Головуючий у І інстанції Ковальчук Л.М.
Провадження №22-з/824/577/2023 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
25 травня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,
суддів: Мельника Я.С., Гуля В.В.,
за участю секретаря Ковтун М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Буртового Миколи Васильовича та представника ОСОБА_2 - адвоката Щербини Яни Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, про усунення перешкод і вселення у квартиру, встановлення порядку користування жилим приміщенням, надання дозволу на зняття з реєстрації дитини та реєстрацію дитини і матері без згоди батька,
У травні 2017 року ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, про усунення перешкод і вселення у квартиру, встановлення порядку користування жилим приміщенням, надання дозволу на зняття з реєстрації дитини та реєстрацію дитини і матері без згоди батька.
Обгрунтовуючи вимоги, позивач посилалась на те, що її колишній чоловік ОСОБА_5 02.04.2009 року подарував спільним дітям ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , квартиру АДРЕСА_1 , по 1/2 частці кожній.
У лютому 2015 року ОСОБА_5 через погрози та застосовуючи фізичну силу, примусив ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити їхнє спільне помешкання - квартиру АДРЕСА_1 , при цьому порушив права неповнолітньої ОСОБА_3 , яка є власником частини квартири. З тих пір ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть потрапити до вказаної квартири, оскільки колишній чоловік позивача ОСОБА_5 змінив замки на дверях, що призвело до порушення житлових прав позивача та житлових прав малолітньої дитини.
Згідно рішення суду від 07.12.2017 року визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з позивачем, адреса АДРЕСА_2 .
Позивач неодноразово зверталася в різні державні установи за захистом своїх прав та прав малолітньої доньки, в тому числі правоохоронні органи, однак результатів не було. Крім того, позивач зверталася до відповідачів із заявами щодо надання згоди на реєстрацію місця проживання у спірній квартирі, однак згоди не отримала.
Враховуючи вищенаведені обставини, позивач з метою захисту своїх прав та прав малолітньої дитини звернулася до суду з позовом, у якому з врахуванням позовної заяви в новій редакції від 21.05.2019 року (а.с.117-125 том 2) з посиланням на вимоги ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 215, 319, 321, 356, 358 ЦК України, ст. 150 ЖК України просила усунути перешкоди та вселити дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її, ОСОБА_2 , як законного представника, у квартиру АДРЕСА_1 ; встановити порядок користування жилим приміщенням, виділивши у користування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її матері - законного представника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , одну окрему ізольовану кімнату жилою площею 17,5 кв.м., (кімната № НОМЕР_1 згідно плану квартири) в квартирі АДРЕСА_1 , виділивши у користування співвласника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , окрему ізольовану кімнату жилою площею 17,4 кв.м. (кімната № 8 згідно плану квартири) в квартирі АДРЕСА_1 , місця загального користування квартири та ізольовану кімнату жилою площею 10,5 кв.м. (кімната № 5 згідно плану квартири) залишити у загальному користуванні; надати дозвіл на зняття з реєстрації малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з житлової площі за адресою: АДРЕСА_3 , та на реєстрацію малолітньої дитини ОСОБА_3 та матері ОСОБА_2 на житлову площу у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , без згоди батька ОСОБА_5 та співвласника ОСОБА_3 . Також позивач у позові просила стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 на свою користь судовий збір у сумі 1280 грн. 00 коп.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 серпня 2022 року позов ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволено частково.

Усунуто перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у квартиру АДРЕСА_1 .

Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 шляхом виділення у користування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , окрему ізольовану кімнату жилою площею 17,5 кв.м. з лоджією 2,1 кв.м. (кімната № 6 згідно технічного паспорту квартири) в квартирі АДРЕСА_1 .

Місця загального користування в квартирі АДРЕСА_1 , а саме: кухня, площею 13,3 кв.м., вбиральня, площею 0,9 кв.м., ванна кімната, площею 2,5 кв.м., кладова, площею 2,3 кв.м., хол, площею 16,3 кв.м. залишено в загальному користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ізольовану кімнату жилою площею 10,5 кв.м. (кімната № 5 згідно плану квартири) залишено у загальному користуванні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Надано дозвіл на зняття з реєстрації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з житлової площі за адресою АДРЕСА_3 та на реєстрацію ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житлову площу у квартирі АДРЕСА_1 без згоди батька ОСОБА_5 та співвласника ОСОБА_4 .

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 320,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подала на рішення апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Обгрунтовуючи скаргу, відповідач посилалась на те, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги про усунення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом її вселення до спірної квартири, в мотивувальній частині свого рішення взагалі не зазначає, якими саме доказами підтверджується, що відповідачі їй особисто чинять перешкоди в користуванні спірною квартирою та не пускають її до квартири. Таким чином, на думку апелянта, відсутні правові підстави для усунення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом її вселення до спірної квартири в зв`язку з відсутністю спору в цій частині, оскільки такі перешкоди їй ніколи не чинилися і не чиняться на даний час, вона має можливість в будь-який час самостійно вселитися до квартири і користуватися нею на правах співвласниці.

Крім того, апелянт у скарзі посилалася на те, що суд першої інстанції безпідставно усунув ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом її вселення до спірної квартири, оскільки ОСОБА_2 не є співвласником спірної квартири і не має права на її користування. При цьому, ОСОБА_1 , як власниця 1/2 частини спірної квартири, не давала свою згоду на вселення ОСОБА_2 в належне скаржниці на праві спільної часткової власності житлове приміщення, оскільки її вселення в належну відповідачці квартиру створює загрозу її життю та здоров`ю.

Також апелянт не погодилася з висновками суду в частині встановлення порядку користування квартирою, посилаючись на те, що судом при винесенні оскаржуваного рішення від 19 серпня 2022 року допущено помилкове застосування норм матеріального та процесуального права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, в частині обов`язкового встановлення певних обставин, фактів, які суд має встановити при розгляді аналогічних справ для правильного застосування норм матеріального права, а також в частині процесуального порядку встановлення цих обставин, фактів, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Відповідач вказувала на те, що для задоволення позовних вимог про встановлення порядку користування спірною квартирою, сторона позивача мала ставити перед судом питання щодо визначення часток в квартирі і порядку користування цією квартирою відповідно до їх часток, а також просити суд про призначення відповідної експертизи, яка б встановила такі обставини, однак позивачем дані процесуальні дії вчинені не були.

Також суд першої інстанції, при встановленні порядку користування спірною квартирою, не визначив порядок користування кімнатою площею 17,4 кв.м. (кімната №8 згідно плану квартири) та взагалі не виділив ОСОБА_1 житлової площі в особисте користування, тобто взагалі позбавив її права користування на належну їй частину житлової площі.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Щербини Я.М., остання проти задоволення скарги ОСОБА_1 заперечила та просила залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 серпня 2022 року в частині надання дозволу на зняття з реєстрації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з житлової площі за адресою: АДРЕСА_3 та на її реєстрацію на житлову площу у квартирі АДРЕСА_1 без згоди батька ОСОБА_5 та співвласника ОСОБА_4 - скасовано та постановлено в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні цієї вимоги відмовлено.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 серпня 2022 року в частині встановленого судом порядку користування квартирою змінено, зазначено у ньому про виділення в користування ОСОБА_1 житлової кімнати площею 17,4 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 , а також зазначено, що вселення та право користування ОСОБА_2 житловим приміщенням у квартирі обмежується досягненням ОСОБА_3 повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В іншій частині рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 серпня 2022 року залишено без змін.

17 квітня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Буртового М.В. про розподіл судових витрат, яке він обґрунтовував тим, що 13 квітня 2023 року Київським апеляційним судом ухвалено по справі постанову про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , при цьому не вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених нею по справі. Враховуючи викладене, просив здійснити розподіл судових витрат, поклавши на позивача ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог, виходячи із загальної суми понесених витрат у розмірі 20 073 грн. 90 коп., які понесла ОСОБА_7 у зв`язку з розглядом її апеляційної скарги у Київському апеляційному суді.

18 квітня 2023 року до апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_2 - адвоката Щербини Я.М. про ухвалення додаткового рішення, у якій представник посилалась на те, що ОСОБА_2 по справі понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., у зв`язку із чим представник просила ухвалити по справі додаткове рішення, яким стягнути з апелянта ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з урахуванням розміру підтверджених позивачем витрат на суму 10 000,00 грн.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Буртовий М.В. клопотання про розподіл судових витрат підтримав та просив про його задоволення з викладених у ньому підстав.

Інші учасники процесу, які повідомлялись про час та місце розгляду справи, до апеляційного суду не з`явились, однак їх неявка не перешкоджає розгляду судом питання про розподіл судових витрат.

Колегія суддів, вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Буртового М.В., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи клопотань представників сторін про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення, дійшла наступних висновків.

За змістом п. 3 ч. 1 та ч. 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Такої ж думки дотримується Верховний суд у постановах від 13 червня 2018 року по справі № 757/47925/15-ц та від 19 вересня 2018 року по справі № 361/6253/16-ц.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

В матеріалах справи наявні докази, які підтверджують обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, понесені як відповідачем ОСОБА_7 , так і позивачем ОСОБА_2 .

Зокрема, це копія договору №17 про надання правової допомоги від 13.03.2023 року, укладеного між адвокатом Буртовим М.В. та Солодкою В.В. (том 3, а.с.143-146); копія додатку №1 до договору №17 про надання правової допомоги від 13.03.2023 року (том 3, а.с.146-147); докази оплати ОСОБА_7 витрат на професійну правничу допомогу (том 3, а.с.148-155); копія договору про надання правової (правничої) допомоги від 04.05.2020 року, укладеного між адвокатом Щербиною Я.М. та Грабовською І.О. (том 3, а.с.166-167); докази оплати ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу (том 3, а.с.167 зворот - 169); копія акту наданих послуг від 13.04.2023 року (том 3, а.с.169 зворот).

Вищенаведені докази подані представниками сторін у встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України строк - протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, при цьому представник позивача ОСОБА_2 зробила про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів - у поданому апеляційному суду відзиві на апеляційну скаргу (том 3, а.с.62), представник відповідача Солодкої В.В. зробив про це заяву до закінчення судових дебатів - у письмових поясненнях, що надійшли до апеляційного суду 23 березня 2023 року (том 3, а.с.106-112).

Оскільки апеляційний суд, постановляючи 13 квітня 2023 року постанову, не вирішив питання розподілу судових витрат, клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Буртового М.В. та представника ОСОБА_2 - адвоката Щербини Я.М.про ухвалення додаткового рішенняпідлягають вирішенню шляхом винесення у справі додаткової постанови згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України.

Розглянувши доводи клопотань сторін про розподіл судових витрат, зважаючи на те, що факт понесення цих витрат позивачем та відповідачем підтверджується належними та допустимими доказами, наявними у справі, а рішення по справі ухвалене на користь обох сторін, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотань представників сторін та розподіл судових витрат пропорційно задоволеним позовним вимогам позивача ОСОБА_2 , як того вимагає п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів, зважаючи на ту обставину, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, дійшла висновку що на її користь з ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 3 300,00 грн., а на користь ОСОБА_1 з урахуванням часткового задоволення вимог її апеляційної скарги із відповідним скасуванням рішення суду підлягають стягненню із ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 6 600,00 грн.

Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що апеляційним судом рішення суду першої інстанції було частково скасовано та змінено, а позивачем та відповідачем по справі понесено судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу, що підтверджується належними, допустимими та достовірними доказами, клопотання представників сторін про розподіл судових витрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом постановлення по справі додаткового рішення. При цьому, колегія суддів зазначає, що ні позивач, ні відповідач клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, не заявляли, відтак апеляційний суд не може з власної ініціативи зменшувати цей розмір з підстав неспівмірності та нереальності цих витрат.

Керуючись ст.ст. 133, 141, 270 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Буртового Миколи Васильовича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 600 грн. 00 коп.

Клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Щербини Яни Миколаївни про ухвалення додаткового рішення- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 300 грн. 00 коп.

На додаткове рішення може бути подано скаргу.

Головуючий:

Судді: