Справа № 462/2509/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

04 грудня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Кирилюка А. І.,

за участю секретаря судового засідання Заболотної Я. Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Пустомитівської міської ради про припинення стягнення аліментів та зміни їх розміру,

встановив:

Суть заяви та її доводи.

Відповідач ОСОБА_4 , 08.11.2023 року (вх. № 23718) на адресу Залізничного районного суду м. Львова подала письмову заяву про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Пустомитівської міської ради про припинення стягнення аліментів та зміни їх розміру, у якій просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 29 750 грн. 00 коп.

Подану заяву обґрунтовує тим, що в провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебувала позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Пустомитівської міської ради про припинення стягнення аліментів та зміни їх розміру. 31.10.2023 року судом постановлено рішення у справі, яким у задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Пустомитівської міської ради про припинення стягнення аліментів та зміни їх розміру відмовлено. З метою отримання правової допомоги у даній справі ОСОБА_4 було укладено із адвокатом Прудиусом О. О. договір про надання правової допомоги від 06.07.2023 року. Згідно положень розділу 3 Договору про надання правової допомоги встановлено: на день підписання цього Договору сторони узгодили що сума гонорару складає 24 000 грн. 00 коп. Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені Сторонами та зазначені в Актах виконаних робіт до цього Договору. Вартість 1 години роботи у адвоката складає 2 000 грн. 00 коп. Розмір гонорару щодо погодинної оплати за фактично надану правову допомогу не залежить від досягнення чи недосягнення адвокатом позитивного результату, якого бажає клієнт. Розмір гонорару щодо погодинної оплати за надану правову допомогу як представника клієнта в судових засіданнях з розгляду справи не залежить від тривалості судових засідань чи відкладення розгляду справи з вини протилежної сторони і розраховується за тарифом: не менше 2 000 грн. 00 коп. за прибуття адвоката в судове засідання, у випадку тривалості судового засідання понад 1 годину розрахунок проводиться за тарифом 2 000 грн. 00 коп. за кожну годину судового засідання. Окрім зазначеного у п. 1. розд. 3 гонорару, за досягнення позитивного результату у розгляді судової справи Клієнт сплачує адвокату одноразову винагороду у розмірі 5 000 грн. 00 коп. У поданому до суду відзиві на позовну заяву було наведено розрахунок судових витрат, які сторона відповідача понесла і передбачає понести у зв`язку із розглядом цієї судової справи і цей попередній розрахунок відповідає реально понесеним судовим витратам відповідача як оплату за надану адвокатом правову допомогу. За таких обставин просить суд задовольнити подану заяву.

Позиція сторін по справі.

Представника відповідача ОСОБА_4 - адвокат Прудиус О. О., у судовому засіданні підтримав подану заяву, просив задовольнити таку.

Представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Андрухів Ю. О., у судовому засіданні заперечила проти задоволення такої, окрім цього 01.12.2023 року на адресу суду подала письмове клопотання посилаючись на мотиви такого.

Дослідивши доводи заяви та докази на підтвердження таких, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді заяви та застосовані ним норми права.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу.

За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 15 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05.07.2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з положеннями ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України в разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Підсумовуючи, можна зробити наступний висновок, а саме те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Із запровадженням з 15.12.2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Зі змісту ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Представником відповідача у справі разом із заявою про вирішення питання судових витрат надано договір про надання правової допомоги укладений між ОСОБА_4 та адвокатом Прудиус О. О. від 06.07.2023 року, акт виконаних робіт згідно договору від 06.07.2023 року, квитанція № 1-03/11/23 від 03.11.2023 року, (згідно якої, вбачається, що ОСОБА_4 оплатила послуги правової допомоги, згідно договору про надання правової допомоги на рахунок ОСОБА_2 у розмірі 13 750 грн. 00 коп.), квитанція № 2-03/11/23 від 03.11.2023 року (згідно якої, вбачається, що ОСОБА_4 оплатила послуги правової допомоги, згідно договору про надання правової допомоги на рахунок ОСОБА_2 у розмірі 16 000 грн. 00 коп.)

Факт надання правничої допомоги і розмір витрат на таку підтверджується актами виконаних робіт від 03.11.2023 року, згідно якого загальна вартість наданих послуг правової допомоги становить 29 750 грн. 00 коп.

Проте, у відзиві представник відповідача зазначив прогнозовані витрати відповідача пов`язані з розглядом справи у сумі 20 000 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 4. ст. 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що надані відповідачем докази підтверджують часткове понесення відповідачем витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З огляду на викладене, оскільки у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Пустомитівської міської ради про припинення стягнення аліментів та зміни їх розміру - не вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, про стягнення яких було зазначено представником відповідача у відзиві на позовну заяву, надано відповідну заяву та докази понесення таких витрат, наявні обґрунтовані підстави визначені ст. 270 ЦПК України щодо ухвалення додаткового судового рішення та стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 246, 268, 270 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Ухвалити додаткове рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Пустомитівської міської ради про припинення стягнення аліментів та зміни їх розміру.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 - 20 000 (двадцять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 );

Третя особа: Служба у справах дітей Пустомитівської міської ради (, місцезнаходження: 81100, Львівська обл., м. Пустомити, вул. Михайла Грушевського, 46).

Повний текст рішення складено 06.12.2023 року.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: