КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/7859/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 759/9562/22

25 травня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Осадченко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року, ухвалене під головуванням судді П`ятничук І.В.,у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 16 серпня 2019 року у м. Васильків Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля HYUNDAI SONATA д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля DAEWOO LANOS д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобіль DAEWOO LANOS д.н. НОМЕР_2 , що належить йому, ОСОБА_1 , на праві приватної власності, отримав механічні пошкодження.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області у справі № 362/4955/19 від 07 жовтня 2019 року у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню.

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/9102027 у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «Страхова група «ТАС»), відповідно до якого ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн, франшиза становить 1000,00 грн.

Зазначав, що 18 серпня 2019 року він звернувся до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із повідомленням про настання страхового випадку по договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з метою відшкодування збитків, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

23 серпня 2019 року пошкоджений автомобіль був поверхнево оглянутий спеціалістом ПрАТ «Страхова група «ТАС» та складено протокол огляду. Жодних документів за результатами проведеного огляду, у тому числі висновок про вартість робіт, йому надано не було, розмір відшкодування визначений та узгоджений з ним не був. Вказані обставини змусили його самостійно займатися визначенням вартості ремонту пошкодженого автомобіля, для чого автомобіль DAEWOO LANOS д.н. НОМЕР_3 було за допомогою евакуатора доставлено до ТОВ «Автоцентр на Кільцевій», яке займається офіційним сервісом автомобілів DAEWOO.

Згідно калькуляції № КА-3410 станом на 20 жовтня 2019 року вартість ремонту автомобіля DAEWOO LANOS, д.н. НОМЕР_3 становила 40 706,62 грн без ПДВ, з яких вартість робіт становить 19 832,00 грн. без ПДВ, а вартість матеріалів - 20 874,62 грн. без ПДВ.

21 квітня 2020 року вінзвернувся до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши при цьому всі необхідні документи.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 18 вересня 2019 року, проведеного ПрАТ «Страхова група «ТАС», вартість матеріального збитку становить 21 249,83 грн.

Отже, за виключенням франшизи, розмір якої становить 1 000 гривень, відповідач ПрАТ «Страхова група «ТАС» повинен був сплатити 20 249,83 грн. Проте, виплата страхового відшкодування проведена ПрАТ «Страхова група «ТАС» не у повному обсязі. ПрАТ «Страхова група «ТАС» відшкодувала йому тільки 19 503,45 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 95873 від 29 квітня 2020 року.

Таким чином, невідшкодований ПрАТ «Страхова група «ТАС» залишок становить 746,38 грн, який підлягає стягненню з відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» на його користь, а також додатково понесені ним витрати на транспортування пошкодженого автомобіля, що складає розмір 1 690,00 грн та витрати на визначення вартості ремонту, що складає розмір 440,00 грн, зважаючи на те, що станом на 20 грудня 2019 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» не були надані документи, що підтверджували розмір матеріального збитку.

Позивач вважав, що після виплати страхового відшкодування має право вимагати від відповідача ОСОБА_2 сплатити різницю між вартістю виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля, і сумою страхового відшкодування, що становить 41 080,17 грн (62 330,00 грн - 21 249,83 грн) та відшкодувати франшизу, розмір якої становить 1 000,00 грн.

Також зазначав, що через протиправну поведінку відповідача ОСОБА_2 йому були спричинені моральні страждання у зв`язку з пошкодженням автомобіля, що потягло тривалу зміну усталеного способу і ритму життя. Розмір завданої моральної шкоди у грошовому виразі оцінив у 5 000,00 грн.

З урахуванням наведеного, позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на його користь 2 876,38 грн, завданих збитків; стягнути з ОСОБА_2 на його користь47 080,17 грн., з яких 41 080,17 грн - витрати на ремонт пошкодженого автомобіля, 1 000,00 грн - франшиза та 5 000,00 грн моральної шкоди. Судові витрати по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу адвоката покласти на відповідачів.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 рокупозов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» (, місце знаходження: м. Київ, пр-т Перемоги, 65) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати пов`язані з транспортуванням автомобіля (евакуатора) у розмірі 1690 грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 583 грн 13 коп., а всього стягнути 2 273 ( дві тисячі двісті сімдесят три) грн 13 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) франшизу у розмірі 1000 грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 21 грн 03 коп., а всього стягнути 1 021 (тисячу двадцять одну) грн 03 коп.

Не погоджуючись з ухваленним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 на його користь 41 080,17 грн - витрат на ремонт пошкодженого автомобіля та 5 000,00 грн моральної шкоди, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволенння його позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача ОСОБА_2 41 080,17 грн збитків та 5 000,00 грн моральної шкоди є необгрунтованим та незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права при невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не оцінив і не з`ясував усіх обставин, на які посилався позивач в обгрунтування позовних вимог, а висновок суду першої інстанції про те, що загальний розмір збитків не перевищує ліміту відшкодування, а тому невиплачений залишок підлягає стягненню із страхової компанії, а не з відповідача ОСОБА_2 , вважає помилковим.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що ПрАТ «Страхова група «ТАС» виплатила йому страхове відшкодування у розмірі, визначеному статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", - вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу деталей, тому у відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності). Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 09.11.2022 у справі № 497/470/2021.

Таким чином, різниця між сумою, яку повинен був виплатити відповідач ПрАТ «Страхова група «ТАС» та сумою, за яку фактично було відремонтовано пошкоджений автомобіль, підлягає стягненню саме з відповідача ОСОБА_2 .

В частині відмови у стягненні моральної шкоди зазначає, що відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна.

В обгрунтування вимог в частині відшкодування моральної шкоди позивач вказував, що у зв`язку з діями відповідача ОСОБА_2 йому було завдано моральної шкоди, спричиненої душевними стражданнями, негативними змінами у його житті, пов`язаними з важкістю виконання повсякденних обов`язків, істотними вимушеними змінами звичного способу життя, внаслідок пошкодження його автомобіля та їх тривалістю.

Натомість судом першої інстанції вказана норма матеріального права безпідставно залишена без застосування.

У визначений ухвалою апеляційного суду строк відповідачі - Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 не скористались процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 .

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.

Учасники справи в судове засідання не з`явились. Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції повідомлялись у встановленому законом порядку.

22 травня 2023 року від представника позивача - адвоката Гранцерт Марії Олександрівни на адресу суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача ОСОБА_1 та його представника (а.с. 104).

У відповідності до вимог статті 128, 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає частково задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 серпня 2019 року, о 17-30 годині, у м. Васильків Київської області по вулиці Декабристів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля HYUNDAI SONATA д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля DAEWOO LANOS д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Автомобіль DAEWOO LANOS д.н. НОМЕР_2 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 .

Зазначена ДТП мала місце з вини відповідача ОСОБА_2 , що встановлено постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області у справі № 362/4955/19 від 07 жовтня 2019 рокута на підставі частини 6 статті 82 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню (а.с. 7).

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/9102027 у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС», відповідно до якого ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн, франшиза становить 1 000,00 грн (а.с. 9).

20 серпня 2019 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» отримала повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 8).

23 серпня 2019 року на замовлення ПрАТ «Страхова група «ТАС» оцінювач ОСОБА_4 оглянув пошкоджений транспортний засіб DAEWOO LANOS д.н. НОМЕР_2 , що підтверджується протоколом огляду (а.с. 15).

Протокол огляду з вичерпним переліком пошкоджень деталей та необхідних ремонтних операцій для відновлення транспортного засобу DAEWOO LANOS д.н. НОМЕР_2 був підписаний учасником дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 ..

Жодних зауважень щодо огляду транспортного засобу DAEWOO LANOS д.н. НОМЕР_2 від позивача до ПрАТ «Страхова група «ТАС» не надходило.

Згідно звіту № 2308(1) від 18 вересня 2019 року, складеного оцінювачем ОСОБА_4 на запит ПрАТ «Страхова група «ТАС», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу DAEWOO LANOS д.н. НОМЕР_2 з урахуванням зносу становить 21 249,83 грн (а.с. 21-29).

ПрАТ «Страхова група «ТАС» проведено розрахунок страхового відшкодування у розмірі 19 503,45 грн (21 249,83 грн - 746,38 сума ПДВ - 1 000,00 грн франшиза) та 29 квітня 2020 року на реквізити, вказані позивачем у заяві на виплату страхового відшколування від 21 квітня 2020 року, перераховані позивачеві, що підтверджується платіжним дорученням № 95873 (а.с. 16, 18).

Відповідно до ремонтної калькуляції № КА-3410 від 20 грудня 2019 року, складеної ТОВ «Автоцентр на Кільцевій» на замовлення позивача, станом на 20 грудня 2019 року вартість ремонту пошкодженого автомобіля DAEWOO LANOS д.н. НОМЕР_2 становить 40 706,62 грн без ПДВ, з якої вартість робіт - 19 832,00 грн без ПДВ, вартість матеріалів - 20 874,62 грн без ПДВ (а.с.10).

Оплата послуг з калькуляції відновлювального ремонту становить 444,00 грн, тарнспортні послуги (евакуатор) - 1 690,00 грн (а.с. 11, 12, 13).

15 квітня 2022 року позивач звернувся до Ukrparts сервіс (автосервіс) для визначення ремонтних робіт автомобіля DAEWOO LANOS 1.5, седан, 2004 року та відповідно до акту виконаних робіт № 23093 від 20 травня 2022 року ОСОБА_1 як замовник послуг зазначив, що з об?ємом та вартістю робіт на суму 62 330,00 грн. згоден (а.с. 30, 31).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимог до ПрАТ «Страхова група «ТАС», суд першої інстанці дійшов висновку про стягнення на користь позивача витрат, пов`язаних з транспортуванням автомобіля ( послуг евакуатора) у розмірі 1690 грн 00 коп. та відмову в частині витрат, пов`язаних з визначенням вартості ремонту автомобіля у розмірі 440,00 грн, а також залишку невідшкодованого страхового відшкодування у розмірі 746,38 грн. як таких, що не підтверджені належними доказами у відповідній частині вимог.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 в частині вимог до ОСОБА_2 , суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що ПрАТ «СГ «ТАС» не в повній мірі виплатило страхове відшкодування. Із полісу страхування цивільно-правової відповідальності відповідача ОСОБА_2 , винуватця ДТП, вбачається, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 100 000,00 грн.

Отже, за висновком суду першої інстанці, в даному випадку, розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, судом не встановлено підстав для виникнення обов`язку винуватця ДТП з виплати страхового відшкодування, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_2 різниці між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування, а тому позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача витрат на ремонт пошкодженого автомобіля у розмірі 41 080,17 грн. задоволенню не підлягають.

Не надано позивачем доказів на підтвердження факту завдання йому моральної шкоди відповідачем ОСОБА_2 , не доведено протиправність поведінки відповідача, що спричинила моральну шкоду позивачу в розмірі, зазначеному в позові, а отже відсутній причино-наслідковий зв`язок між шкодою і протиправними діяннями відповідача, а тому вимоги в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн також не підлягають задоволенню.

Разом з тим, відповідно до пункту 36.6 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування, а тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню франшиза у розмірі 1 000,00 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова група «ТАС», а також в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача франшизи у розмірі 1 000,00 грн позивачем не оскаржується.

Доводи і вимоги апеляційної скарги позивача стосуються оскарження рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 41 080,17 грн збитків та 5 000,00 грн моральної шкоди, а тому рішення суду першої інстанції переглядаються судом апеляційної інстанції у відповідній частині вимог.

В оскаржуваній частині судового рішення колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, свідчать про те, що сторонами у справі не оспорюється факт дорожньо-транспортної пригоди, вина відповідача ОСОБА_2 та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 19 503,45 грн. Предметом спору є відшкодування моральної шкоди та недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортна пригода, яка сталася з вини відповідачаОСОБА_2 , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі№ 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Посилання суду першої інстанції на те, що розмір завданої майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика і це є підставою для відмови у стягненні майнової шкоди з відповідача ОСОБА_2 не відповідає фактичним обставинам справи та є помилковими з огляду на таке.

Відносини між ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхова група «ТАС», яким було застраховано відповідальність власника автомобіля HYUNDAI SONATA д.н. НОМЕР_1 , регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та Закону № 1961-IV, яким зокрема передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Крім того, договором (полісом) обов`язкового страхування № АМ/9102027 передбачено франшизу у розмірі1 000,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції не звернув уваги, що різниця між виплаченою позивачу ОСОБА_1 страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме: франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

За таких обставин саме відповідач ОСОБА_2 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу ОСОБА_1 таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, яка підлягає стягненню із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , колегія суддів апеляційного суду приймає за основу звіт № 2308(1) від 18 вересня 2019 року, складений оцінювачем ОСОБА_4 на запит ПрАТ «Страхова група «ТАС», використаний ПрАТ «СК «ВУСО» при визначенні страхового відшкодування, з яким позивач ОСОБА_1 погодився та не оспорював у встановленому порядку (а.с. 21-29).

