Справа № 297/306/22
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 травня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Кондора Р. Ю., Собослоя Г. Г.,

з участю секретаря судового засідання Зубашкова М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Громадської організації «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «КОЛОС», в інтересах якої діє представниця - адвокатеса Невмержицька Ірина Миколаївна, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖАЙВОРОНОК-ПАЧІРТА» про визнання договору іпотеки недійсним, скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна з чужого володіння, за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖАЙВОРОНОК-ПАЧІРТА», в інтересах якого діє представник - адвокат Колотуха Іван Олексійович, та ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 січня 2023 року, ухвалене суддею Михайлишиним В. М.,

у с т а н о в и в:

У січні 2022 року Громадська організація «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «КОЛОС», в інтересах якої діяла представниця - адвокатеса Невмержицька І.М., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖАЙВОРОНОК-ПАЧІРТА» про визнання договору іпотеки недійсним, скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна з чужого володіння.

Позов обґрунтовано тим, що 20 жовтня 2014 року рішенням Господарського суду Закарпатської області (справа № 907/870/14) було вирішено стягнути з Підприємства об`єднання громадян Експлуатаційно-виробниче підприємство «Учбово-спортивна база «ЗАКАРПАТТЯ» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «КОЛОС» Агропромислового комплексу України на користь позивача ФОП ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 904 786,83 гривень.

20 травня 2015 року відділом державної виконавчої служби Берегівського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Міністерства юстиції України було відкрито виконавче провадження за № 47602724 з примусового виконання зазначеного судового рішення. Актом опису й арешту майна від 21.10.2015 державним виконавцем описано та арештовано, зокрема експлуатаційну свердловину № 2-т, розташовану по АДРЕСА_1 .

12 жовтня 2016 року в межах указаного виконавчого провадження ця експлуатаційна свердловина № 2-т була реалізована на електронних торгах, які проводились ДП «СЕТАМ», де переможцем торгів було визнано відповідача ТОВ «ЖАЙВОРОНОК-ПАЧІРТА».

17 грудня 2020 року відділом примусового виконання рішень Південно-Західного МУЮ видано Акт про проведені у жовтні 2016 року торги.

На підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, виданого приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Гарапко Х.М., ТОВ «Жайворонок-Пачірта» 22 грудня 2020 року зареєструвало за собою право власності на дану свердловину № 2-т, яку в подальшому 25.12.2020 передало в іпотеку ОСОБА_2 .

Однак наказом Міністерства юстиції України від 18.01.2021 за № 483/5 «Про задоволення скарги» було скасовано рішення про державну реєстрацію права власності відповідача ТОВ «ЖАЙВОРОНОК-ПАЧІРТА» на предмет іпотеки від 22.12.2020 № 55858015. Також 05 липня 2021 року постановою Західного апеляційного господарського суду (справа № 907/83/17), залишеною в силі ухвалою Верховного Суду від 24.11.2021, електронні торги від 12.10.2016 з реалізації арештованого майна, а саме споруди експлуатаційної свердловини термальної води № 2-т, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в системі «СЕТАМ» визнані недійсними. Зазначені судові рішення обґрунтовані тим, що спірне майно, тобто ця споруда експлуатаційної свердловини термальної води № 2-т, ніколи не належала на праві власності боржнику у виконавчому провадженні № 47602724 - Підприємству об`єднання громадян Експлуатаційно-виробниче підприємство «Учбово-спортивна база «ЗАКАРПАТТЯ» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «КОЛОС» Агропромислового комплексу України, а є власністю позивача у цій справі (Громадської організації «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «КОЛОС»), яка не була учасником виконавчого провадження у будь-якому статусі. Крім того, під час здійснення виконавчого провадження були допущені грубі порушення чинного законодавства.

Стверджував позивач, що вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено його право власності на споруду експлуатаційної свердловини термальної води № 2-т, про що було відомо ТОВ «Жайворонок-Пачірта», оскільки це товариство було учасником справи.

Зазначав також, що 06 грудня 2021 року відповідач ОСОБА_2 набув право власності на спірну свердловину в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку», а 24 грудня 2021 року він її продав відповідачу ОСОБА_1 , на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу.

Зауважував і те, що набуття всіма відповідачами титульного права на спірне нерухоме майно відбувалось або під час оскарження електронних торгів від 12.10.2016, або під час існування судових рішень про визнання торгів недійсними, про що було відомо учасникам справи. При цьому фактичного вступу в права володіння і користування спірною свердловиною не відбувалось і не відбувається. Право користування свердловиною належить належному позивачу - Підприємству об`єднання громадян Експлуатаційно-виробниче підприємство «Учбово-спортивна база «ЗАКАРПАТТЯ» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «КОЛОС» Агропромислового комплексу України на підставі спеціального дозволу, виданого Держгеонадра строком до 2041 року.

На переконання позивача, зазначений вище договір іпотеки, укладений 25.12.2020 між ТОВ «Жайворонок-Пачірта» (іпотекодовцем) та ОСОБА_2 (іпотекодержателем) підлягає визнанню недійсним, оскільки саме він (позивач) є власником майна, переданого в іпотеку, що узгоджується зі свідоцтвом від 26.06.2002 № 52 про право власності на комплекс будівель, що складаються з 8-ми будівель, естакади, теплиці і 2-ох басейнів, яке було 12.10.2012 замінено на нове свідоцтво про право власності, та це майно розташоване на земельній ділянці, яка йому належить на праві постійного користування /державний акт серії ІІ-ЗК № 002129 від 05.05.1997, кадастровий номер :01:016:0174/. При цьому до складу майна цілісного майнового комплексу будівель і споруд з-поміж іншого також уходить як приналежне майно і спірна свердловина.

Звертав позивач увагу і на те, що він, будучи власником предмету іпотеки і не будучи стороною оспорюваного договору іпотеки та не надаючи при цьому згоди на передачу майна в іпотеку, є обмежений у правомочності розпоряджатися належним йому майном і фактично зобов`язаний забезпечити виконання грошових зобов`язань між відповідачами, стороною яких він не є, а також нести ризик утрати права власності на належне йому майно в порядку статей 37, 38 Закону України «Про іпотеку», чим порушується його право власності на експлуатаційну свердловину термальних вод № 2-т.

Твердив, що оспорюваний договір іпотеки фактично укладено за правовими наслідками недійсного правочину електронних торгів від 12.10.2016 з реалізації арештованого майна та не може створювати будь-яких правових наслідків.

Отже, у разі визнання цього договору іпотеки недійсним, то рішення державного реєстратора про реєстрацію іпотеки та про реєстрацію заборони на нерухоме майно також підлягають скасуванню з метою ефективного захисту прав позивача.

Ураховуючи те, що спірне майно вибуло з володіння позивача на підставі електронних торгів, визнаних недійсними, то майно вважається таким, що вибуло від власника поза його волею та підлягає витребуванню в його останнього володільця, а саме ОСОБА_1 , якому ОСОБА_2 24.12.2021 продав на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу. При цьому зазначені особи знали про наявність судових спорів щодо спірного майна (справи № 807/217/17, № 907/310/18, № 907/83/17, № 907/840/20) та не проявили розумну обачність, а відтак не можуть уважатися добросовісними набувачами.

Посилаючись на наведені вище обставини позивач просив суд:

1)визнати недійсним договір іпотеки, укладений 25.12.2020 між ТОВ «ЖАЙВОРОНОК-ПАЧІРТА» (іпотекодавець) та ОСОБА_2 (іпотекодержатель) і посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехманом О.А., реєстровий номер 2436;

2)скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Селехмана О.А. від 25.12.2020 за індексним номером 55937391, на підставі якого зареєстровано іпотеку споруди експлуатаційної свердловини термальної води № 2-т (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 102), розташовану по АДРЕСА_1 ;

3)скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Селехмана О.А. від 25.12.2020 за індексним номером 55937315, на підставі якого зареєстровано обтяження заборона на нерухоме майно споруду експлуатаційної свердловини термальної води № 2-т за адресою: буд. АДРЕСА_1 ;

4)витребувати з володіння ОСОБА_1 на його користь цю споруду експлуатаційної свердловини термальної води № 2-т, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 січня 2023 року цей позов ГО «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «КОЛОС» задоволено.

