У Х В А Л А

Іменем України

06.12.2023

Справа № 333/8917/23

Провадження № 2/331/2817/2023

Суддя Жовтневого районного суду м.Запоріжжя Н.В.Фісун, розглянувши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до Комунарського районного суду м.Запоріжжя.

Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 06 листопада 2023 року, матеріали позовної заяви направлено до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя за підсудністю.

Передаючи справу на розгляд до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя , суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Таким чином, з наведеного вбачається, що зареєстрованим місцем проживання, відповідно до ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеної особи є адреса, зазначена довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

4.12.2023 року справа надійшла до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 4.12.2023 року вищезазначену позовну заяву розподілено до провадження судді Фісун Н.В.

Суддя, дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, дійшов висновку, що справа помилково направлена за підсудністю до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однією із умов реалізації права особи на пред`явлення позовної заяви є дотримання вимог підсудності.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

В позові позивач зазначає місцем реєстрації відповідачки ОСОБА_1 - АДРЕСА_1

Вказана територія на теперішній час є тимчасово окупованою.

Відповідно до відповіді заступника Міністерства з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації Кошеленко К., станом на 23 жовтня 2023 року в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб міститься інформація про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особу взято на облік 17 серпня 2022 року; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2017 № 579 внесено зміни до пункту 9 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», а саме виключено в абзаці першому слова «та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи». Вказана постанова набрала чинності 16.08.2017.

Отже, з 16.08.2017 року довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не належить до переліку документів, на підставі яких вноситься інформація про зареєстроване місце перебування особи.

Таким чином, в довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи йде розмежування зареєстрованого місця проживання та фактичного місця проживання.

Виходячи з норм чинного законодавства, взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не підтверджує місце реєстрації відповідача за адресою: АДРЕСА_3 , що виключає можливість розгляду позовної заяви Жовтневим районним судом м.Запоріжжя виходячи з положень загальних правил підсудності.

Взяття на облік ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеної особи в Олександрівському районі м.Запоріжжя не підтверджує реєстрації місця перебування (проживання) відповідачки в Олександрівському районі.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14 вересня 2022 року №49/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану судів Запорізької області», визначивши територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за Комунарським районним судом м.Запоріжжя.

Відповідно норм ЦПК України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України), альтернативна підсудність за вибором позивача (ст.28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК).

Отже, Комунарський районний суд м.Запоріжжя помилково визначив територіальну підсудність вказаної справи за Жовтневим районним судом м.Запоріжжя.

За таких обставин, при вирішенні питання про відкриття провадження по справі суд керуючись вимогами щодо підсудності, вважає за доцільне повернути матеріали позовної заяви до Комунарського районного суду м.Запоріжжя, як помилково направлену.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Суд зазначає, що згідно положень ст. 378 ЦПК України, прийняття судом рішення з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), є підставою для скасування судового рішення і направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Ураховуючи недопустимість порушення правил щодо підсудності, суд приходить до висновку про необхідність повернути матеріали позовної заяви , як помилково направлені, до Комунарського районного суду м.Запоріжжя, так як дана цивільна справа підлягає передачі для розгляду до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача.

При цьому вказане не є спором щодо підсудності, як це визначено у ст. 32 ЦПК України, оскільки справа була надіслана до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя помилково, тобто не у відповідності до приписів ст.31 ЦПК України.

Керуючись статтями 27, 28, 31, 32, 187, 260, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу №333/8917/23 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - повернути до Комунарського районного суду м.Запоріжжя як таку, що направлена до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя помилково.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, а якщо учаснику справи ухвала суду не була вручена у день її складення - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду

Суддя: Н.В.Фісун