Ухвала

04 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 335/4520/21

провадження № 61-10523св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», державний реєстратор виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Лютий Юрій Іванович,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на постанову Запорізького апеляційного суду від 31 травня 2023 року у складі колегії суддів: Маловічко С. В., Гончар М. С., Подліянової Г. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позову та судових рішень судів попередніх інстанцій

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп»), державного реєстратора виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Лютого Ю. І., третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування дій державного реєстратора, припинення речових прав.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що власником квартири АДРЕСА_1 , в якій мешкають він разом із родиною, була дружина його батька ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_4 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його батько ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, у тому числі на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 входив до кола спадкоємців першої черги спадкування, прийняв спадщину, проте не оформив права власності, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім ОСОБА_5 до спадкоємців входила донька померлої ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , яка також подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, у тому числі на зазначену квартиру, яку він фактично прийняв на підставі частини другої статті 1268 ЦК України, оскільки на момент смерті батька був зареєстрований з ним за однією адресою. 30 березня 2021 року він подав до приватного нотаріуса заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позивач зазначав, що за життя ОСОБА_3 уклала з Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (далі - ВАТ КБ «Надра») кредитний договір від 09 листопада 2007 року № 14/2007/2891/Фкз із строком дії до 08 жовтня 2021 року. З метою забезпечення повернення кредиту ОСОБА_3 уклала договір іпотеки, предметом якого була квартира АДРЕСА_1 . 09 листопада 2007 року з метою забезпечення повернення кредиту між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 14/2007/2891/Фкз.

У 2010 та 2017 роках ВАТ КБ «Надра» зверталося із позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Після звернення до суду жодних письмових повідомлень про те, що ВАТ КБ «Надра» продало право вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не отримували.

ОСОБА_2 повідомила представникам ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про те, що вона є єдиним спадкоємцем зазначеної квартири.

ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося до державного реєстратора виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Лютого Ю. І., який прийняв рішення про зміну власника.

Позивач вважав, що дії державного реєстратора щодо прийняття рішення про зміну власника предмета іпотеки суперечать нормам законодавства України та таке рішення підлягає скасуванню. ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було обізнане про те, що іпотекодавець ОСОБА_3 померла, тому вимоги кредитора боржника до спадкоємців необхідно задовольняти у порядку статті 1282 ЦК України. Незаконність таких дій полягає у тому, що право звернення стягнення на майно у кредитора виникає лише після того, як спадкоємці відмовляться задовольнити вимоги кредитора шляхом одноразового платежу. Крім того, таке звернення стягнення відбувається виключно у судовому порядку, а не у позасудовому, що виключає можливість кредитора зареєструвати за собою право власності на предмет іпотеки. ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» втратило це право у зв`язку із смертю позичальника (іпотекодавця), а тому втратило право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку» та пункту 5.2 договору іпотеки, оскільки основне зобов`язання та договір іпотеки є припиненими. Оскільки правова підстава реєстрації права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем є договір іпотеки, в якому міститься іпотечне застереження, який є припиненим з 08 квітня 2020 року, то і підстава реєстрації права власності на іпотечну квартиру за іпотекодержателем відсутня.

Також, спірна квартира підпадає під визначення майна, яке не може бути примусово стягнуте у розумінні Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Державним реєстратором допущено порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, оскільки докази направлення вимог на адресу боржника та поручителя відсутні, а також на момент подачі реєстратору документів звіт про оцінку майна був прострочений (складений станом на 24 листопада 2020 року, а державна реєстрація відбулася 10 березня 2021 року, тобто перевищує 90 днів). Він також не згоден з оцінкою іпотечного майна та вважає її заниженою.

Із урахуванням наведених обставин, позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Лютого Ю. І. про державну реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 56996067 від 10 березня 2021 року щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер нерухомого майна: 101, за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», та припинити речові права ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на вказану квартиру.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду жодних належних, достатніх, допустимих доказів на підтвердження тверджень щодо обізнаності ТОВ «ФК «Діпрофінансгруп» про смерть боржника ОСОБА_6 , а також не надав доказів того, що він особисто повідомляв ТОВ «ФК «Діпрофінансгруп» про смерть як основного боржника, так і поручителя ОСОБА_5 , тому до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення статей 1281, 1282 ЦК України. Суд дійшов висновку, що позивач не довів порушення свого права або інтересу.

Вимога про визнання протиправним та скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до державного реєстратора, якого позивач визначив відповідачем. Державний реєстратор зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 31 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Ткаченком С. П., задоволено. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2023 року скасовано в оскаржуваній частині та ухвалено к цій частині нове рішення. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Лютого Ю. І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, (з відкриттям розділу), індексний номер: 56996067 від 10 січня 2021 року 09:36:27 щодо об`єкта нерухомого майна: квартири площею 55,45 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер нерухомого майна: 101, за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». В іншій частині рішення суду не оскаржувалося і не переглядалося. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що у випадку смерті позичальника (іпотекодавця) для кредитора припиняється можливість звертати стягнення на іпотечне майно в порядку, який би використовувався за його життя, зокрема, через надсилання померлій особі вимоги про дострокове погашення боргу, набувати право власності в позасудовому порядку, а відносини переходять в площину спадкових, незалежно від того знав кредитор про смерть іпотекодавця чи ні, та, взнавши про це, має виконати вимоги статей 1281, 1282 ЦК України.

Також суд апеляційної інстанції врахував, що в укладеному іпотечному договорі можливість набуття права власності іпотекодержателем на предмет іпотеки узгоджена не як іпотечне застереження, а як домовленість сторін, що передбачає укладення окремого договору між іпотекодавцем та іпотекодержателем, який укладений не був. Отже, у ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не було підстав для набуття права власності на іпотечне майно у такий спосіб у позасудовому порядку.

Апеляційний суд вважав, що позивач обґрунтовано заявив вимоги як до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», так і до державного реєстратора, який мав належним чином здійснити перевірку пакета документів, поданого для реєстрації, але такого обов`язку не виконав, а також, оскільки саме на останнього буде покладено обов`язок скасовувати рішення про право власності.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У липні 2023 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Запорізького апеляційного суду від 31 травня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження заявник зазначає про те, що суди в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17, Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 758/8549/15-ц, від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, від 16 січня 2019 року у справі № 755/9555/18, від 21 грудня 2021 року у справі № 917/664/19, від 12 травня 2022 року у справі № 756/15123/18, від 09 лютого 2023 року у справі № 910/9907/21.

Відзиви на касаційну скаргу від інших учасників справи не надходили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 08 серпня 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «ФК Дніпрофінансгруп» на постанову Запорізького апеляційного суду від 31 травня 2023 року у цій справі та витребувано її матеріали.

У вересні 2023 року справа № 335/4520/21 надійшла до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 389, 394, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», державного реєстратора виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Лютого Юрія Івановича, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування дій державного реєстратора, припинення речових прав, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на постанову Запорізького апеляційного суду від 31 травня 2023 року призначити до судового розгляду на 13 грудня 2023 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний