ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/8/23 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

секретар - Дідух М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2021 року, ухвалене суддею Вийванко О.М. у цивільній справі №607/20268/19 за позовом Тернопільського національного медичного університету імені І.Я.Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України до ОСОБА_1 про стягнення коштів за навчання,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року Тернопільський національний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України (далі - ТНМУ ім. І.Я. Горбачевського) звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 кошти, затрачені на його навчання в розмірі 112 362,08 грн.

Позов обґрунтовано тим, що на підставі рішення приймальної комісії від 05.08.2009 року наказом ректора Державного вищого навчального закладу «ТДМУ ім. І.Я. Горбачевського МОЗ України» № 207 (Д) від 10.08.2010 року ОСОБА_1 зараховано студентом першого курсу стоматологічного факультету.

01.09.2009 року між ДВНЗ «ТДМУ імені І.Я. Горбачевського МОЗ України» та ОСОБА_1 укладено Угоду № 18 про підготовку фахівців з вищою освітою (далі - Угода), згідно з умовами якої відповідач зобов`язується прибути після закінчення ДВНЗ «ТДМУ імені І.Я. Горбачевського МОЗ України» на місце працевлаштування відповідно до направлення і відпрацювати не менше трьох років по закінченню навчання в інтернатурі, а у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку.

В червні 2014 року ОСОБА_1 як молодого спеціаліста направлено на роботу в Інформаційно-аналітичний центр медичної статистики УОЗ Волинської ОДА на посаду лікаря - статистика. Проте, з`ясовано, що відповідач, в жодних трудових відносинах з 2014 по 2019 роки з даним закладом не перебував.

Таким чином, відповідач відмовився відпрацювати не менше трьох років як молодий фахівець в державній установі охорони здоров`я, і як наслідок, невиконання ним умов Угоди тягне за собою обов`язок відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного бюджету вартість навчання.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТНМУ ім. І.Я.Горбачевського кошти, витрачені на його навчання в цьому університеті, в сумі 112362,08 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТНМУ ім. І.Я.Горбачевського витрати зі сплати судового збору у сумі 2007,00 грн сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки під час підписання Угоди №18 від 1 вересня 2009 року ОСОБА_1 був неповнолітнім. Зазначає, що після отримання направлення ОСОБА_1 прибув до Управління охорони здоров`я Волинської обласної державної адміністрації, однак із ним не було укладено жодної угоди та не було направлено для відпрацювання. Будь-якого умислу з сторони відповідача щодо невідпрацювання не було допущено, відмова від виконання угоди відбулась по ініціативі Управління охорони здоров`я Волинської обласної державної адміністрації.

ОСОБА_1 та його представник - адвокат Федчишин Г.С. в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від представника позивача - адвоката Молень І. надійшла заява про слухання справи у її відсутності. Проти задоволення апеляційної скарги заперечує.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що на підставі рішення приймальної комісії від 05.08.2009 за № 17 ОСОБА_1 зараховано студентом першого курсу стоматологічного факультету, що підтверджується витягом з наказу № 207(Д) по Тернопільському державному університету ім.. І.Я. Горбачевського від 10.08.2009.

1 вересня 2009 року між ДНЗ "Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського" (Університет) та студентом ОСОБА_1 було укладено Угоду №18 про підготовку фахівців з вищою освітою (далі - Угода).

Відповідно положень даної Угоди Університет зобов`язався оформити студенту направлення на працевлаштування. Натомість студент зобов`язується прибути після закінчення Університету на місце працевлаштування відповідно до направлення і відпрацювати не менше трьох років по закінченню навчання в інтернатурі, а у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати до Державного бюджету вартість навчання в установленому порядку.

Відповідно до протоколу засідання комісії з персонального розподілу молодих спеціалістів, які закінчують ДВНЗ «ТДМУ імені І.Я. Горбачевського МОЗ України» у червні 2014 року, від 16.01.2014 року, постановлено направити ОСОБА_1 як молодого спеціаліста на роботу в Інформаційно-аналітичний центр медичної статистики УОЗ Волинської ОДА на посаду лікаря - статистика.

