Справа № 125/1954/21
Провадження № 22-з/801/93/23
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
05 червня 2023 рокуСправа № 125/1954/21м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого: Міхасішина І.В.,
суддів: Войтка Ю.Б., Сопруна В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справ в м. Вінниця заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гребенюка Валентина Олександровича про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.
Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану злочином матеріальну шкоду у розмірі 13500,00 гривень, завдану злочином моральну шкоду у розмірі 40 000, 00 гривень та 534,09 грн. понесених судових витрат при сплаті судового збору, а загалом 54034,09 грн.

Додатковим рішенням Барського районного суду Вінницької області від 10 січня 2023 року заяву представника позивача адвоката Гребенюка В.О. про ухвалення додаткового рішення - задоволено частково.

Ухвалено у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди додаткове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 9 904,70 гривень.

Не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Тарасюк Оксана Миколаївна подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення та додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нові судові рішення, якими у задоволенні позову та заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, таким, що постановлено з неповним з`ясуванням обставин справи, неправильною оцінкою наданих доказів, а також з неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 24 травня 2023 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Тарасюк Оксани Миколаївни залишено без задоволення, а рішення Барського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2022 року та додаткове рішення Барського районного суду Вінницької області від 10 січня 2023 року - без змін

26 травня 2023 року до Вінницького апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гребенюка Валентина Олександровича надійшла заява, в якій останній просить стягнути в з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3500 грн понесених під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Заява мотивована тим, що позивачка під час апеляційного розгляду понесла витрати за представництво інтересів в суді апеляційної інстанції в розмірі 3500 гривень. Що підтверджується квитанцією про оплату гонорару за договором про надання правової допомоги від 07 березня 2023 року.

Ознайомившись із матеріалами цивільної справи та перевіривши доводи заяви, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі.

На підтвердження таких витрат суду було надано: договір про надання професійної правничої допомоги від 03 березня 2023 року, відповідно даного договору замовник сплачує виконавцю гонорар, який встановлюється сторонами за домовленістю. Оплата здійснюється після підписання сторонами акту прийому-передачі правової допомоги.

Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 07 березня 2023 року виконавець надав замовнику наступні юридичні послуги : надання консультації щодо правових підстав для законних прав та інтересів замовника, складання відповідних процесуальних документів. За домовленістю сторін вартість наданої професійної правничої допомоги становить 3500 гривень. Що підтверджується квитанцією про оплату гонорару за договором про надання правової допомоги від 07 березня 2023 року.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Левченко А.О. заяву підтримав просив суд її задовольнити.

Згідно з частиною першою статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом дев`ятим частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до пункту шостого частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство окреслило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем не надано суду аргументованого клопотання про зменшення судових витрат на оплату правничої допомоги та не доведено неспівмірності витрат позивача на правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Верховний Суд у своїй постанові від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц дійшов висновку, що:

«саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони».

Верховний Суд у постановах від 21 квітня 2021 року у справі № 488/1363/17 (провадження № 61-11991св20) та від 26 січня 2022 року у справі № 127/1415/20 (провадження № 61-878св21) дійшов таких висновків:

«втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України».

Розподіляючи витрати, які позивач поніс на професійну правничу допомогу за розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що наявні в матеріалах справи: договір про надання правничої допомоги, додаткова угода, акт виконання робіт з надання професійної правничої допомоги, квитанція про оплату витрат на правову допомогу є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу, адже цей розмір доведений документально, відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

При цьому відповідач аргументованих заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу не надав.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності подання відзиву та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, колегія суддів вважає, що зазначені заявником витрати на правничу допомогу в розмірі3500 грн є співмірними та підтвердженими належним чином.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.133, 141, 270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гребенюка Валентина Олександровича про ухвалення додаткової постанови.

Стягнути з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

В.В. Сопрун