Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1302/13-ц
Провадження № 4-с/382/6/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нарольського М. М.,

при секретарі Матвієнко Ю. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савенкової Олесі Володимирівни, щодо винесення постанови від 15.08.2023 року про передачу виконавчого провадження під час виконання рішення Яготинського районного суду Київської області від 10.09.2013 року у справі № 382/1302/13-ц,

ВСТАНОВИВ:

Скаржниця звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця, відповідно до вимог та змісту якої просить визнати неправомірною та скасувати постанову про передачу виконавчого провадження ВП № 39921441 від 15.08.2023 року, постановлену державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савенковою О. В.

Скаргу мотивує тим, що за приписами частини першою статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" та п. 6 рохзділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби. Як вбачається з довідки про доходи за № 1681/3505 від 14.10.2022 року боржник проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 , за адресою АДРЕСА_1 , що територіально знаходиться у Деснянському районі м. Києва. Керуючись ст. ст. 68, 69, 70 Закону України "Про виконавче провадження", скаржниця 05.07.2023 року звернулася до державного виконавця щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Однак, без розгляду відповідно заяви, оспорюваною постановою від 15.08.2023 року виконавче провадження передано до Красилівського відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ).

Ухвалою від 19.10.2023 року прийнято заяву до розгляду та витребувано в органу виконання судових рішень належним чином засвідчену копію виконавчого провадження № 39921441.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату та час судового розгляду повідомлені належним чином. Зазначені обставини в силу ч. 2 ст. 450 ЦПК України є підставою для вирішення скарги у відсутність учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Яготинського районного суду Київської області від 10.09.2013 року у справі № 382/1302/13-ц позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено: стягнуто із ОСОБА_3 щомісяця на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів щомісячного заробітку (доходу) ОСОБА_3 , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02.07.2013 року. На виконання рішення 10.09.2013 року видано виконавчий лист.

24.09.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Яготинського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 39921441.

Як вбачається із заяви від 18.02.2023 року, скаржниця ОСОБА_5 , яка є стягувачем у цьому виконавчому провадженні, звернулася до Яготинського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про передачу виконавчого провадження до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зі місцем роботи боржника ОСОБА_3 .

Постановою від 06.03.2023 року виконавче провадження передано до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

09.06.2023 року державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про прийняття виконавчого провадження ВП № 39921441.

05.07.2023 року скаржниця звернулася до державного виконавця, бездіяльність якого оскаржується, із заявою на підставі ст. ст. 68, 69, 70 Закону України "Про виконавче провадження" про винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яку орган виконання судових рішень отримав 12.07.2023 року (т. 1 а. с. 43, в т. ч. на звороті, а. с. 45).

15.08.2023 року державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про передачу виконавчого провадження № 39921441 до Красилівського відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ) з посиланням на те, що боржник мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина друга, третя статті 451 ЦПК України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад: 1) верховенства права; 3) законності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до пунктів 1, 3 частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний, зокрема: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Як вірно вказує стягувач, за змістом цієї ж ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

В той же час, зазначене право стосується виключно місця відкриття виконавчого провадження та реалізується шляхом звернення стягувача з заявою до органу виконавчої служби, який уповноважений на виконання судового рішення, про прийняття виконавчого листа до виконання та відкриття виконавчого провадження.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, визначені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 489/20802, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5 (далі - Інструкція).

Згідно з абзацом другим пункту 6 розділу V Інструкції виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі, зокрема, якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби.

У пункті 7 розділу V Інструкції передбачено, що передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 6 цього розділу, - за рішенням державного виконавця, на виконанні у якого перебуває виконавче провадження.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Інструкції державний виконавець може вчиняти виконавчі дії на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, за погодженням з начальником органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, у разі якщо, зокрема, стало відомо про зміну місця проживання чи місцезнаходження боржника.

Поряд з цим, суд також враховує, що згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство й батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України (згоду на обов`язковість яких надала Верховна Рада України).

Також регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч. 7, ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України). Згідно із ч. 2 та ч. 4 ст. 155 СК батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законом України від 26 січня 2016 року № 936-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення соціального захисту дітей та підтримки сімей з дітьми" було внесені зміни до Закону України "Про охорону дитинства", зокрема введені поняття та визначення: "забезпечення найкращих інтересів дитини" з урахуванням загальноприйнятих міжнародних норм.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про охорону дитинства", "забезпечення найкращих інтересів дитини" передбачає дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності, та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку й рівня розвитку, що може її висловити.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що у вирішенні будь-яких спорів учасниками яких є батьки, суд має виходити з найкращих інтересів дитини.

У справі, що розглядається:

рішенням суду присуджено стягнення аліментів на дитину, тобто виконання рішення суду безпосередньо стосується інтересів дитини;

при поданні скарги на бездіяльність державного виконавця скаржниця (стягувач) зазначає, що керуючись ст. ст. 68, 69, 70 Закону України "Про виконавче провадження" вона, з метою виконання рішення суду, безпосередньо пов`язаного із захистом інтересів дитини, 05.07.2023 року звернулася до державного виконавця із заявою (клопотанням) від 29.06.2023 року щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Однак, до цього часу жодної відповіді не отримала;

матеріали справи містять докази стосовно надсилання державному виконавцю заяви ОСОБА_1 (стягувача у виконавчому провадженні № 39921441) від 29.06.2023 року, а також про її отримання 12.07.2023 року (копія накладної, фіскального чеку, опису вкладення у цінний лист, відомості про отримання (т. 1 а. с. 43, в т. ч. на звороті, а. с. 45);

матеріали виконавчого провадження містять довідку про доходи боржника ОСОБА_3 , відповідно до якої він проходить військову службу у в/ч НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Деснянського району м. Києва;

державний виконавець заяву стягувача у встановленому законом порядку і строк не розглянув, не перевірив чи існують підстави для звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на території Деснянського району м. Києва, про що заявляв стягувач із доданням відповідного документу;

державний виконавець не перевірив наявні відомості щодо місця роботи боржника на підвідомчій йому території, тож дійшов передчасного та необґрутованого висновку про передачу виконавчого провадження іншому органу виконавчої служби, тож відсутні й підстави вважати, що зазначене виконавче провадження не підвідомче Деснянському відділу державної виконавчої служби у м. Києві з огляду на наявні відомості щодо отримання боржником доходу; адже з огляду на вищевказані положення Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції вказане виконавче провадження може бути підвідомче кільком органам державної виконавчої служби;

чергова передача виконавчого провадження до іншого органу виконавчої служби не сприяє швидкому виконанню судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що вже тривалий час рішення суду про стягнення аліментів не виконується.

При цьому, виконавче провадження з різних підстав неодноразово передавалось від одного органу державної виконавчої служби до іншого.

Зазначене ніяким чином не сприяє швидкому виконанню судового рішення та порушує права стягувача та суперечить інтересам дитини.

Враховуючи викладене, передачу виконавчого провадження необхідно визнати необґрунтованою та передчасною.

Згідно з ч. 2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Викладене свідчить про те, що державний виконавець, ухвалюючи оспорювану постанову про передачу виконавчого провадження, попередньо не розглянув (не вирішив) у встановлений законом спосіб заяву стягувача, не перевірив наявні відомості, які можуть свідчити про наявність підстав для виконання судового рішення за місцем роботи боржника на території Деснянського району м. Києва, тобто території, на яку в силу вищевказаних положень поширюється компетенція Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві, передчасно та необґрунтовано передав виконавче провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого.

Приймаючи до уваги доводи та обґрунтування скарги, а також враховуючи, що суду не надано будь-яких заперечень з боку державного виконавця щодо зазначеної скарги, тому вона підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2-10, 127, 258-261, 268, 351-355, 447-453 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк для подання скарги на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савенкової О. В.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савенкової О. В. задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про передачу виконавчого провадження ВП № 39921441 від 15.08.2023 року, постановлену державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савенковою О. В.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали підписано 07.12.2023.

Суддя М. М. Нарольський