Відомості про фактичне здійснення ремонту автомобіля позивача в матеріалах справи відсутні.

Так, згідно із звітом № 2308(1) від 18 вересня 2019 року, вартість відновлювального ремонту складає 31 699,39 грн, а вартість матеріального збитку (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) - 21 249,83 грн.

Страховиком виплачено ОСОБА_1 19 503,45 грн (із розрахунку 21 249,83 грн майнового збитку з урахуванням зносу - 1 000,00 грн франшизи - 746,38 грн ПДВ).

Верховний Суд в постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц вказав, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування.

Отже, ПДВ в сумі 746,38 грн. входить до суми страхового відшкодування та може бути повернуто ОСОБА_1 страховиком після надання відповідних документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту.

Таким чином, розмір відшкодування майнової шкоди, яка підлягає стягненню із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 становить 11 449,56 грн із розрахунку 31 699,39 грн - 19 503,45 грн - 746,38 грн.

Перевіряючи висновок суду першої інстанції в частині вирішених вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вішкодування моральної шкоди, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування - частина 4 статті 23 ЦК України.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості - частина 3 статті 23 ЦК України.

Із наданих та досліджених судом доказів вбачається, що під час судового розгляду справи знайшов підтвердження факт, що діями відповідача ОСОБА_2 , що виразились у пошкодженні автомобіля, який належить позивачеві, останній зазнав моральних страждань, що потягло тривалу зміну звичного способу життя та потребу у додаткових зусиллях для організації звичайного порядку життя.

З урахуванням встановлених обставин під час розгляду справи щодо складу цивільного правопорушення за наявності якого наступає відповідальність заподіювача шкоди, в тому числі й моральної, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної (немайнової) шкоди, колегія суддів апеляційного суду враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та приходить до висновку, що на користь позивача з відповідача ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди необхідно стягнути - 3 000,00 грн.

Таким чином, вирішуючи спір в частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вішкодування моральної шкоди, суд першої інстанції в повній мірі не врахував положення статей 23, 1167 ЦК України і роз`яснення постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, викладені в пункті 9, та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимох про відшкодування моральної шкоди.

Отже, обставини, на які позивач ОСОБА_1 посилається в апеляційній скарзі, як на підставу перегляду судового рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року в частині порушення та неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, знайшли своє підтвердження.

Порушення зазначених вимог законодавства, якими обґрунтовує свою апеляційну скаргу позивач у справі, відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України є підставою для скасування апеляційним судом судового рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди та ухвалення у відповідній частині нового судового рішення по суті заявлених вимог, які з установлених колегією суддів апеляційного суду обставин справи та наведених мотивів в редакції даної постанови підлягають частковому задоволенню.

Отже, в межах заявлених позивачем вимог підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині майнової шкоди у розмірі 11 449,56 грн, моральної шкоди у розмірі 3 000,00 грн. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди слід відмовити.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова група «ТАС», а також в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача франшизи у розмірі 1 000,00 грн позивачем не оскаржується,а тому суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини рішення.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено 992,40грн судового збору (1% від ціни позову), а за подання апеляційної скарги підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1 488,60 грн (992,40 грн х 150%).

За результатом перегляду справи в суді апеляційної інстанції позов ОСОБА_1 задоволено частково, а тому судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у пропорційному розмірі до задоволених вимог (28,92%), що складає розмір 717,50 грн (287,00 грн + 430,50 грн) слід покласти на відповідача ОСОБА_2 , який підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 .

Документальних підтверджень щодо розрахунку послуг /виконаних робіт в рамках надання правової (правничої) допомоги або детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатомГранцерт М.О. та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги позивачем не надано та матеріали справи таких доказів не містять.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18).

Керуючись ст.ст. 22, 23, 988,1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України ст.ст. 22,28, 29 с Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 січня 2023 року в частині вирішення вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 11 449,56 грн, на відшкодування моральної шкоди - 3 000,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 717,50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 05 червня 2023року.

Головуючий Судді: