Справа № 450/3893/22 Провадження № 2/450/371/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

секретаря судового засідання Оленич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про (предмет спору): визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): позивач звернулася до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовною заявою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 ; та визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на земельну ділянку, загальною площею 1,9878 га, надану на підставі розпорядження голови Пустомитівської РДА від 18.12.2002 за №554, розташована на території Звенигородської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з земельної ділянки 1 площею 1,5484 га кадастровий номер :07:000:0177 та земельної ділянки 2 площею 0,4394 га кадастровий номер :22:000:0268. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з права на: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, загальною площею 1,9878 га, надану на підставі розпорядження голови Пустомитівської РДА від 18.12.2002 за №554, розташована на території Звенигородської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з земельної ділянки НОМЕР_1 площею 1,5484 га кадастровий номер :07:000:0177 та земельної ділянки НОМЕР_2 площею 0,4394 га кадастровий номер :22:000:0268, про що свідчить державний акт на право приватної власності на землю від 23.02.2003 серія І-ЛВ №054738. На випадок своєї смерті ОСОБА_3 розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, яким все своє майно заповіла своїй онуці ОСОБА_2 однак у її сестри виникли труднощі в оформленні спадкових прав на земельні ділянки, що належали їх бабі, оскільки ОСОБА_2 не є громадянкою України. З огляду на заборону набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення іноземним громадянам, спадкування земельних ділянок, що належали ОСОБА_3 здійснюється за законом в порядку черговості. Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 був її син ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Оскільки батько позивачки помер раніше своєї матері ОСОБА_3 , вона ОСОБА_1 після смерті баби спадкує її майно за правом представлення. Вона постійно проживала з бабою до дня її смерті у с.Шоломинь. однак у неї виникли труднощі з оформленням права власності на спадкове майно у позасудовому порядку, оскільки вона не звернулася до нотаріуса у 6-тимісчний строк із заявою про прийняття спадщини та не була зареєстрована із спадкодавцем на час відкриття спадщини, втрачений оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно.

В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, не прибула. 14.02.2023 року представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала та просила такі задоволити, якою просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила такі задоволити.

Позиція відповідача: відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, 02.02.2023 подала до суду заяву про визнання позову. Позовні вимоги визнала, розгляд справи просила здійснювати у її відсутності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

20.12.2022 ухвала про відкриття провадження; 02.02.2023 заява відповідачки про визнання позову та розгляд справи у її відсутності; 14.02.2023 заява представника позивача про розгляд справи без участі; 14.02.2023 ухвала про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивачки ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Звенигородською сільською радою Пустомитівського району Львівської області 19.04.2010, актовий запис №18.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з права на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 1,9878 га, яка складається з двох земельних ділянок: 1 - площею 1,5484 кадастровий номер :07:000:0177, 2 - площею 0,4394 га, кадастровий номер :22:000:0268, розташовану на території Звенигородської сільської ради, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ЛВ №054738 від 23.02.2003, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №522, виданого на підставі розпорядження голови Пустомитівської райдержадміністрації від 18.12.2002 №554, Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформований 26.07.2022, номер витягу НВ-022.

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 розпорядилася своїм майном, склала заповіт на користь своєї онуки ОСОБА_2 , громадянки рф, яка успадкувала житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , буд. АДРЕСА_2 ), загальною площею 81 кв.м., про що видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 27.06.2017 приватним нотаріусом Моісєєвою О.Я.

Як вбачається з посвідки на постійне проживання, виданої 14.06.2017 ОСОБА_6 є громадянкою рф.

Згідно ч.5 ст.22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватися у власність іноземним громадянам та особам без громадянства.

Таким чином, земельна ділянка, площею 1,9878 га, яка складається з двох земельних ділянок: 1 - площею 1,5484 кадастровий номер :07:000:0177, 2 - площею 0,4394 га, кадастровий номер :22:000:0268, розташована на території Звенигородської сільської ради, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна спадкодавцю ОСОБА_3 , не була успадкована ОСОБА_7 , яка являється громадянкою рф.

З огляду на заборону набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення іноземними громадянами, спадкування земельних ділянок, що належали ОСОБА_3 здійснюється за законом в порядку черговості.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 був її син ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданого виконкомом Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 15.01.2008.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого с/Радою Звенигород, райбюро ЗАГС Пустомитівського району Львівської області 21.11.1963, батьками ОСОБА_8 вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_9 . Після укладення шлюбу ОСОБА_10 присвоєно прізвище ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 виданого палацом урочистих подій 28.05.1988, актовий запис №1315.

В силу ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно довідки Звенигородського старостинського округу №410 від 13.09.2022, на момент смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з нею в одному будинку АДРЕСА_1 постійно проживала її онука ОСОБА_1 , опікувалася нею, вели спільне господарство, в даний час доглядає за її могилою.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги за правом представлення відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину - земельну ділянку площею 1,9878 га, яка складається з двох земельних ділянок: 1 - площею 1,5484 кадастровий номер :07:000:0177, 2 - площею 0,4394 га, кадастровий номер :22:000:0268, розташовану на території Звенигородської сільської ради, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну спадкодавцю після смерті баби та не заявляв відмови від неї.

Відповідач ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги визнала, про що подала відповідну заяви.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Судом встановлено, що в позасудовому порядку, зокрема нотаріальному, позивач здійснити спадкування спадкового майна земельної ділянки площею 1,9878 га, яка складається з двох земельних ділянок: 1 - площею 1,5484 кадастровий номер :07:000:0177, 2 - площею 0,4394 га, кадастровий номер :22:000:0268, розташовану на території Звенигородської сільської ради, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належного спадкодавцю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не має можливості, оскільки правовстановлюючі документи оригінал Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ЛВ №054738 від 23.02.2003, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №522, втрачений.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власника є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дане також підтверджується п. 3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Приписами ч.2 ст.328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже, правомірно набув право власності на спадкове майно; позивач, як спадкоємець за правом представлення першої черги за законом прийняв спадщину, претендує на спадкове майно, однак не може оформити право власності на нього, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а обставини склалися так, що в іншому, крім судового порядку, позивач не має можливості реалізувати своє право на спадщину, те, що визнання права власності за позивачем на спірне майно не порушить прав відповідача та третіх осіб, які позовні вимоги визнали, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Оскільки позивач на стягненні з відповідача понесених нею судових витрат не наполягає, судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 15, 76-82, 89, 206, 247, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 321, 328, 392, 1216-1218, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на земельну ділянку площею 1,9878 га, надану на підставі розпорядження голови Пустомитівської райдержадміністрації від 18.12.2002 №554, розташовану на території Звенигородської сільської ради, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з земельної ділянки 1 площею 1,5484 кадастровий номер :07:000:0177 та земельної ділянки 2 площею 0,4394 га, кадастровий номер :22:000:0268.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду або через Пустомитівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_4 .

Суддя Д. А. Кукса