1)визнано договір іпотеки, укладений 25.12.2020 між ТОВ «ЖАЙВОРОНОК-ПАЧІРТА» (іпотекодавець) та ОСОБА_2 (іпотекодержатель) і посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехманом О.А., реєстровий номер 2436, недійсним;

2)скасовано рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Селехмана О.А. від 25.12.2020 за індексним номером 55937391, на підставі якого зареєстровано іпотеку споруди експлуатаційної свердловини термальної води № 2-т (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 102), розташовану по АДРЕСА_1 ;

3)скасовано рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Селехмана О.А. від 25.12.2020 за індексним номером 55937315, на підставі якого зареєстровано обтяження заборона на нерухоме майно споруду експлуатаційної свердловини термальної води № 2-т за адресою: буд. АДРЕСА_1 ;

4)витребувано з володіння ОСОБА_1 на користь ГО «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «КОЛОС» споруду експлуатаційної свердловини термальної води № 2-т, розташовану по АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат, про повернення позивачу зайво сплаченого судового збору

Не погоджуючись із цим рішенням місцевого суду відповідач ТОВ «ЖАЙВОРОНОК-ПАЧІРТА», в інтересах якого діє представник - адвокат Колотуха І.О., подало на нього апеляційну скаргу внаслідок його незаконності та необґрунтованості через порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Скарга мотивована тим, що в січні 2017 року Підприємство об`єднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» АПК України (далі ПОГ ЕВП «УСБ Закарпаття» зверталося до суду з позовом до ДП «Сетам» Міністерства юстиції України, ТОВ «Жайворонок-Пачірта», Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» АК України (яке в подальшому перейменоване в Громадську організацію «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос»), Державна служба геології та надр України, Фонд державного майна України, ТОВ «СПД-К» та за участю прокурора, який вступив у справу, про визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого майна та визнання недійсним протоколу проведення електронних торгів. Як наслідок, постановою Західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021, залишеною без змін ухвалою Верховного Суду від 24.11.2021, цей позов ПОГ ЕВП «УСБ Закарпаття» задоволено. Визнано недійсними електронні торги від 12.10.2016 з реалізації арештованого майна, а саме споруди експлуатаційної свердловини термальної води № 2-т, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в системі «СЕТАМ», та визнано недійсним протокол проведення електронних торгів № 204258 від 12.10.2016 з реалізації арештованого майна, тобто цієї споруди експлуатаційної свердловини термальної води № 2-т.

Однак ще 17 грудня 2020 року державним виконавцем було видано акт про проведені електронні торги, а 19 грудня 2020 року приватним нотаріусом видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, на підставі вказаного акту ДВС від 17.12.2020 року. У подальшому 22 грудня 2020 року державним реєстратором було зареєстровано право власності в реєстрі речових прав за ТОВ «Жайворонок-Пачірта» на споруду свердловини № 2-т, а 25 грудня 2020 року, з метою поповнення обігових коштів у зв`язку з проведенням ремонтних робіт товариства, останнє уклало з ОСОБА_2 договір позики на 1 000 000,00 грн та на забезпечення його виконання було укладено договір іпотеки.

Звертало увагу, що товариство не відчужувало спірне майно на користь ОСОБА_2 , оскільки таке вибуло із власності ТОВ «Жайворонок-Пачірта» поза його волею на підставі іпотечного застереження. Зважаючи на те, що предмет іпотеки був реалізований і іпотека припинилася на підставі ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», а тому в місцевого суду були відсутні підстави для задоволення вимоги про визнання недійсним уже припиненого договору іпотеки, що свідчить про обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав.

Стверджував апелянт і те, що помилковим є висновок суду першої інстанції про обізнаність ОСОБА_2 про наявність інших судових спорів щодо спірного майна, оскільки участі в цих справах він не брав.

