Справа № 346/5820/23
Провадження № 2/346/1819/23
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі головуючого судді Яремин М.П.
з участю секретаря Тимошишин І.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Брайт-К до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: акціонерне товариство Креді Агріголь Банк , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.12.2020 року між АТ Креді Агріголь Банк та відповідачем укладено кредитний договір №1/4055958, відповідно до умов якого банк надав відповідачу як позичальнику кредитні кошти в сумі 18 000 грн. строком на 48 місяців - з 21.12.2020 року по 20.12.2024 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 15% річних, а також сплатою комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,85% в суми кредиту.
05.08.2021 року між АТ Креді Агріголь Банк та позивачем укладений договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №2-2021, відповідно до якого 11.08.2021 року відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 1/4055958 від 21.12.2020 року, що був укладений між АТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачем. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язувалась повернути (погашати) кредит, сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків графіку платежів по кредиту в порядку, передбаченому договорами. Однак, вона порушила свої кредитні зобов`язання та допустила виникнення і зростання заборгованості за кредитним договором, загальний розмір якої позивачем визначено як 38 826,29 грн., яка складається із заборгованості: за тілом кредиту 17 116,46 грн.; за процентами за користування кредитом 1 012,24 грн. (станом на 11.08.2021 року); за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 2 565 грн. (станом на 11.08.2021 року); за процентами за користування кредитом 5 307,59 грн. (станом на 05.09.2023 року, яка нарахована за період з 12.08.2021 року по 05.09.2023 року включно); за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 12 825 грн. (станом на 05.09.2023 року, яка нарахована за період з 12.08.2021 року по 05.09.2023 року включно). Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати в розмірі 2 684 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві вказав про розгляд справи у відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, а саме за зареєстрованим місцем проживання. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомила, не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності та не подала відзив на позов.
Представник третьої особи, АТ «Креді Агріколь Банк» у судове засідання не з`явився, 09.11.2023 року електронною поштою надіслав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутності представника (а.с. 79-80).
Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Судом встановлено, що 21.12.2020 року між АТ Креді Агріголь Банк та відповідачем укладено кредитний договір № 1/4055958, відповідно до пунктів 1.1 - 1.2 якого банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредит в сумі 18 000 грн. строком на 48 місяців з 21.12.2020 року по 20.12.2024 року на споживчі потреби. Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток №1 до договору, що є його невід`ємною частиною), як День повернення кредиту ( а.с. 7 ).
Пунктами 1.3., 1.3.1., 1.3.2. договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценту винагороду щомісячно, в розмірі 15% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (для списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором, комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості ( надалі комісія) щомісячно, в розмірі 2.85% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. кредитного договору.
Відповідно до п.1.4 кредитного договору всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно з договором, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк» та умовах страхування життя позичальника (надалі - Правила), які є невід`ємною частиною Кредитного договору та розміщені на офіційному сайті Банку: www.credit-agricole.ua.
Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 вказаного договору, з метою обслуговування кредиту банк відкриває позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № НОМЕР_1 , позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків графіку платежів по кредиту щомісяця в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості.
Крім цього, 21.12.2020 року відповідач підписала таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. Графік платежів по кредиту, ануїтет), яка є додатком №1 до вищевказаного кредитного договору та якою узгоджено графік платежів - визначено дати платежу з 21.01.2021 року по 20.12.2024 року, суму кредиту за договором - 18 000 грн., щомісячні платежі за вказані періоди - в загальній сумі 48 749,84 грн., проценти за вказані періоди 6 045,84 грн., а також комісію за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 24 624 грн. ( а.с. 8 ).
Згідно з виписками з рахунку відповідача, для погашення кредитної заборгованості № НОМЕР_1 , за період з 21.12.2020 року по 11.08.2021 року, відображено рух коштів по рахунку та використання відповідачем кредитних коштів (а.с.9, 11-16).
Судом також встановлено, що 05.08.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» (новий кредитор) та АТ «Креді Агріколь Банк» (первісний кредитор) укладено договір про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №2-2021, згідно з п. 2.1 якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитним договором та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором ( а.с. 17-21 ).
Відповідно до п. 3.1 договору, право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з дати підписання ними відповідного реєстру прав вимог за зразком, наведеним у додатку №1 до договору, що становить його невід`ємну частину та складається з обов`язком зазначенням інформації (реквізитів) за переліком, що міститься у додатку № 4 до цього договору та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам.
Відповідно до реєстру прав вимог №1 до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021 від 05.08.2021 року позивач набув право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 1/4055958 від 21.12.2020 року на загальну суму заборгованості 20,693,70 грн. (а.с.26-27 ).
11.08.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» та АТ «Креді Агріколь Банк» підписано акт приймання-передачі розширеного реєстру прав вимог щодо кредитних договорів станом на 11.08.2023 року ( а.с. 28 ).
Згідно з наданими розрахунками, заборгованість відповідача за кредитним договором № 1/4055958 від 21.12.2020 року станом на 11.08.2021 року визначена в сумі 20 693,70 грн.; станом на 05.09.2023 року - в сумі 38 826,29 грн., та складається із: 17 116,46 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 1 012,24 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом (станом на 11.08.2021 року); 2 565 грн. заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості (станом на 11.08.2021 року); 5 307,59 грн. - заборгованості за процентами за користування кредитом (нарахована за період з 12.08.2021 року по 05.09.2023 року включно); 12 825 грн. заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості (нарахована за період з 12.08.2021 року по 05.09.2023 року включно ( а.с. 10, 29 )).
17.09.2021 року та 05.09.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» на адресу відповідача направляло відповідно повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом та вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісію, проте відповідачем вказані вимоги залишені без належного реагування (а.с.30, 32).
У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі статтею 1049 вказаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник обв`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Частиною1 статті 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і наумовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно дост.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надала, не подала будь-яких доказів на спростування користування нею наданими їй кредитними коштами, а також не подала будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості.
Оскільки судом встановлено, що відповідач уклала кредитний договір, та, взявши на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за їхнє використання, належним чином їх не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, право вимоги на які набув позивач за укладеним між ним та кредитодавцем відповідача договором про відступлення права вимоги, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками підлягають задоволенню.
Щодо стягнення заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.
Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
Частиною третьою статті 13 ЦК України передбачено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
10.06.2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим уЗаконі України «Про захист прав споживачів`текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися не змінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредитуумови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1, та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління НБУ постановою № 49 від 08 червня 2017 року затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанова Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19.
Пунктом 1.3.2. кредитного договору відповідачу встановлено комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,85 % у місяць від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. договору, до якої входять: моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності плати платежів тощо.
Розмір комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості визначений у додатку № 1 до Комплексного договору № 1/4055958 від 21.12.2020 року і становить 513 грн. на місяць.
Надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено.
Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) дійшла висновку про те, що положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій є в силу статті 228 ЦК України нікчемними. У той же час Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 дійшла висновку, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.
Отже, суд приходить до висновку, що положення п.1.3.2. вищевказаного кредитного договору про щомісячну сплату комісії (комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості) за надання кредиту в терміни та у розмірах, визначених у додатку № 1 до комплексного договору, є нікчемними в силу ст.228 ЦК України. А тому в задоволенні вимог про стягнення з відповідача комісії в загальному розмірі 15 390 грн. слід відмовити.
У зв`язку з наведеним слід позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним кредитним договором в загальному розмірі 23 436,29 грн., яка складається із заборгованості: за тілом кредиту - 17 116,46 грн.; за процентами за користування кредитом в загальній сумі 6 319,83 грн. (1 012,24+5 307,59).
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено позов у розмірі 23 436,29 грн., що становить 60,3 % від заявлених вимог в розмірі 38 826,29 грн., то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 618,45 грн.
На підставі ст. ст. 512, 514, 509, 525, 526, 530, 610, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України та, керуючись ст. ст.81, 141, ч.2 ст. 247, ст. ст. 263 - 265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд,-
позов задовольнити частково.
В решті вимог відмовити в зв`язку з їхньою безпідставністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Брайт-К", судові витрати в розмірі 1 618 (одна тисяча шістсот вісімнадцять) гривень 45 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте Коломийським міськрайонним судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Найменування сторін:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 07 грудня 2023 року.
Суддя Яремин М. П.