Дата документу 02.06.2023 Справа № 336/2058/23
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 336/2058/23Головуючий у 1-й інстанції Дацюк О.І.
Пр. № 22-ц/807/1146/23Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2023 року про повернення заяви про скасування судового наказу без розгляду у справі за заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» (далі - ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ») про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з постачання природного газу

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу (а.с. 2-5), в якій просило стягнути з боржника на свою користь заборгованість за поставлений природний газ у сумі 8997,76 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Петренко Л.В. (а.с.11).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2023 року (а.с. 14) задоволено заяву ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» про видачу судового наказу ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» у цій справі.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» (адреса: м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, буд. 26-а, п/р № НОМЕР_2 , філія Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 313957, ) суму боргу за поставлений природний газ у розмірі 8997, 76 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» (адреса: м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, буд. 26-а, п/р № НОМЕР_2 , філія Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 313957, ) судовий збір в сумі 268,40 грн.

24 березня 2023 року боржник ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з завою про скасування судового наказу у цій справі (а.с. 20).

Ухвалою суду першої інстанції від 03.04.2023 року у цій справі заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого 10.03.2023 року судом першої інстанції, повернуто без розгляду (а.с. 25).

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, божник ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 28-30) просив ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 40).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 27 квітня 2023 року (а.с. 44), дану справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України (а.с. 45).

Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 2 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6 (повернення заяви позивачеві (заявникові)), 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» (поштове повідомлення про отримання 03.05.2023 року останнім копії ухвали апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у цій справі - а.с.47) не скористалось своїм правом на подачу апеляційному суду відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 16 суддів, з яких 12 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга боржника ОСОБА_1 у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, повертаючи вищезазначену заяву боржника про скасування судового наказу у цій справі без розгляду, керувався ст.ст. 170, 353 ЦПК України та виходив із такого.

24.03.2023 року боржник звернувся до суду з заявою про скасування судового наказу.

До зазначеної заяви не додано платіжного документу, який би підтверджував сплату судового збору, адже з наданої квитанції вбачається, що платником судового збору є ФОП ОСОБА_2 (а.с.19), яка учасником справи не являється.

Ст. 170 ЦПК України встановлені вимоги до заяви про скасування судового наказу, зокрема, до заяви має бути додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Ст. 2 Закону України «Про судовий збір» визначено, що платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Оскільки, судовий збір при поданні заяви про скасування судового наказу сплачений не боржником, а особою, яка не є учасником справи та не підтвердила своїх повноважень на сплату судового збору від імені та в інтересах боржника, тож заява про скасування судового наказу не відповідає вимогам ЦПК України.

Ст. 170 ч. 6 ЦПК України визначено, що у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Проте, з такими висновком суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Вимогам законності та обґрунтованості ухвала суду першої інстанції у цій справі не відповідає.

Оскільки, апеляційним судом встановлено, що боржник ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із заявою про скасування судового наказу у цій справі, до якої додав платіжну інструкцію № 27 від 20 березня 2023 року (а.с.19), яка підтверджує сплату судового збору у необхідному розмірі (п.п. 42 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», розрахунок: 0,05 * 2684,00 грн. (прожитковий мінімум для працездатних осіб на 2023 рік) = 134,20 грн). Крім того, у назві реквізиту «Призначення платежу», зазначено, зокрема, РНОКПП ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) та єдиний унікальний номер справи (336/2058/23).

На що суд першої інстанції не звернув належної уваги та на виконання вимог ч. 2 ст.9 Закону України «Про судовий збір» належним чином не пересвідчився у зарахуванні розміру цього судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Хоча, з виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України у суді першої інстанції: користувач, що поєднав: ОСОБА_3 , дата поєднання 24.03.2023 (а.с. 23) апеляційним судом встановлено, що суму платежу у розмірі 134,20 грн. було зараховано на казначейський рахунок 20.03.2023 року, у графі «Судовий збір» платником зазначено: ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» від 01 березня 2002 року).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним" (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції щодо ненадання ОСОБА_1 документу, який би підтверджував сплату судового збору у зв`язку із зазначенням у квитанції платником іншої особи, а не боржника, без урахування всього змісту цього документа, зокрема, вказівки про його платника та призначення відповідного платежу (об`єкта справляння судового збору) є помилковим.

Оскільки, визначальним є факт надходження усієї належної до сплати суми судового збору, платник ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного бюджету України незалежно від того, через кого та який додаток ця проплата була здійснена.

Зазначений висновок узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 9901/144/20 (ст. 263 ч. 4 ЦПК України).

Так, відповідно до ч. 2 ст.9 Закону України від «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Оскільки, додане до заяви про скасування судового наказу ОСОБА_1 платіжна інструкція за своїм змістом підтверджує сплату судового збору за її подання, відомості про те, що судовий збір сплачено за подання іншої заяви, відсутні.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах.

Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвели до постановлення ухвали суду, що перешкоджає подальшому розгляду цієї справи, та в силу вимог ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду (вирішення процесуального питання) до суду першої інстанції.

В разі скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, питання про розподіл витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, вирішується у подальшому судом першої інстанції за результатами розгляду справи в порядку, передбаченому ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 12, 141, 367, 369, 371-372, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2023 року у цій справі скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 02.06.2023 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.