Із пропозицією щодо працевлаштування ОСОБА_1 був ознайомлений та згідний, про що свідчать його підписи в Картці працевлаштування випускника від 16.01.2014 року, пропозиції щодо працевлаштування, Обліковій картці випускника Тернопільського медуніверситету.

Направлення на роботу № 02010830/08 було вручено ОСОБА_1 особисто, про що свідчить його підпис в Журналі обліку направлень на роботу випускників 2014 року.

Відповідно до витягу з наказу № 27 (ДМ) від 26.06.2014 року, по ТДМУ імені І.Я. Горбачевського, на підставі результатів держаних екзаменів і відповідно з рішенням Державної екзаменаційної комісії присвоєно кваліфікацію лікаря «стоматолога» і видано диплом ОСОБА_1 .

Відповідно до списку працевлаштування персонально кожного випускника стоматологічного факультету ДВНЗ «ТДМУ ім. І.Я. Горбачевського МОЗ України» ( 2014 рік випуску), ОСОБА_1 визначене конкретне місце майбутньої роботи за направленням в УОЗ Волинської ОДА, інформаційно-аналітичний центр медичної статистики на посаду лікаря - статиста.

Згідно з наказом управління охорони здоров`я Волинської облдержадміністрації № 287-ОС від 17.07.2014 «Про зарахування в інтернатуру ОСОБА_1 » з 2014 року по 2016 рік пройшов заочну інтернатуру по спеціальності «стоматологія» на базі Волинської обласної клінічної лікарні та очну частину інтернатури на базі ДВНЗ «ТДМУ імені І.Я. Горбачевського».

01.08.2014 року ОСОБА_1 був зарахований на посаду лікаря інтерна зі спеціальності «стоматологія» та звільнений з займаної посади 31.07.2016 року, що підтверджується записами в його трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 було змінено місце проходження очної частини інтернатури за спеціальністю «стоматологія» із Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького на Тернопільський державний медичний університет без зміни направлення на роботу, у зв`язку з сімейними обставинами, що підтверджується листом з МОЗ України № 08.-01-50/11-СП/1086/21628 від 29.07.2014.

Відповідно до листа № 2669/13/2-20 від 16.07.2020, який надійшов з Волинської обласної державної адміністрації, ОСОБА_1 звертався в управління охорони здоров`я Волинської облдержадміністрації стосовно працевлаштування. Відмови у працевлаштуванні не було, оскільки в Інформаційно аналітичному центрі медичної статистики за даними звіту форми 65 наявні вакантні посади лікарів - статистиків.

У Волинському обласному інформаційно-аналітичному центрі медичної статистики за даними програми «Облік медичних кадрів України» були наявні 2,0 вакантні посади лікаря-статистика і ці посади зберігались впродовж 2013-2019 років, що підтверджується листом № 2592/15/2-20 від 10.07.2020, який надійшов з Волинської обласної державної адміністрації.

Рішенням Волинської обласної ради № 22/39 від 20.12.2018, Волинський обласний інформаційно-аналітичний центр медичної статистики (який був вказаний у направленні на роботу) реорганізовано шляхом перетворення у КП «Волинський обласний інформаційно-аналітичний центр медичної статистики» Волинської обласної ради.

У Листі № 125/2-1.16-19 від 01.07.2019, який надійшов з КП «Волинський обласний інформаційно-аналітичний центр медичної статистики» Волинської обласної ради вказано, що ОСОБА_1 , випускник 2014 року, в жодних трудових відносинах з 2014 по 2019 року з їхнім закладом не перебував.

Згідно з наказом МОЗ України № 1353 від 12.06.2019 «Про зміну найменування та затвердження статуту Тернопільського національного медичного університету імені І.Я. Горбачевського МОЗ України (нова редакція)», Державному вищому навчальному закладу «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського МОЗ України» змінено найменування на Тернопільський національний медичний університет імені І.Я. Горбачевського МОЗ України.

Відповідно до довідки про доходи № 07/3662 від 17.07.2019, складеної «ТНМУ ім. І.Я. Горбачевського МОЗ України», відповідачу, за період навчання в ДВНЗ «ТНМУ ім. І.Я. Горбачевського МОЗ України», з вересня 2009 по червень 2014 року було нараховані та виплачено стипендію в розмірі 47 575,74 грн.

