Номер провадження 2/754/4176/23
Справа №754/9284/23
РІШЕННЯ

Іменем України

06 грудня 2023 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія НІКО-ТАЙС» до ОСОБА_1 про стягнення нарахованого розміру 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійснення виконання грошового зобов`язання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «Компанія НІКО-ТАЙС» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення нарахованого розміру 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійснення виконання грошового зобов`язання. Вимоги позову обґрунтовані тим, що відповідно до вироку Голосіївського районного суду міста Києва по справі №1-666/12 від 23.05.2013 року, визнано відповідачку у вчинені відповідних кримінальних правопорушень.Відповідно до виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 (№1-37/13) від 23 травня 2013 року, виданого на примусове виконання вироку Голосіївського районного суду м.Києва по справі №1-666/12 від 23 травня 2013 року, підлягає стягненню із відповідачки на користь ПАТ «Київенерго» грошових коштів у розмірі 467 340,17 гривень.Відповідно до ухвали Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 від 01 листопада 2021 року, задоволено вимоги заяви вих. №18-3/08 від 18 серпня 2021 року ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» про заміну сторони у справі №1-666/12 (№1-37/13) під час примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 (№1-37/13) від 23 травня 2013 року, виданого на примусове виконання вироку Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 від 23 травня 2013 року.Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 від 01 листопада 2021 року, здійснено процесуальне правонаступництво на стадії виконання рішення суду, та фактично змінено сторону (стягувача) виконавчому провадженні щодо примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 (№1-37/13) від 23 травня 2013 року, виданого на примусове виконання вироку Голосіївського районного суду м. Києва №1-666/12 (№1-37/13) від 23 травня 2013 року АТ «К. ЕНЕРГО» замінено на правонаступника - ТОВ «Компанія « НІКО-ТАЙС». Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 від 11 січня 2022 року, заяву ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» про відновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м.Києва по справі №1-666/12 (№1-37/13) від 23 травня 2013 року, виданого на примусове виконання вироку Голосіївського районного суду міста Києва по справі №1-666/12 від 23 травня 2013 року та видачу дублікату виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м.Києва по справі №1-666/12 (№1-37/13) від 23 травня 2013 року, виданого на примусове виконання вироку Голосіївського районного суду м.Києва по справі №1-666/12 від 23 травня 2013 року, задоволено повністю:відновлено ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» пропущений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 (№1- 37/13), виданого на примусове виконання вироку Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 від 23 травня 2013 року; видано ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» дублікат виконавчого листа Голосіївського районного суду міста Києва по справі №1-666/12 (№1-37/13), виданого на примусове виконання вироку Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 від 23 травня 2013 року. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 від 11 січня 2022 року встановлено, що заборгованість боржника згідно виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 (№1-37/13), виданого на примусове виконання Вироку Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 від 23 травня 2013 року, складає 420 530,17 грн.. Відповідно до постанови Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овчаренка М.О. від 09 лютого 2022 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 щодо примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 (№1-37/13), виданого 28 січня 2022 року на примусове виконання вироку Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 від 23 травня 2013 року, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» про стягнення заборгованості у розмірі 420 530,17 грн.. За період з 11 лютого 2023 року по 29 червня 2023 року в порядку примусового виконання виконавчого листа, від Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овчаренка М.О. в межах виконавчого провадження НОМЕР_2 надійшли кошти у загальному розмірі 175 952,84 грн.: 4 318,17 грн. - 11 лютого 2022 року; 81 439,72 грн. - 15 лютого 2022 року; 15 782,80 грн. - 18 лютого 2022 року; 74 412,15 грн. - 05 січня 2023 року. Станом на день подання позову зобов`язання відповідачки при примусовому виконанні вироку суду в повному обсязі не виконанні. А відтак, відповідачка зобов`язана сплатити на користь ТОВ «Компанія НІКО-ТАЙС» 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійснення виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим позивач вимушений звертатись до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді від 11.07.2023 було відкрито провадження у вказаній справі з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.

