Справа № 134/2039/23
УХВАЛА

05 грудня 2023 року смт. Крижопіль

Суддя Крижопільського районного суду Вінницької області Швець Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу,

встановила:

21 листопада 2023 року Крижопільським районним судом Вінницької області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ», , заборгованість за спожитий природний газ в сумі 1168,38 грн., а також 268,40 грн. судового збору.

04 грудня 2023 року представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Лукавський І.А. подав заяву про скасування вищезазначеного судового наказу, через невідповідність наданих позивачем розрахунків фактичного обсягу спожитого та оплаченого природнього газу, що підтверджується відповідними квитанціями які подані з вище зазначеною заявою. Також заявник просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ» понесені ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 600 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 134,20 грн.

Згідно ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Копія судового наказу від 21 листопада 2023 року разом із доданими до неї документами направлялася ОСОБА_1 22 листопада 2023 року.

Заяву про скасування судового наказу ОСОБА_1 подав до суду 04 грудня 2023 року, тобто в межах строку, визначеного ч. 1 ст. 170 ЦПК України.

Боржник в заяві про скасування судового наказу посилається на те, що розрахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ» не відповідають фактичному обсягу заборгованості, висловлені в заяві доводи щодо скасування вказаного судового наказу свідчать про наявність спору про право.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Оскільки підстави для повернення заяви ОСОБА_1 відсутні, тому судовий наказ слід скасувати.

Щодо вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу та повернення сплаченого судового збору, суд приходить до наступного висновку.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

До заяви про скасування судового наказу додано доказ сплати судового збору у розмірі 134,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією 0.0..1 від 04.12.2023, а також докази оплати послуг адвоката у сумі 600 грн, що підтверджується квитанціє № 39 від 04.12.2023, ордером на надання правничої (правової) допомоги.

За змістом положень ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Суд звертає увагу на той факт, що відповідно до частини першої ст.42 ЦПК України, сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як заява про скасування судового наказу розглядається в порядку наказного провадження.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ» звернулося до суду в порядку наказного провадження, в якому передбачено спрощене судове провадження. Заява про скасування судового наказу також подана у порядку наказного провадження

У справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (ч.2 ст.42 ЦПК України).

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України "Наказне провадження". Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Суддя зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі, при цьому, в силу принципу змагальності сторін, обов`язок доведення обставин, що мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, покладається саме на сторони по справі. Отже стягувач за правилами наказного провадження буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат.

Із зазначених норм матеріального права та процесуальних норм встановлено, що судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів частин 3 та 8 ст.141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 ст.141 ЦПК України.

Разом з тим, ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат. Отже, судові витрати підлягають розподілу тільки за результатами розгляду справи. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Отже саме по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимога про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає, оскільки зі змісту норм ЦПК України заявник позбавлений можливості заперечувати проти вимог боржника, що стосуються відшкодування витрат на правничу допомогу.

У стягненні судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу, слід також відмовити, з огляду на те, що відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню лише на користь заявника шляхом зарахування такого до судового збору, сплаченого у разі пред`явлення ним позову до боржника.

При цьому, з огляду на приписи ч.2 ст.164 ЦПК України, можна дійти висновку, що законодавець розподіл судових витрат, що понесені у наказному провадженні, пропонує вирішувати при пред`явленні стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Отже, законодавцем визначені процесуальні дії суду, які можуть мати місце разом зі скасуванням судового наказу - поворот виконання судового наказу. Питання стягнення судових витрат судом не вирішується.

При цьому слід зауважити, що скасуванням судового наказу спір по суті не вирішується. Тому підстав для стягнення судового збору на користь заявника та інших витрат не має.

Отже боржник не позбавлений права стягнути відповідні витрати з стягувача (заявника) в порядку позовного провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 42, 133, 137, 141, 160, 164, 170, 171 ЦПК України, суддя

постановила:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу задовольнити частково.

Скасувати судовий наказ по справі № 134/2039/23 (номер провадження 2-н/134/155/2023), виданий 21 листопада 2023 року Крижопільським районним судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ» заборгованості за спожитий природний газ в сумі 1168,38 грн., а також 268,40 грн. судового збору.

У стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 600 грн та судового збору в розмірі 134,20 грн відмовити.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ», що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя