Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7423/22 Головуючий у 1-й інст. Шалота К.В.
Категорія 76 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/7423/22 за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу № 1 про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу № 1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 січня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Шалоти К.В.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що працювала у Житлово-будівельному кооперативі №1 на посаді двірника та за сумісництвом прибиральницею під`їздів у житлових будинках АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Вказує, що протягом періоду з 1 січня 2022 року по 30 вересня 2022 року їй не виплачувалась заробітна плата. 30 вересня 2022 року її звільнено з роботи, проте в день звільнення відповідач не виплатив заборгованість по заробітній платі у розмірі 49589 грн. 34 коп.

Враховуючи вищезазначене, просила стягнути з ЖБК №1 на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі49589 грн. 34 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 20000 грн.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 16 січня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Житлово-будівельного кооперативу №1 на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 44377 грн. 34 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 16754 грн. 34 коп., з подальшим утриманням із цих сум податків і обов`язкових платежів, а також 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за останній місяць роботи у розмірі 5841 грн. 46 коп. допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що надана ОСОБА_1 довідка про заборгованість по заробітній платі є підробленою та не відповідає дійсним обставинам справи. На даний час органами досудового розслідування здійснюється перевірка факту видачі кооперативом даної довідки. Обставини видачі цієї довідки не були встановлені судом першої інстанції.

Окрім того, суд не перевірив сам факт наявності заборгованості та її розмір.

Стверджує, що позивачка протягом 2022 року систематично не виходила на роботу, внаслідок чого значна частина споживачів відмовилася від комунальних послуг, які надавалися ЖБК №1.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали апеляційну скаргу.

Позивачка в судовому засіданні не визнала доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 2 вересня 2019 року обіймала посаду двірника та за сумісництвом працювала прибиральницею під`їздів у житлових будинках, розташованих за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 .

На підставі розпорядження правління ЖБК №1 від 30 вересня 2022 року позивачку звільнено з роботи згідно зі статтею 38 КЗпП України.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 надала суду довідку, видану Житлово-будівельним кооперативом №1 12 жовтня 2022 року за №132, яка містить інформацію про те, що заборгованість по заробітній платі за період з 1 січня 2022 року по 30 вересня 2022 року становить 44377 грн. 34 коп.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною першою статті 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначенні в статті.

Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Отже, всі суми, належні до сплати працівникові, мають бути йому виплачені в день звільнення цього працівника. При невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає відповідальність, передбачена статтею 117 КЗпП України.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що відповідач протягом періоду з 1 січня 2022 року по 30 вересня 2022 року не виплачував ОСОБА_1 заробітну плату, внаслідок чого протягом вказаного періоду виникла заборгованість у розмірі 44377 грн. 34 коп. Зазначена обставинна підтверджується довідкою про заробітну плату, виданою ЖБК №1 12 жовтня 2022 року.

У суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність та належність цього доказу, оскільки він не спростований у встановленому законом порядку. Звернення голови правління ЖБК №1 до правоохоронних органів з приводу підробки фінансових документів кооперативу, не свідчить про те, що вказана довідка є підробленою та містить недостовірну інформацію.

Оскільки у трудових правовідносинах працівник є слабшою стороною, тягар доведення відсутності порушень трудових прав останнього лежить на роботодавцеві.

В свою чергу, заперечуючи проти позову, відповідач не надав доказів того, що протягом спірного періоду позивачці була виплачена заробітна плата.

Матеріали справи також не містять доказів невиходу позивачки на роботу протягом січня-вересня 2022 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення на користь позивачки заборгованості по заробітній платі у розмірі 44377 грн. 34 коп. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 16754 грн. 34 коп.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду про наявність підстав для відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, завданої внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати.

Так, відповідно до положень статті 237-1 КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При вирішенні спору суд врахував характер та тривалість порушеного права позивачки, яка була позбавлена можливості своєчасно отримати грошову винагороду за виконану нею роботу, й обгрунтовано стягнув з відповідача 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду, які грунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах та узгоджуються з вимогами матеріального й процесуального права.

Підстави для зміни чи скасування рішення суду в частині задоволених позовних вимог відсутні.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, отже не є предметом апеляційного перегляду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу № 1 залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 січня 2023 року в частині задоволених позовних вимог, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: