26.05.2023 227/3546/21
26 травня 2023 року м.Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Здоровиці О.В.,
секретаря с/з Сисенко Ю.В.
позивача ОСОБА_1
п/позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні, заочно, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частку квартири, третя особа - приватний нотаріус Добропільського міського нотаріального округу Молодняк Людмила Петрівна,
Зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просить:
встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 2002 року по серпень 2006 рік за адресою: АДРЕСА_1 , з серпня 2006 по лютий 2009 року за адресою: АДРЕСА_2 ;
визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 .
В обґрунтування позову зазначила, що з 2002 року вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_5 як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Разом, вони проживали у її однокімнатній квартирі, за адресою: АДРЕСА_1 та вели спільне господарство, у них був спільний бюджет і вони фактично мали права та обов`язки подружжя. Разом вони виховували її сина від першого шлюбу. У 2006 році вони прийняли рішення розширити свої житлові умови, і за спільні кошти придбали двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_2 . Вказана квартира була оформлена документально на ОСОБА_5 .. В цій квартирі також було зареєстровано і її місце проживання. У зазначеній квартирі вони разом провели ремонт, обладнали житло меблями і проживали до самої смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 вони офіційно зареєстрували шлюб між собою. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після смерті чоловіка, у шестимісячний термін вона звернулась до нотаріуса Добропільського з заявою про прийняття спадщини. Батько померлого відмовився від спадщини на її користь. Враховуючи наведене просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнати за нею право власності на частку квартири за адресою АДРЕСА_2 , на підставі ст.74 СК України.
Рух справи у суді
Ухвалою суду від 02.12.2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд, витребувана інформація, що має значення для розгляду справи.
Ухвалою суду від 19.01.2022 року вказану справу призначено до розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Сєргєєва Р.А. підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.
З пояснень позивача встановлено, що вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 з 2002 року по лютий 2009 року. За час їх спільного проживання у вказаний період вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, мали відповідні права і обов`язки подружжя відносно один до одного. Спочатку вони жили у належній їй квартирі за адресою АДРЕСА_4 , а згодом вирішили розширити своє житло і у 2006 року придбали за спільні кошти двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_2 , яка документально була оформлена на її чоловіка ОСОБА_5 . В цій квартирі одразу було зареєстроване її місце проживання. Разом з ними жив її неповнолітній син. Шлюб зареєстрували лише в 2009 році. Позивачка зазначила, що з реєстрацією шлюбу вони не квапились, оскільки спочатку вони вважали необхідним придбати квартиру, влаштувати в ньому затишок, а це потребувало грошових коштів, які вони спільно заробляли, в тому числі і разом їздили на заробітки в м.Москва. І тому так вийшло, що квартиру вони купили в 2006 року, а шлюб зареєстрували в 2009 році, хоча весь цей час з 2002 року вони мешкали як сім`я. Також зазначила, що для придбання двокімнатної квартири вона вклала також і свої кошти від продажу своєї однокімнатної квартири, в якій вони спільно проживали в період з 2002 по 2006 роки. Також позивачка вказувала, що ні вона, ані ОСОБА_5 в період з 2002 по 2009 рік у шлюбі з іншими особами не перебували.
Відповідачі до судового засідання не з`явились з невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи повідомлені у порядку передбаченому ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило.
Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про час місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність третьої особи та винести рішення на розсуд суду.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, правом подання відзиву на позов не скористався і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
В той же час відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 02.07.1996 року вбачається, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Враховуючи наведене, судом встановлено, що даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 та позивачка у період з 28.01.2000 року по 12.02.2009 року перебували в інших шлюбах, в судовому засіданні не встановлено.
Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 22.01.2014 року(а.с.63) підтверджується, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Після смерті ОСОБА_5 за заявою позивачки була заведена спадкова справа 89/2014 (а.с.61-75). Відповідно до матеріалів спадкової справи спадкоємцями померлого є позивачка як дружина, батько померлого ОСОБА_9 , який відмовився від спадщини, яка належала його сину, на користь позивачки, та діти спадкодавця ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Копією договору купівлі-продажу квартири від 30.08.2006 року (а.с.11-12) підтверджується, що ОСОБА_5 30.08.2006 року була придбана квартира за адресою АДРЕСА_2 .
Договором купівлі- продажу від 24.10.2006 року (а.с.158) підтверджується, що ОСОБА_1 24.06.2006 року продала належну їй квартиру за адресою АДРЕСА_4 .
Довідкою ЖБК «Донбас» від 03.09.2021 року підтверджується, що ОСОБА_1 є зареєстрованою та проживає за адресою АДРЕСА_2 з 27.09.2006 року. За цією ж адресою також були зареєстровані та проживали: ОСОБА_10 син ОСОБА_1 з 04.06.2010 по 26.08.2011 року та ОСОБА_5 з 11.11.2008 по 06.02.2014 року (а.с.13).
З акту-довідки від 03.09.2021 року, який затверджено головою ЖБК «Донбас» вбачається, що ОСОБА_1 знаходилась у шлюбних відносинах з ОСОБА_5 і в 2006 році спільно придбали квартиру за адресою АДРЕСА_2 . За час проживання у квартирі до дня смерті ОСОБА_11 ( 2014 році) спільно зробили ремонт вказаної квартири, сплачували комунальні послуги.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що мешкає по сусідству з ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_5 . При знайомстві з ОСОБА_5 останній представив ОСОБА_13 як свою дружину. Після купівлі квартири, померлий ОСОБА_6 та позивачка мешкали у вказаній квартирі однією сім`єю. Згодом вони одружились і у них було весілля, на яке вона була запрошена. Також зазначила, що стосунки у подружжя були гарні.
Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що з ОСОБА_1 є його знайомою, оскільки мешкають по сусідству. Йому відомо, що ОСОБА_13 разом із ОСОБА_5 купили квартиру за адресою АДРЕСА_2 , зробили в ній ремонт та почали проживати у вказаній квартирі. Також зазначив, що ОСОБА_13 разом із ОСОБА_15 приходили до нього на роботу ЖБК «Донбасс» для отримання довідки про відсутність заборгованості зі сплати комунальних послуг по вказаній квартирі. Він вважав що ОСОБА_13 і ОСОБА_15 є подружжям, оскільки вони разом робили ремонт у квартирі, але пізніше, при реєстрації звернув увагу, що вони мають різні прізвища.
Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що з позивачем перебуває у дружніх стосунках. З ОСОБА_15 знайомий з 2000 року. Йому відомо, що з 2002 року покійний ОСОБА_15 проживав у шлюбі без реєстрації з ОСОБА_1 . Проживали вони у однокімнатні квартирі по АДРЕСА_6 , а пізніше купили двокімнатну квартиру в АДРЕСА_5 . Покійний ОСОБА_15 утримував ОСОБА_13 , а також утримував її сина, разом розпоряджалися сімейним бюджетом. Також йому відомо, що у ОСОБА_15 , до зустрічі з позивачкою була інша сім`я, але про них він ніколи нічого не розповідав.
Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що позивачку вона знає давно, вона є її доброю знайомою. ОСОБА_20 почали проживати однією сім`єю з ОСОБА_6 ще з 2000 року. Спочатку вони жили в однокімнатній квартирі, яка належала ОСОБА_13 , а згодом вони придбали двокімнатну квартиру. Вона була вхожа в їх сім`ю, оскільки вони дружили сім`ями. Разом зустрічали з ними різні свята і певні події в їх сім`ї. ОСОБА_20 та ОСОБА_21 були дійсно однією гарною сім`єю, мали спільні інтереси, спільне господарство та обов`язки відносно один до одного як чоловіка та дружини. Згодом вони одружились офіційно.
Застосовані норми права та висновки суду.
Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.
Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Згідно з ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту(ст.61 СК України).
Відповідно до ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст.70 СК України).
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.
Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.
Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказувала, що у період з 2002 року по 2009 рік (до моменту укладення шлюбу з ОСОБА_5 ) вона проживала з ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу спочатку в її квартирі за адресою АДРЕСА_1 , а згодом в спільно придбаній ними квартирі за адресою АДРЕСА_2 .
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).
У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.81 ЦПК України).
Суд проаналізувавши пояснення позивача, фотокартки(про спільний відпочинок ОСОБА_1 та ОСОБА_5 разом із близькими родичами одне одного, сімейні свята та спільний сімейний відпочинок), надані позивачем (а.с.135-137), покази свідків, письмові документи, з яких вбачається, що ані позивачка, ані померлий ОСОБА_5 в період з 2002 по 2009 рік в шлюбі не перебували та проживали разом як чоловік та жінка однією сім`єю, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного з наданих сторонами доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, вважає встановленим факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року до 13.02.2009 року, тобто до моменту офіційної реєстрації шлюбу між ними.
Відповідачами вказаних обставин в судовому засіданні не спростовано.
Що стосується вимог щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 2002 по 01.01.2004 року, то в цій частині вимоги задоволенню не підлягають, оскільки факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу може бути встановлено судом лише з 01 січня 2004 року (після набрання чинності СК України), оскільки КпШС України не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу.
Враховуючи наведене, а також те, що встановлення даного факту позивачу необхідно для вирішення питання щодо належності їй частки нерухомого майна осіб, які живуть однією сім`єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, тому в цій частині суд відмовляє в задоволенні цих вимог позивача.
У зв`язку із встановленням судом факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року до 13.02.2009 року на майно, яке було набуто ними за час спільного проживання, розповсюджуються режим спільного сумісної власності, передбачений главою 8 СК України.
Виходячи із вказаних положень законодавства, квартира за адресою АДРЕСА_2 , яка була придбана на ім`я ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 30.08.2006 року, за час їх спільного проживання вважається спільною сумісною власністю та відповідно до вимог частини 1 статті 70 СК України частки кожного із подружжя при поділі майна є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Оскільки в судовому засіданні рівність часток спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ніким не оспорювалась, суд вважає, що вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на частки квартири за адресою АДРЕСА_2 підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 81, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частку квартири, третя особа - приватний нотаріус Добропільського міського нотаріального округу Молодняк Людмила Петрівна - задовольнити частково.
Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без реєстрації шлюбу у період з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на частку квартири за адресою АДРЕСА_2 .
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення шляхом подання скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право, відповідно до ч.2ст.354 ЦПК України, на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановленихЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 08.07.1997 року Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_7 .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_8 .
Третя особа - приватний нотаріус Покровського районного нотаріального округу Донецької області Молодняк Людмила Петрівна, місце знаходження: Донецька область, м. Добропілля вул. Банкова, 28.
Вступна та резолютивна частини рішення проголошені 26 травня 2023 року. Повний текст рішення буде складено 05 червня 2023 року.
Суддя О.В. Здоровиця