Справа № 641/6180/21
27 квітня 2023 року Київський районний суд м.Харкова у складі:
головуючої судді Бородіної Н.М.,
за участю секретаря Кривенко Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорд Фінанс», треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець Амельченко Віталій Петрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся у суд із позовом до відповідача ТОВ «Дакорд Фінанс», треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець Амельченко Віталій Петрович про визнання виконавчого напису №186077 від 17.06.2021 таким, що не підлягає виконанню з підстав порушення порядку вчинення виконавчого напису, який передбачений законом, а також стягнути з відповідача судовий збір на витрати на правничу допомогу.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 17.06.2021 приватним нотаріусом Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №186077 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорд Фінанс» за період з 07.05.2021 по 08.06.2021 включно про стягення з нього суми у розмірі 1 337 160 грн. 35 коп., як заборгованості за основним зобов`язанням, та 50 грн. 00 коп., як плати за вчинення виконавчого напису.
Позивач вважає, що виконавчий напис підлягає скасуванню, оскільки вчинений з порушенням вимог закону, нотаріусом належним чином не перевірено безспірність заявлених до стягнення відповідачем вимог, зокрема стягувачем не було надано необхідного переліку документів, на підставі яких стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріусу, а також виконавчий напис вчинено поза строком права вимоги.
17.08.2021 ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова справу, відповідно до ст.ст.27,31 ЦПК України, передано до Київського районного суду м. Харкова.
21.09.2021 відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова визначено склад суду під головуванням судді Бородіної Н.М.
28.09.2021 ухвалою Київського районного суду м.Харкова було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; ухвалою суду від 02.11.2021 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. зобов`язано надати копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис №186077 від 17.06.2021 та сам виконавчий напис; ухвалою суду від 07.03.2023 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, справу розглядати за його відсутності.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, причини неявки не відомі. Відзиву, заперечень до суду надано не було.
Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином, причини неявки не відомі. Заяв до суду надано не надавали.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
Враховуючи те, що клопотань від учасників справи матеріали справи не містили та те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд дослідив докази, які були своєчасно долучені сторонами, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положеннямст. 280 ЦПК України.
При цьому суд наголошує, що відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 (надалі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
В поняття "розумний строк" розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Так, судом встановлено, що 29.08.2007 між ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит №2.07081554.х, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі 147 000 доларів США на строк користування 180 місяців зі сплатою 12,00% річних.
17.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис за №186077 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дакорд Фінанс» невиплачених в строк грошових коштів в сумі 1 337 160 грн. 35 коп., як заборгованість за основним зобов`язанням, та 50 грн. 00 коп., як плату за вчинення виконавчого напису на користь ТОВ «Дакорд Фінанс», якому ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» відступлено право вимоги на підставі договору №29/04/2021 від 29.04.2021, якому, в свою чергу, ТОВ «Фінансова компанія «ПРИВАТНІ ІНВЕСТИЦІЇ» відступлено право вимоги на підставі договору №02/04/2021 від 02.04.2021, якому, в свою чергу, ПАТ «Платинум Банк» відступлено право вимоги на підставі договору № 285к від 03.08.2018, якому ЗАТ «Міжнародний іпотечний Банк» на підставі договору відступлення прав вимоги №196м від 17.03.2009 відступлено право вимоги за Кредитним договором №2.07081554.х від 29.08.2007, укладеного між ЗАТ «Міжнародний іпотечний Банк» та ОСОБА_1
13.07.2021 на підставі виконавчого напису №186077 за виконавчим провадженням №66075068 приватним виконавцем Виконавчого округу Харківської області Амельченком В.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника основної винагороди та постанову про арешт коштів боржника.
Відповідно до інформації Міністерства юстиції України від 26.01.2022 вбачається, що відповідно до п.2 ч.1 ст.30, ст.30-1 Закону України «Про нотаріат» на підставі Наказу Міністерства юстиції України №4722/5 від 30.12.2021 діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. припинена з 31.12.2021.
За загальним правилом статей15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першоюстатті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
При цьому, відповідно достатті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першоїстатті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат»(далі Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвяченаГлава 14 Закону України «Про нотаріат»та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Так, згідно зістаттею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надає стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат»захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19).
Разом із тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.
Відповідно до пункту 1 згаданого Переліку за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1цього переліку) подаються:
а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);
б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
На виконання ухвали суду про витребування доказів від 02.11.2021 Управлінням нотаріату Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції м. Києва надано відповідь, що відповідно до п.2 Наказу ЦМРУ № 1920/6 від 31.12.2021 приватного нотаріуса Остапенка Є.М. зобов`язано протягом місця з дня одержання копії наказу передати до Київського державного нотаріального архіву всі документи нотаріального діловодства та архіву. Станом на 26.01.2022 документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. не передані на зберігання Київського державного нотаріального архіву.
Представник позивача в своєму позові стверджує, що позивачу стало відомо про наявність виконавчого напису з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, будь-які документи йому не направлялись. Представником відповідача для одержання виконавчого напису нотаріуса було надано лише розрахунок заборгованості, який містить лише період часу та суму заборгованості за основним зобов`язанням, без зазначення умов кредитування, зокрема, розміру кредитного ліміту, порядку та строків повернення кредитних коштів, процентної ставки за користування коштами, умови її зміни, в тому числі в односторонньому порядку, відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Крім того, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.
Як було встановлено судом, стягувач не надав, а нотаріус не перевірив чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у вимозі ТОВ «Дакорд Фінанс», та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, зокрема є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.
Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За таких обставин, суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, встановивши, що нотаріусом була порушена процедури вчинення напису, на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом не перевірено відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, - дійшов висновку про доведеність позовних вимог.
Питання щодо судових витрат судом буде вирішено відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 4, 11, 76-78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорд Фінанс» (ЄДРПОУ 4395042, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 13, оф.403), треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець Амельченко Віталій Петрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- задовольнити.
Визнати виконавчий напис № 186077 від 17.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №2.07081554.х, відповідно до якого ОСОБА_1 суму в розмір 1337210,35 грн., таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з ТОВ «Дакорд Фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
тридцяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили, після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.