КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 362/1526/18 Головуючий у суді першої інстанції: Кравченко Л.М.
Номер провадження: 22-ц/824/1670/2023 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

розглянув у порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - позивач, ПрАТ СК «ПЗУ Україна») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), мотивуючи позовні вимоги тим, що 11 липня 2015 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_1 було укладено поліс добровільного страхування транспортного засобу № АІ 7989315, за яким позивач застрахував майнові інтереси, пов`язані із експлуатацією автомобіля «Acura MDX», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Посилалось на те, що 17 квітня 2016 року на перехресті проспекту Тичини, 21, та вулиці Березняківській в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля «Acura MDX», державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіля «Toyota Hilux», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Вказана ДТП сталася внаслідок порушення п.2.3(б) та п.13.1 ПДР відповідачем, який, керуючи належним йому автомобілем, не дотримався безпечної дистанції та безпечної швидкості руху, допустив зіткнення із автомобілем «Toyota Hilux», в результаті чого, автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Вина ОСОБА_1 у порушенні ПДР і скоєнні правопорушення за ст.124 КУпАП стверджується постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 травня 2016 року.

Указував, що позивач, виконуючи свої обов`язки за полісом добровільного страхування, виплатив ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 14 137,91 грн.

ПрАТ СК «ПЗУ Україна» 01 вересня 2016 року звернулося до відповідача з вимогою про відшкодування шкоди в добровільному порядку. Посилаючись на відсутність реагування, позивач просив стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу виплачене страхове відшкодування в розмірі 14 137,91 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2019 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПрАТ СК «ПЗУ Україна» суму в розмірі 14 137,91 грн. та судовий збір в розмірі 1 762,00 грн.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Не погоджуючись із заочним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права.

Скарга мотивована тим, що судом невірно визначено предмет позову, суд помилково дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з нього в порядку регресу страхового відшкодування. Позивач виплатив страхове відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто, в нього не виникло право вимоги на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування». Указує, що позивач був обізнаний про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася з його вини. Також зазначає, що суд не врахував судову практику Верховного Суду з цього приводу.

Позивач ПрАТ СК «ПЗУ Україна» правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 14 137,91 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд, апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивач ПрАТ СК «ПЗУ Україна» як страховик за полісом добровільного страхування, відшкодував власнику автомобіля «Toyota Hilux» шкоду, завдану з вини відповідача ОСОБА_1 , отже відбулась заміна осіб у зобов`язанні (суброгація) і у позивача виникло право зворотньої вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

При цьому, суд виходив з того, що шкода завдана з вини відповідача внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху при керуванні джерелом підвищеної небезпеки, що знаходиться у причинному зв`язку із завданням шкоди, а тому, саме він має нести відповідальність за завдані збитки.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За положеннями ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку, якщо ця особа не доведе, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України).

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, мала до особи, відповідальної за завдані збитки у деліктному зобов`язанні, що виникло внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Судом установлено, що 11 липня 2015 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_1 було укладено поліс добровільного страхування транспортного засобу № АІ 7989315, за яким, позивач застрахував майнові інтереси, пов`язані із експлуатацією автомобіля «Acura MDX», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що 17 квітня 2016 року на перехресті проспекту Тичини, 21, та вулиці Березняківської в м. Києві сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля «Acura MDX», державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіля «Toyota Hilux», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Вказана ДТП сталася внаслідок порушення п.2.3(б) та п.13.1 ПДР відповідачем, який, керуючи належним йому автомобілем, не дотримався безпечної дистанції та безпечної швидкості руху, допустив зіткнення із автомобілем «Toyota Hilux», в результаті чого, автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 травня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ПДР і скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Із полісу № АІ 7989315 вбачається, що автомобіль «Acura MDX», державний номерний знак НОМЕР_1 , належний відповідачу був застрахований ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

Водієм пошкодженого автомобіля «Toyota Hilux», державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , 19 квітня 2016 року подано до позивача заяву про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування.

Згідно зі звіту № 1098/16 від 26 квітня 2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Hilux», державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 на дату пошкодження складає 18 948,82 грн.

В подальшому, 12 травня 2016 року позивачем сформовано розрахунок страхового відшкодування та страховий акт, за яким, виплаті підлягає страхове відшкодування в сумі 14 137,91 грн.

Згідно з платіжним дорученням № 42086 від 13 травня 2016 року, позивачем виплачено потерпілому ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в сумі 14 137,91 грн.

Також, 01 вересня 2016 року позивач звернувся до відповідача з вимогою в порядку суброгації № 422/2016 про добровільну сплату витрат на сплату страхового відшкодування.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що відсутні підстави для стягнення шкоди, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані, та такі, що не ґрунтуються на приписах закону.

Відхиляючи даний довід, колегія суддів звертає увагу на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована за полісом обов`язкового страхування.

Інших доводів щодо незаконності оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні апеляційної скарги та залишенні без змін заочного рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2019року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар