Єдиний унікальний номер: 378/328/23
Провадження № 2/378/121/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2023 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Гончарук Ю.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області про визнання права на спадщину за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулась ОСОБА_1 до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області з посиланням на наступне.

Відповідно до погосподарської книги №8 Торчицької сільської ради Ставищенського району Київської області за 1955-1957 роки житловий будинок АДРЕСА_1 , 1954 року побудови, належав до двору, членами якого були: її (позивачки) тітка ОСОБА_2 та її мати ОСОБА_2 .

Відповідно до погосподарської книги №5 Торчицької сільської ради Ставищенського району Київської області за 1983-1985 роки та довідки Ставищенської селищної ради №119 від 08.08.2022 вказаний житловий будинок належав до майна колгоспного двору, головою та єдиним членом якого була її (позивачки) тітка ОСОБА_2 .

Погосподарська книга Торчицької сільської ради С за 1986 - 1990 роки з особовим рахунком, де обліковувався двір, головою якого була ОСОБА_2 в Ставищенській селищній раді не збереглася.

01.10.1984 в Торчицькій сільській раді ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла все своє майно їй (позивачці) ОСОБА_1 .

Рішенням №117 від 06.11.1989 року виконкому Ставищенської районної ради народних депутатів право власності на вищевказаний житловий будинок було визнане за ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої згідно частини 2 статті 563 ЦК УРСР (1963 року в редакції станом на 29.01.1990) відкрилася спадщина, оскільки інших членів двору не залишилося. Остання спадкоємців першої черги не мала, спадкоємицею другої черги, сестрою спадкодавиці, була її (позивачки) мати, рідна сестра спадкодавиці ОСОБА_2 .

Спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка складалася із вищевказаного житлового будинку, речей домашньої обстановки та вжитку, сільськогосподарської продукції, в 6-ти місячний термін після смерті спадкодавиці, прийняли шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном вона (позивачка) спадкоємиця за заповітом та спадкоємиця за законом другої черги, її мати ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 її мати ОСОБА_2 померла.

В липні 2022 року було віднайдено заповіт ОСОБА_2 на її (позивачки) ім`я.

На її звернення постановою від 11.08.2022 року державний нотаріус Ставищенської державної нотаріальної контори через відсутність заведеної спадкової справи, відсутність реєстрації заповіту у Спадковому реєстрі, відсутність реєстрації права власності спадкодавців на житловий будинок та ненадання правовстановлюючого документу відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок.

Право власності на вищевказаний будинок в ДРРП не зареєстровано.

Позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 42,5 кв. метри житловою площею 15,0 кв. метри вартістю 49600 гривні.

Ухвалою Ставищенського районного суду від 10.05.2023 відкрито провадження по даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального провадження з призначенням підготовчого судового засідання (а. с. 35 36).

В підготовче судове засідання позивачка не прибула, подала до суду заяву (а. с. 64), в якій позовні вимоги підтримує, справу просить розглядати у її відсутність.

Представник відповідача Ставищенської селищної рада Білоцерківського району Київської області в підготовче судове засідання не прибув, представник селищної ради Виговська В. до суду подала заяву про визнання позовних вимог, в якій справу просить розглядати без участі представника селищної ради (а. с. 54).

Суд, вивчивши матеріали справи, письмову заяву представника відповідача про визнання позовних вимог, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до погосподарської книги № 8 Торчицької сільської ради Ставищенського району Київської області за 1955-1957 роки, довідки Ставищенської селищної ради (а. с. 11) житловий будинок АДРЕСА_1 , 1954 року побудови, належав до двору, членами якого були: ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (а. с. 8-10). Відповідно до погосподарської книги № 5 за 1983-1985 роки (а. с. 13-15) та довідок Ставищенської селищної ради №119 та 121 від 08.08.2022 (а. с. 11. 12) вказаний житловий будинок належав до майна колгоспного двору, головою та єдиним членом якого була ОСОБА_2 ; погосподарська книга Торчицької сільської ради за 1986 - 1990 роки з особовим рахунком, де обліковувався вказаний двір, в Ставищенській селищній раді не збереглася.

Рішенням №117 від 06.11.1989 року виконкому Ставищенської районної ради народних депутатів право власності на вищевказаний житловий будинок було визнане за ОСОБА_2 (а. с. 18).

01.10.1984 ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачці ОСОБА_1 , вказаний заповіт цього ж дня посвідчений секретарем в Торчицької сільської ради за реєстровим № 17, що підтверджується оригіналом вказаного заповіту та витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 65, 66).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а. с. 19), спадкова справа після смерті якої не заведена (а. с. 43).

Після смерті ОСОБА_2 згідно частини 2 статті 563 ЦК УРСР (1963 року в редакції станом на 29.01.1990) відкрилася спадщина, оскільки інших членів двору не залишилося. Остання спадкоємців першої черги не мала, спадкоємицею другої черги, сестрою спадкодавиці була її рідна сестра ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою Ставищенської селищної ради № 120 від 04.08.2022 (а. с. 20), копією свідоцтва про смерть (а. с. 45).

Спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка складалася із вищевказаного житлового будинку, речей домашньої обстановки та вжитку, сільськогосподарської продукції в 6-ти місячний термін після смерті спадкодавиці прийняла шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном позивачка ОСОБА_1 (спадкоємиця за вищевказаним заповітом) відповідно до ст. ст. 534, п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), що підтверджується довідкою Ставищенської селищної ради № 28 від 27.02.2023 (а. с. 21).

Постановою від 11.08.2022 державний нотаріус Ставищенської державної нотаріальної контори за № 446 Цимбалюк В. М. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 на вищевказаний будинок через відсутність реєстрації права власності спадкодавця на житловий будинок та ненадання правовстановлюючого документу (а. с. 23).

Відповідно до довідки КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» № 1799 від 08.09.2022 року реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок до 01.01.2013 р. не була проведена (а. с. 24). В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно інформація щодо державної реєстрації права власності на даний будинок відсутня (а. с. 28).

Відповідно до технічного паспорта загальна площа вказаного будинку - 42,7 кв. метри, житлова площа 15,0 кв. метри. житловий будинок «А», 1953 року побудови, прибудова «а», сарай «Б» 1983 року побудови, літня кухня «В», 1990 року побудови, (а. с. 24-26).

Відповідно до довідки Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 08.08.2022 № 117 земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний будинок, не приватизована (а. с. 30).

Вартість спірного житлового будинку відповідно до висновку про ринкову вартість становить 49600 гривень (а. с. 31).

У відповідності з ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Стаття 525 ЦК УРСР визначає, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР (1963) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, такі тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Як видно із статті 548 ЦК УРСР (1963)для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з положеннями ч. І, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею 560 ЦК УРСР (1963 р.) визначено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12).

З урахуванням положень ч. 1 ст.15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 , за життя, набула право власності на вищевказаний житловий будинок відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.), а після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом на весь будинок набула позивачка ОСОБА_1 , і оскільки відповідачем Ставищенською селищною радою Білоцерківського району Київської області позов визнається, - він підлягає задоволенню.

Оскільки згідно позову позивачка понесені витрати по сплаті судового збору бере на себе, суд не вирішує питання про відшкодування судових витрат.

Керуючись ст. ст. 120, 123, ч. 1 ст. 534, ч. 1 ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР, ст. ст. 10, 81, 200, 206 263-266 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області про визнання права на спадщину за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 42,5 кв. метри житловою площею 15,0 кв. метри вартістю 49600 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками її розгляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення в повному обсязі.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення складено 07 червня 2023 року.

Суддя Н. М. Марущак