Відповідачка по справі повідомлялась судом про розгляд судом даного провадження у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду, що підтверджується відміткою про отримання. Відзиву на позовну заяву не надходило. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило.

Згідно з вимогами ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов наступних висновків.

Нормами ч. 6 ст. 13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Судом встановлено, що відповідно до вироку Голосіївського районного суду міста Києва по справі №1-666/12 від 23.05.2013 року, визнано винною відповідачку у вчинені відповідних кримінальних правопорушень.

Відповідно до виконавчого листа Голосіївського районного суду м.Києва по справі №1-666/12 (№1-37/13) від 23 травня 2013 року, виданого на примусове виконання вироку Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 від 23 травня 2013 року, підлягає стягненню із відповідачки на користь ПАТ «Київенерго» грошових коштів у розмірі 467 340,17 гривень.

Як вбачається з ухвали Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 від 01 листопада 2021 року, задоволено вимоги заяви вих. №18-3/08 від 18 серпня 2021 року ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» про заміну сторони у справі №1-666/12 (№1-37/13) під час примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 (№1-37/13) від 23 травня 2013 року, виданого на примусове виконання вироку Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 від 23 травня 2013 року, здійснено процесуальне правонаступництво на стадії виконання рішення суду, та фактично змінено сторону (стягувача) виконавчому провадженні щодо примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м.Києва по справі №1-666/12 (№1-37/13) від 23 травня 2013 року, виданого на примусове виконання вироку Голосіївського районного суду м. Києва №1-666/12 (№1-37/13) від 23 травня 2013 року АТ «К. ЕНЕРГО» замінено на правонаступника - ТОВ «Компанія « НІКО-ТАЙС».

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 від 11 січня 2022 року, заяву ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» про відновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду міста Києва по справі №1-666/12 (№1-37/13) від 23 травня 2013 року, виданого на примусове виконання вироку Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 від 23 травня 2013 року та видачу дублікату виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м.Києва по справі №1-666/12 (№1-37/13) від 23 травня 2013 року, виданого на примусове виконання вироку Голосіївського районного суду м.Києва по справі №1-666/12 від 23 травня 2013 року, задоволено повністю:відновлено ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» пропущений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду міста Києва по справі №1-666/12 (№1- 37/13), виданого на примусове виконання вироку Голосіївського районного суду м.Києва по справі №1-666/12 від 23 травня 2013 року; видано ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» дублікат вищевказаного виконавчого листа .

Крім того, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 від 11 січня 2022 року встановлено, що залишок заборгованості боржника згідно виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 (№1-37/13), виданого на примусове виконання Вироку Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 від 23 травня 2013 року, складає 420 530,17 грн..

Таким чином, ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» є належним стягувачем у виконавчому провадженні щодо примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м.Києва по справі №1-666/12 (№1-37/13), виданого 28 січня 2022 року на примусове виконання Вироку Голосіївського районного суду міста Києва по справі №1-666/12 від 23 травня 2013 року, та є правонаступником АТ « К.ЕНЕРГО» на підставі ст..15 ЗУ « Про виконавче провадження».

ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» є належним Кредитором відносно ОСОБА_1 щодо виконання Боржником/Відповідачем грошового зобов`язання, та наділене всіма іншими додатковими правами як Кредитора у зв`язку із неналежним, несвоєчасним та/або неповним виконанням Боржником/Відповідачем відповідного грошового зобов`язання на підставі виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 (№1-37/13), виданого 28 січня 2022 року на примусове виконання Вироку Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 від 23 травня 2013 року.

Відповідно до постанови Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овчаренка М.О. від 09 лютого 2022 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 щодо примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 (№1-37/13), виданого 28 січня 2022 року на примусове виконання вироку Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 від 23 травня 2013 року, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» про стягнення заборгованості у розмірі 420 530,17 грн..

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦПК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно із вимогами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 01.11.2021, судом встановлено, що 08.08.2021 АТ "К.Енерго" в якості продавця та ТОВ «Компанія НІКО-ТАЙС» в якості покупця складено акт придбання майна на аукціоні в якому зазначено, що на умовах цивільно правового правочину, котрий укладено сторонами та на підставі протоколу проведення електронного аукціону №UA-PS-2021-07-16-000066-1 від 27.07.2021 продавець передав у власність покупцеві об`єкт продажу банкрута АТ "К.Енерго" - лот №69. Серед іншого, придбано право вимоги до ОСОБА_1 на суму 420 530,17 грн..

Як вбачається з позовної заяви ТОВ «Компанія НІКО-ТАЙС», прострочене грошове зобов`язання ОСОБА_1 щодо примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 (№1-37/13), виданого 28 січня 2022 року на примусове виконання вироку Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 від 23 травня 2013 року, становить за період з 24.05.2013 року по 29.06.2023 рік, а відтак, за підрахунком позивача, в силу приписів дії норм чинного законодавства України, сума нарахованих 3% - річних за вказаний період становить 121 971,31 грн.; а сума нарахованих інфляційних витрат за період з травня 2013 року по грудень 2020 року становить 701 888,89 грн..

При цьому, за період із 11 лютого 2023 року по 29 червня 2023 року в порядку примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 (№1-37/13), виданого 28 січня 2022 року на примусове виконання вироку Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 від 23 травня 2013 року, від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овчаренка М.О. в межах виконавчого провадження НОМЕР_2 надійшли кошти у загальному розмірі 175 952,84 грн.: 4 318,17 грн. - 11 лютого 2022 року; 81 439,72 грн. - 15 лютого 2022 року; 15 782,80 грн. - 18 лютого 2022 року; 74 412,15 грн. - 05 січня 2023 року.

Разом з тим, надавши оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку, що позивач набув право вимоги до відповідачки саме з 08.08.2021 року, тобто з моменту складення акт придбання майна на аукціоні в якому зазначено, що на умовах цивільно правового правочину, котрий укладено сторонами та на підставі протоколу проведення електронного аукціону №UA-PS-2021-07-16-000066-1 від 27.07.2021 продавець передав у власність покупцеві об`єкт продажу банкрута АТ "К.Енерго" - лот №69.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таким чином, здійснивши перевірку розрахованих позивачем 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що у зв`язку з невчасним виконанням відповідачкою вироку Голосіївського районного суду м. Києва по справі №1-666/12 від 23 травня 2013 року, з неї підлягає стягнення на користь позивача з моменту складення акту придбання майна на аукціоні, тобто за період з 08.08.2021 року по 29.06.2023 рік сума нарахованих 3% - річних у розмірі 18 529,00 грн..

Разом з тим, суд приходить до висновку, що сума нарахованих інфляційних втрат за період з травня 2013 року по грудень 2020 року у розмірі 701 888,89 грн. не підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, з тих підстав, що право вимоги до відповідачки позивач набув саме з 08.08.2021 року, а інфляційні втрати просить стягнути за період, що передував набуттю такого права, а вимог щодо стягнення інфляційних втрат за період з 08.08.2021 року по 29.06.2023 рік позивачем заявлено не було.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Компанія НІКО-ТАЙС» підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 684,00 грн., пропорційно до частки задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст..ст. 15, 16, 509, 25-527, 530, 549, 610, 611, 625, 626, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України,2-4, 12, 13, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 351-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія НІКО-ТАЙС» до ОСОБА_1 про стягнення нарахованого розміру 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійснення виконання грошового зобов`язання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія НІКО-ТАЙС» (місцезнаходження: м. Київ, пр. Академіка Глушкова, 40 офіс, 315, ) 3% річних у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійснення виконання грошового зобов`язання у загальному розмірі - 18 529,00 грн., а також судовий збір в розмірі 2 684, 00 грн..

В задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія НІКО-ТАЙС» - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 07.12.2023.

Суддя: Т.А.Зотько