Згідно з розрахунком фактичних затрат на навчання одного студента медичного факультету за державним замовленням випуску 2014 року ОСОБА_1 , вартість навчання становить 64 786,34 грн.

Загальна сума коштів, витрачених на навчання ОСОБА_1 за розрахунками позивача становить 112 362,08 грн.

Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 1, 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини другої статті 52 Закону України "Про освіту" (в редакції чинній на час укладення Угоди від 1 вересня 2009 року) випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов`язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини другої статті 52 Закону України «Про освіту» (в редакції, чинній на час укладення угоди від 01 вересня 2009 року), пункту 2 Указу Президента № 77/96, пункту 14 Порядку працевлаштування випускників ВНЗ (редакція чинна на час укладення угоди від 01 вересня 2009 року) та пункту 21 Порядку працевлаштування № 367 (редакція чинна на час укладення угоди від 01 вересня 2009 року) випускник має обов`язок відшкодувати у встановленому порядку до Державного або місцевого бюджетів вартість його навчання та компенсувати замовникові його навчання всі витрати цього замовника на це навчання за наступних умов, погоджених між ним та відповідним навчальним закладом, який здійснив відповідне навчання за рахунок Державного бюджету, а саме: випускник після отримання вищої освіти повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні його на роботу, та відпрацювати обумовлений угодою на його навчання термін; цього випускника звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої. При цьому незгода цього випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов`язку прибути на роботу за відповідним призначенням.

У разі неприбуття молодого фахівця за направленням або його відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати (відповідно до пункту 14 Порядку працевлаштування випускників ВНЗ).

Крім того, пунктом 21 чинного Порядку працевлаштування № 367, передбачено обов`язок особи, яка не відпрацювала встановлений трирічний строк, компенсувати, крім вартості навчання, також всі витрати на освіту, тобто і виплати академічної стипендії.

ОСОБА_1 добровільно підписуючи угоду від 01 вересня 2009 року, погодився на працевлаштування його навчальним закладом, отримав направлення на роботу та, навчаючись за кошти Державного бюджету, погодився відшкодувати вартість свого навчання у разі відмови відпрацювати не менше трьох років.

Встановивши, що ОСОБА_1 не було дотримано вимог законодавства України та угоди від 01 вересня 2009 року в частині його зобов`язання відпрацювати після закінчення ТДМУ ім. І.Я.Горбачевського три роки (відповідно до направлення на роботу), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача кошти, витрачені на його навчання в цьому університеті в сумі 112362,08 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру коштів витрачених на навчання ОСОБА_1 ним не оскаржувалось, а тому на підставі ст. 367 ЦПК України колегія суддів не переглядає рішення в цій частині.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що на момент укладення Угоди від 1 вересня 2009 року ОСОБА_1 був неповнолітнім, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 32 ЦК України фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років має неповну цивільну дієздатність. Крім дрібних побутових правочинів фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; а також самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку).

Всі інші правочини неповнолітня особа вчиняє лише за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування.

Відповідно до частини другої статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до статті 222 ЦК України правочин, який неповнолітня особа вчинила за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальника може бути згодом схвалений ними у порядку, встановленому статтею 221 цього кодексу. Вказаний правочин може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи.

Частиною першою статті 221 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальника вважається схваленим, якщо ці особи, дізнавшись про його вчинення, протягом одного місяця не заявили претензії другій стороні.

Батьки позивача, дізнавшись про вчинення Угоди від 01 вересня 2009 року, протягом одного місяця не заявили претензії позивачу. Тобто, в силу приписів частини першої статті 221 ЦК України, вказаний правочин вважається ними схваленим.

Крім того, ОСОБА_1 , будучи вже повнолітнім, не розірвав угоду, не звертався до суду із заявою про визнання її недійсною або такою, що порушує його права та інтереси, належним чином виконував умови угоди, відвідував заняття та виконував навчальний план, приймаючи таким чином виконання умов угоди зі сторони навчального закладу, що спростовує заперечення відповідача в цій частині.

Із урахуванням того, що інші доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам, яким судом першої інстанції надана належна оцінка, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому колегією суддів враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування з мотивів, викладених у апеляційній скарзі колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 8 грудня 2023 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Костів О.З.