 03150, , доплату (заробітну плату) за виконання додаткової роботи за іншою професією (посадою) у вигляді сповіщення учасників селекторних нарад, виконання додаткової роботи, суміщення посади Інженера по забезпеченню зв`язку дистанцій сигналізації та зв`язку (ШЧД) у період з 09.06.1997 р. по 12.03.2018 р. включно, у розмірі 119830,23 грн. на користь ОСОБА_1 ,

- стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ, 03150, , доплату (заробітну плату) за виконання додаткової роботи за іншою професією (посадою) у вигляді сповіщення учасників селекторних нарад, виконання додаткової роботи, суміщення посади Інженера по забезпеченню зв`язку дистанцій сигналізації та зв`язку (ШЧД) у період з 19.08.1998 р. по 16.07.2012 р. включно, у розмірі 52759,55 грн. на користь ОСОБА_2 ,

- стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ, 03150, , доплату (заробітну плату) за виконання додаткової роботи за іншою професією (посадою) у вигляді сповіщення учасників селекторних нарад, виконання додаткової роботи, суміщення посади Інженера по забезпеченню зв`язку дистанцій сигналізації та зв`язку (ШЧД) у період з 09.06.1997 р. по 26.09.2014 р. включно, у розмірі 75847,08 грн. на користь ОСОБА_3 .

- стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця», вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ, 03150, , судові витрати.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2023 року судом здійснено повернення до стадії підготовчого судового засідання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про зобов`язання нарахувати та виплатити за виконання додаткової роботи.

У судовому засіданні представник позивачів позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити у повному обсязі, посилаючись на безпідставність позовних вимог, надавши суду письмові відзиви на позов у початковій редакції та на уточнений позов.

Заслухавши пояснення представника позивачів, пояснення відповідача дослідивши наданні докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно ч. 1 ст.3, ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 01 грудня 1995 року позивач був працевлаштований на посаду електромеханіка зв`язку другої групи до Одеської дистанції сигналізації та зв`язку Одеської залізниці (після чергової реорганізації - Виробничий підрозділ служби сигналізації та зв`язку Одеська дистанція зв`язку РФ Одеська залізниця ПАТ Українська залізниця).

На позивача були покладені завдання та обов`язки згідно з посадовою інструкцією електромеханіка звязку ЛАЗу НЧ від 05.01.2016 за №4.

12 березня 2018 року ОСОБА_1 було звільнено з формулюванням звільнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України без виплати вихідної допомоги.

РішеннямПриморського районного суду міста Одеси від 28.09.2018 по справі № 522/5051/18 змінено формулювання причини звільнення позивача з роботи з Виробничого підрозділу служби сигналізації та зв`язку «Одеська дистанція зв`язку» Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» із «звільнити за власним бажанням, ст.38 КЗпП України» на «звільнити за власним бажанням внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю, ч. 3 ст.38 КЗпП України».

Постановою Одеського апеляційного суду від 30.01.2020 по справі № 522/5051/18 рішення Приморського районного суду міста Одеси від 28.09.2018 змінено в частині стягнення компенсації моральної шкоди, а саме: вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь позивача компенсацію моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

Відповідно до частини другої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З Посадової інструкції вбачається, що в обов`язки ОСОБА_1 не входила трудова функція сповіщення учасників селекторних нарад.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 105 КЗпП України працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника.

Відповідно до постанови Ради міністрів СРСР від 04.12.1981 року, №1145 «Про порядок і умови суміщення професій (посад)», суміщення професій (посад) передбачає виконання працівником водночас з основною роботою, передбаченою трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою) і виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення від основної роботи допускається на одному й тому ж підприємстві, в установі, організації за згодою працівника протягом установленої законодавством тривалості робочого дня (робочої зміни), це економічно доцільно та не веде до погіршення якості продукції, виконання робіт, обслуговування населення.

Правова конструкція суміщення професій (посад) виходить з того, що вакантна посада чи робоче місце за відповідною професією є в штатному розписі, але не заповнене, тобто залишається вільним.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02.10.2020 року у справі № 127/25292/18.

В Інструкції від 14.05.1982 року №53-ВЛ, (далі - Інструкція №53), щодо застосування постанови Ради Міністрів СРСР від 04.12.1981 року, № 1145 «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» передбачено порядок та умови суміщення професій (посад), розширення зон обслуговування або збільшення обсягів виконуваних робіт, виконання поряд зі своєю основною роботою обов`язків тимчасово відсутніх працівників.

Під виконанням обов`язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи слід розуміти заміну працівника, відсутнього у зв`язку з хворобою, відпусткою, відрядженням та з інших причин, коли відповідно з чинним законодавством за ним зберігається робоче місце (посада) (пункт 1 Інструкції № 53).

За виконання обов`язків працівнику провадиться доплата. Її розмір установлюється на умовах, передбачених колективним договором. Розмір доплати залежить від складності, характеру, обсягу виконуваних робіт, ступеня використання робочого часу, який визначає керівник підприємства в наказі про покладення на працівника обов`язків тимчасово відсутнього працівника.

Тобто, працівник отримує заробітну плату у вигляді окладу (тарифної ставки) за посадою, яку обіймає, та доплату - за наказом про виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника.

