Справа № 950/2216/23
Номер провадження 2/950/525/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Лебедин

23 листопада 2023 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Чхайло О. В.,

при секретарі судового засідання Сивоконь А.І.,

за участю: позивачки ОСОБА_1 , відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Лебедин матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою до відповідача, в якій просила постановити рішення про усунення ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Лебедині, Сумської області.

Вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що з травня 2015 вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_5 , її сином ОСОБА_4 та її чоловіком ОСОБА_6 , разом вели спільне господарство, вона здійснювала за ними догляд, забезпечувала їх ліками, продуктами харчування, сплачувала всі комунальні платежі, оскільки ОСОБА_4 являвся інвалідом І групи, ОСОБА_6 - інвалідом ІІІ групи, а сама ОСОБА_5 за станом здоров`я також потребувала постійного стороннього догляду. Після смерті ОСОБА_5 вона за власний рахунок здійснила її поховання та залишилася проживати разом з ОСОБА_4 , оскільки про це просила сама ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яку він прийняв від матері ОСОБА_5 шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса, до складу якої ввійшло домогосподарство, розташоване по АДРЕСА_1 , але свідоцтво про право на спадщину за життя отримати не встиг. ОСОБА_6 подав до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. Рішенням суду від 06.03.2023 встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю із ОСОБА_4 з травня 2015 по день смерті останнього, у зв`язку з чим позивачка відноситься до спадкоємців останнього за законом у четверту чергу. В той же час приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Сумської області Фурдиловим Ю.В. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки за життя ОСОБА_4 заповіту не складав, а про прийняття спадщини останнього подано заяву його рідним братом по матері ОСОБА_2 , який є спадкоємцем другої черги спадкування за законом.

ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 повинен бути усунений від прав на спадщину ОСОБА_4 , оскільки, перебуваючи у працездатному віці, не маючи ніяких протипоказань за станом здоров`я він не приймав участі в матеріальному утриманні свого непрацездатного брата, який потребував сторонньої допомоги, через те, що знаходився у безпорадному стані через тяжку хворобу та не міг самостійно забезпечити умови свого життя.

В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала з мотивів, наведених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні визнав ту обставину, що його мати ОСОБА_5 та брат ОСОБА_4 , які проживали по АДРЕСА_1 , мали незадовільний стан здоров`я, що брат був інвалідом, так як втратив ногу, але ні матір, ні свого брата він з 2013 року не відвідував до самої смерті. Такі відносини у них склались через конфліктну ситуацію, яка виникла на той час. В зазначеному господарстві він не проживає з 1976 року та мешкає з сім`єю в м. Лебедині по іншій адресі. З вимогами ОСОБА_1 не погоджується.

Свідок ОСОБА_7 допитаний в судовому засіданні, показав, що всіх осіб, яких доглядає позивачка по АДРЕСА_1 він знав, бо живе неподалік і їх городи межують. Він часто їм допомагав. У цьому господарстві ОСОБА_2 ніколи не бачив. Останніх років 15 він туди не приходив. Догляд за ними вчиняла ОСОБА_1 , в тому числі коли було потрібно возила їх в лікарню. Всі поховання та поминальні обіди також проводила вона. ОСОБА_2 при цьому він раз бачив, але як спостерігача.

Свідок ОСОБА_8 , допитана в судовому засіданні, показала, що вона знає осіб, за якими доглядала ОСОБА_1 . Вона їм допомагала по господарству, возила до лікарень міст Суми та Лебедин. Коли ці люди стали помирати, їх похованням займалася також позивачка. Вона ж справляла й обіди.

Свідок ОСОБА_9 , допитана в судовому засіданні, показала, що знала мешканців будинку по АДРЕСА_1 , оскільки сама проживає неподалік. Доглядала за ними ОСОБА_1 . Привозила продукти харчування та медикаменти, так як вони самі це зробити не могли за станом здоров`я. Всіх по черзі возила до лікувальних закладів коли це було необхідно.

Заслухавши позивачку, відповідача, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що по АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_5 , її чоловік ОСОБА_6 та син ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , що взнається всіма учасниками справи.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 (а.с. 7).

Позивачка зазначає, що після смерті останньої спадщину, до якої ввійшло зазначене домогосподарство, прийняв ОСОБА_4 шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою, але свідоцтво про право на спадщину за життя отримати не встиг та ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с. 8).

В свою чергу ОСОБА_6 від прийняття спадщини ОСОБА_5 відмовився. Помер ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9).

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина (а.с. 13, 14), до якої, за словами позивачки, входить домогосподарство, розташоване по АДРЕСА_1 .

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 06.03.2023 (а.с. 11-12) встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю із ОСОБА_4 з травня 2015 по день смерті останнього, що дає їй право на спадщину останнього за законом у четверту чергу.

В той же час з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернувся ОСОБА_2 , який доводиться ОСОБА_4 рідним братом по матері та відповідно є його спадкоємцем другої черги за законом.

ОСОБА_1 зазначає, що відповідач не приймав жодної участі в утриманні свого непрацездатного брата, який потребував сторонньої допомоги за станом здоров`я.

Посилаючись на зазначене, позивачка просить усунути ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті ОСОБА_4 .

Суд повністю погоджується з наведеними доводами ОСОБА_1 та при ухваленні рішення зважає на таке.

Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1220, ч. ст. 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтею 1223 ЦК України установлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За змістом ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. ст. 1262, 1264 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Судовим розглядом встановлено, що у 2014 році ОСОБА_4 був визнаний інвалідом І-Б групи загального захворювання по ОРА, безтерміново, він мав обмеження життєдіяльності до самообслуговування, пересування, трудової діяльності, з 26.02.2021 по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) був отримувачем соціальних послуг відділення соціальної допомоги, що підтверджується довідкою Лебединського міського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) (а.с. 15, 16), індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 313 від 05.04.2021 (а.с. 17-19),

Доглядом та піклуванням ОСОБА_4 займалася ОСОБА_1 , про що свідчать пояснення ОСОБА_10 , викладені в заяві від 09.12.2022 (а.с. 10), яка з 2019 року обслуговувала, як соціальний робітник, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 також показали, що доглядом осіб, які проживали по АДРЕСА_1 , зокрема й ОСОБА_4 , займалася ОСОБА_1 , яка забезпечувала їх продуктами харчування, медикаментами, вирішувала питання, пов`язані з наданням необхідної медичної допомоги в закладах охорони здоров`я. Так само ОСОБА_1 взяла на себе й заходи щодо поховання цих осіб.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 06.03.2023, ухваленим у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, встановлено, що заявниця з травня 2015 року проживала однією сім`єю із ОСОБА_5 , її сином ОСОБА_4 та її чоловіком ОСОБА_6 , вела спільне господарство та здійснювала за ними догляд, забезпечувала їх ліками, продуктами харчування, сплачувала всі комунальні платежі, оскільки ОСОБА_4 являвся інвалідом І групи, ОСОБА_6 інвалідом ІІІ групи, а ОСОБА_5 за станом здоров`я також потребувала постійного стороннього догляду. Після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_1 за власний рахунок здійснила її поховання, та лишилася проживати разом з її сином ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що його господарство межує з господарством по АДРЕСА_1 , в якому ОСОБА_2 він ніколи не бачив. Останніх років 15 він туди не приходив.

Сам же відповідач у судовому засіданні визнав той факт, що ОСОБА_4 за життя хворів, мав інвалідність, так як у нього була ампутована нога, але брата не відвідував, починаючи з 2013 року до його смерті.

Отже, знаючи що його брат перебуває у безпорадному стані, зумовленому хворобою та інвалідністю, внаслідок чого він не міг самостійно забезпечити умови свого життя та потребував стороннього догляду, ОСОБА_2 свідомо, без будь-яких на те поважних причин, не надавав йому жодної допомоги чи то моральної, чи матеріальної, не доглядав й не відвідував його та не піклування долею ОСОБА_4 , хоча останній в силу свого стану здоров`я такої допомоги та турботи потребував. Натомість питаннями догляду ОСОБА_4 з травня 2015 року займалася ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ч. ч. 5, 6 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

В п. 6 постанови від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що правило частини п`ятої статті 1224 ЦК ( 435-15 ) стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК ( 2947-14 ) не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Тому, оцінивши всі зібрані та досліджені докази, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 про усунення відповідача від права на спадкування за законом після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд відзначає, що даний позов задоволено повністю, а також зважає на ту обставину, що позивачка від сплати судових витрат у даній справі звільнений в силу вимог п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як особа з інвалідністю II групи (а.с. 20), а тому покладає ці витрати на відповідача та стягує з ОСОБА_2 в рахунок судового збору кошти в сумі 1073,60 грн., за ставкою для позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою.

Керуючись ст. ст. 2-5, 76-80, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1224, 1258, 1262, 1264 ЦК України;

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Лебедині, Сумської області.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 1073,60 грн. на користь держави (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01.12.2023.

Суддя Олександр ЧХАЙЛО