Як вбачається з матеріалів справи, в період роботи ОСОБА_1 на посаді електромеханіка зв`язку посади інженерів зв`язку (про виконання функції яких зазначається в позові як про підставу для нарахування та виплати надбавки) не були вакантними, що підтверджуєтья наданими представником відповідача доказами, зокрема, витяги зі штатного розпису професіоналів, фахівців, службовців та робітників Одеської дистанції сигналізації та зв`язку за відповідні періоди, довідкою про наявність у штатному розписі посад інженерів зв`язку та їх зайнятість з 2000 року по дати звільнення позивачів, з яких вбачається, що за період роботи працівників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вакансій інженерів не було.

Таким чином, відсутність відповідних вакансій інженерів зв`язку унеможливлює встановлення та виплату позивачам надбавок або доплат за суміщення посад чи виконання функцій відсутніх працівників.

Будь-яка зміна умов трудового договору в тому числі і щодо зміни умов оплати праці має бути відповідним чином оформлена (як і сам трудовий договір).

Разом з тим, представником позивачів в позовній заяві не наведено обґрунтування того, яким чином була оформлена зміна умов трудового договору ОСОБА_1 в частині зміни умов оплати його праці у разі наявності відповідної згоди роботодавця на виконання ОСОБА_1 функції оповіщення учасників селекторних нарад (яка не передбачена його посадовою інструкцією) саме на умовах встановлення відповідної доплати чи надбавки за виконання цієї функції. Зазначене свідчить про відсутність такої згоди Відповідача.

Судом також встановлено, що посадова інструкція Інженера 2 категорії (чергового інженера зв`язку) передбачає цілий перелік завдань і обов`язків інженера 2 категорії, копія якої наявна в матеріалах справи. Тобто виконання ОСОБА_1 лише функції оповіщення учасників селекторних нарад, яка є однією з багатьох функцій інженера, взагалі не може розглядатися як тимчасове виконання функцій іншого працівника оскільки передбачає виконання лише однієї конкретної функції такого працівника (а не всього його обсягу). Отже взагалі в даному випадку не можна говорити про суміщення посад, яке передбачає виконання всіх обов`язків тимчасово відсутнього працівника.

Відповідно до частини другої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.

Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу.

Зазначених висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11.12.2019 по справі № 320/4938/17.

Таким чином, преюдиція може стосуватися лише фактичних обставин справи, а не правової кваліфікації.

Отже преюдицією для розгляду даної справи є лише:

- Виконання ОСОБА_1 функції оповіщення учасників селекторних нарад.

- Функція оповіщення учасників селекторних нарад не відноситься до посадових обов`язків ОСОБА_1 згідно посадової інструкції електромеханіка зв`язку ЛАЗу НЧ.

- Виконання зазначеної функції додатково не оплачувалось.

При цьому не може бути преюдиційним правова кваліфікація таких обставин в тому числі щодо їх відповідності вимогам норм чинного законодавства (наприклад нормам ст.ст. 31, 32, 105 КЗпП).

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, а саме те, що мало місце суміщення професій (посад), яке передбачає доплату - за наказом про виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» доплати (заробітної плати) за виконання додаткової роботи за іншою професією (посадою) у вигляді сповіщення учасників селекторних нарад, виконання додаткової роботи, суміщення посади Інженера по забезпеченню зв`язку дистанцій сигналізації та зв`язку (ШЧД) у період з 19.08.1998 р. по 16.07.2012 р. включно, у розмірі 52759,55 грн. на користь ОСОБА_2 , а також про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» доплати (заробітної плати) за виконання додаткової роботи за іншою професією (посадою) у вигляді сповіщення учасників селекторних нарад, виконання додаткової роботи, суміщення посади Інженера по забезпеченню зв`язку дистанцій сигналізації та зв`язку (ШЧД) у період з 09.06.1997 р. по 26.09.2014 р. включно, у розмірі 75847,08 грн. на користь ОСОБА_3 , то суд вважає, що вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до частини другої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд зазначає, що преюдиційні обставини стосуються у лише осіб, які брали участь у попередній справі, тому аргументи представника позивачів щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , основані на судовому рішенні Приморського районного суду міста Одеси від 28.09.2018 по справі № 522/5051/18, у якому стороною по справі є лише ОСОБА_1 , є необґрунтованими, безпідставними.

Представником позивачів не надано доказів стосовно виконання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 поряд з основною роботою додаткової роботи за іншою професією чи посадою (суміщення професій, посад) або обов`язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення від основної роботи. Жодних наказів не оформлювалось, у виробничому підрозділі відсутні вакансії чергових Інженерів по забезпеченню зв`язку дистанції сигналізації та зв`язку (ШЧД), за період роботи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до повноважень яких відноситься оповіщення учасників селекторних нарад.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, із наданих представником позивачів доказів та документів суд не може встановити те, що мало місце суміщення професій (посад).

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 11-13, 19, 43, 49, 76-82, 258-259, 263-264, 265, 268, 293, 315, 319, 354 ЦПК України , суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про зобов`язання нарахувати та виплатити за виконання додаткової роботи - відмовитиповністю.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06.06.2023 року.

Суддя

05.06.2023