Наголошувало товариство, що позивач ніколи не був власником (титульним володільцем) цієї свердловини та навіть у справі № 907/310/18 за позовом заступника прокурора Закарпатської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ДП «Сетам» Міністерства юстиції України, ТОВ «Жайворонок-Пачірта», Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, де треті особи, які не заявляли самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» агропромислового комплексу України, ПОГ ЕВП «УСБ «Закарпаття», Державна служба геології та надр України, про визнання за державою в особі Фонду державного майна України права власності на споруду експлуатаційної свердловини термальних вод № 2-т та звільнення її з-під арешту, постійно підтримував прокурора у вимогах про визнання цієї свердловини за державою в особі Фонду держмайна України.

Ще одним доказом того, що позивач не був власником спірного майна є господарська справа № 910/840/20 за позовом ГО «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» про визнання права власності на споруду свердловини № 2-т, звільнення його з-під арешту і виключення з акту опису й арешту майна від 21.10.2015 та визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого майна, який залишений без розгляду, де позивач стверджував, що не був власником спірного майна збудованого ще 1978 році і тільки в 2021 році почав намагатися визнати за собою право власності на це спірне майно.

Відтак вимога позивача як не власника про витребування спірного майно від добросовісного набувача ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Також апелянт зазначав, що позивачу про торги, які відбулися в жовтні 2016 року, стало відомо в січні 2017 року, з позовом до суду про витребування майна він звернувся лише в січні 2022 року, а відтак є пропущеним строк позовної давності.

З огляду на наведені вище обставини апелянт просив оскаржене рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю, а також вирішити питання про судові витрати.

Також із цим рішенням місцевого суду не погодився і відповідач ОСОБА_1 , який подав на нього апеляційну скаргу внаслідок його незаконності та необґрунтованості через порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Скарга мотивована тим, що він є добросовісним набувачем спірної свердловини, власником якої позивач ВФСТ «Колос» ніколи не був, оскільки не мав та немає жодного документу про реєстрацію права власності за ним на цю свердловину.

Зазначав, що спірна свердловина є нерухомим майном, оскільки вона не може існувати без землі та має значення і цінність у її місцезнаходженні, а тому право власності на неї підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають із дня такої реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Указував, що оскільки позивач не є власником спірної свердловини, а тому відсутні передбачені ст. 388 ЦК України підстави для витребування від нього спірного майна.

Звертав увагу і на те, що позивач пропустив строк позовної давності та не вчиняв жодних дій, які підтверджують його переривання.

Посилаючись на наведені обставини апелянт просив оскаржене рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю, а також вирішити питання про судові витрати. Водночас просив поновити йому строк на апеляційне оскарження цього рішення суду як пропущеного з поважних причин.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 21 квітня 2023 року, зокрема поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 17.01.2023.

У відзивах на апеляційні скарги відповідачів ТОВ «ЖАЙВОРОНОК-ПАЧІРТА» та ОСОБА_1 позивач ГО «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «КОЛОС», в інтересах якої діє представник адвокат Фляшовський В.А., посилався на їх безпідставність та надуманість, просив у задоволенні таких відмовити, а оскаржене рішення місцевого суду залишити без змін.

У судовому засіданні представник відповідача-апелянта ТОВ «ЖАЙВОРОНОК-ПАЧІРТА» - адвокат Колотуха І.О. подану ним в інтересах цього товариства апеляційну скаргу підтримав із підстав наведених у ній, просив таку задовольнити, оскаржене рішення суду скасувати та у задоволенні позову ГО «ВФСТ «КОЛОС» відмовити повністю.

Представник апелянта (відповідача) ОСОБА_1 адвокат Сабов І.І. у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 підтримав і просив таку задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволені позову.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача ГО «ВФСТ «КОЛОС» - адвокат Фляшовський В.А. щодо задоволення апеляційних скарг заперечив із підстав наведених у відзивах на них, просив у задоволенні таких відмовити, а оскаржене рішення суду залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення йому поштового відправлення судової повістки про виклик, клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату не подав, а тому, на переконання колегії суддів і відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позовні вимоги ГО «ВФСТ «КОЛОС» місцевий суд виходив із їх обґрунтованості та доведеності, проте колегія суддів із такими висновками суду першої інстанції погодитися не може через неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права з огляду на таке.

Судом установлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ГО «ВФСТ «КОЛОС» є постійним землекористувачем земельної ділянки площею 8,5060 га за кадастровим номером :01:016:0174, розташованої у АДРЕСА_1 , підстава державний акт на право постійного землекористування земельною ділянкою, серії ІІ-ЗК № 002129 від 05.05.1997 (т.1 а.с.91).

Зі свідоцтва про право власності на комплекс будівель № 52 від 26.06.2002, виданого виконавчим комітетом Берегівської міської ради слідує, що Центральній раді кооперативно-профспілкового фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України на праві колективної власності в цілому належить комплекс будівель, який складається з 8-ми будівель, естакади, теплиці та 2-х басейнів, що розташований по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.89).

Рішенням виконавчого комітету Берегівської міської ради від 28.09.2012 за № 422 вирішено: 1) переоформити право комунальної власності (!!!) на комплекс будівель по АДРЕСА_1 на ім`я ВФСТ «Колос» Агропромислового комплексу України в цілому; 2) видати свідоцтво про право власності на об`єкт нерухомого майна на ім`я ВФСТ «Колос» АПК України взамін свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.02.2002 серії № 52; 3) КП «Берегівське бюро технічної інвентаризації Берегівської районної ради» провести зміни в реєстрації об`єкту нерухомого майна, згідно з пунктами 1, 2 цього рішення. Як видно з преамбули цього рішення підставою для прийняття його слугувала заява ВФСТ «КОЛОС» АПК України про переоформлення права колективної власності на комплекс будівель по АДРЕСА_1 , яка належить їм на праві колективної власності в цілому, у зв`язку зі зміною установчих документів юридичної особи (т.1 а.с.88).

Зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.10.2012 серії НОМЕР_1 , виданого Берегівською міською радою, вбачається, що ВФСТ «КОЛОС» АПК України в цілому на праві приватної власності по АДРЕСА_1 належить комплекс, що складається з: 1) будівлі готелю; 2) будівлі головного корпусу; 3) котельні; 4) двох гаражів; 5) будівлі грп; 6) убиральні; 7) мийки; 8) теплиці; 9) їдальні (т.1 а.с.85).

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав серії ОТТ № 385199 від 15.10.2012, виданого КП «Берегівське бюро технічної інвентаризації Берегівської районної ради», за ВФСТ «КОЛОС» АПК України зареєстрований у цілому на праві приватної власності комплекс по АДРЕСА_1 , на підставі зазначеного свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 12.10.2012 (т.1 а.с.86).

Також із матеріалів справи вбачається, що протоколом № 204258 проведення ДП «Сетам» електронних торгів від 12.10.2016 було визнано переможця, а саме учасника 5 на споруду експлуатаційної свердловини термальної води № 2-т, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.30, 31).

17 грудня 2020 року оформлено Акт державного виконавця про проведені електронні торги, з якого видно, що з 10.10.2016 по 12.10.2016 ДП «СЕТАМ» Мін`юсту провело електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме лоту № 172345 споруда експлуатаційної свердловини термальної води № 2-т у АДРЕСА_1 . Згідно з наявних документів це майно належить боржнику ПОГ ЕВП УСБ «ЗАКАРПАТТЯ» ВФСТ «КОЛОС» АПК УКРАЇНИ, на підставі паспорту свердловини № 2-т від 2003 року, спеціального дозволу на користування надрами № 3476, виданого 25.10.2004 Державною службою геодезії та надр України. Переможцем торгів є ТОВ «ЖАЙВОРОНОК-ПАЧІРТА». Кошти за придбане майно переможцем торгів сплачено повністю в сумі 887 250,00 грн 17.10.2016 на депозитний рахунок відділу ПВР (т.1 а.с.32, 33).

19 грудня 2020 року приватною нотаріускою Берегівського районного нотаріального округу Гарапко Х.М. було видано свідоцтво, яким посвідчено належність ТОВ «ЖАЙВОРОНОК-ПАЧІРТА» на праві власності майно, що складається зі споруди експлуатаційної свердловини термальної води № 2-т у АДРЕСА_1 , вартістю 887 250,00 грн, відповідно до протоколу № 204258 від 12.10.2016 проведення електронних торгів ДП «СЕТАМ» та Акта державного виконавця про проведені електронні торги. У Державному реєстрі речових прав право на зазначене майно не зареєстровано (т.1 а.с.34).

25 грудня 2020 року ОСОБА_2 та ТОВ «ЖАЙВОРОНОК-ПАЧІРТА» уклали між собою нотаріально посвідчений договір позики, за умовами якого позичальник ТОВ «ЖАЙВОРОНОК-ПАЧІРТА» отримало від позикодавця ОСОБА_2 гроші у розмірі 1 000 000 грн, які зобов`язалося повернути до 11.01.2021 (т.1 а.с.27, 28).

Також цього ж дня (25.12.2020) між ОСОБА_2 та ТОВ «ЖАЙВОРОНОК-ПАЧІРТА» було укладено і нотаріально посвідчений договір іпотеки, згідно з яким забезпечувалися вимоги іпотекодержателя ОСОБА_2 до іпотекодавця ТОВ «ЖАЙВОРОНОК-ПАЧІРТА» за вказаним договором позики, де в забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань в іпотеку було передано споруду експлуатаційної свердловину термінальної води № 2-т, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та розташована на земельній ділянці площею 8,506 га, кадастровий номер :01:016:0174 /пункт 1.2. договору іпотеки/. Споруда експлуатаційної свердловини термальної води № 2-т належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Гарапко Х.М. 19.12.2020 за реєстровим номером 3072, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.12.2020 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 102, номер запису про право власності: 39849319 /пункт 1.3 договору іпотеки/. Іпотекодержатель набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо на момент визначеного терміну виконання зобов`язання, забезпеченого іпотекою, воно не буде виконано. За рахунок майна іпотеки, задовольняються вимоги іпотекодержателя в повному обсязі /пункт 2.14/ (т.1 а.с.23-26).

На підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у зв`язку з посвідченням цього договору іпотеки приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехманом О.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 55937315 від 25.12.2020, яким накладено заборону відчуження на споруду експлуатаційної свердловини термальної води № 2-т, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до припинення договору іпотеки (т.1 а.с.26, 93).

12 січня 2021 року ОСОБА_2 було пред`явлено ТОВ «ЖАЙВОРОНОК-ПАЧІРТА» вимогу про виконання зобов`язання з погашення боргу за договором позики від 25.12.2020 та повідомлення про те, що у разі невиконання цієї вимоги і не погашення заборгованості в установлений законодавством термін, ним будуть учинені дії на захист свого порушеного права, а саме передбачені договором іпотеки від 25.12.2020. Згідно з наявною відміткою про отримання, цю вимогу ТОВ «ЖАЙВОРОНОК-ПАЧІРТА» отримало 12.01.2021 (т.1 а.с.29).

З відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно видно, що на підставі вказаного договору іпотеки за ОСОБА_2 06 грудня 2021 року було державно зареєстровано право приватної власності на споруду експлуатаційної свердловини термальної води № 2-т по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.92).

24 грудня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу споруди експлуатаційної свердловини термінальної води № 2-т, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та розташована на земельній ділянці площею 8,506 га, кадастровий номер :01:016:0174 (т.1 а.с.95-97).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.01.2022 ОСОБА_1 із 24.12.2021 є власником даної споруди експлуатаційної свердловини термальної води № 2-т (т.1 а.с.99, 100).

Із матеріалів справи видно, що наказом Мін`юсту України від 08.02.2021 за № 483/5 скасовано рішення від 22.12.2020 за № 55858015 державної реєстраторки Тячівської міської ради Закарпатської області ОСОБА_4 щодо державної реєстрації за ТОВ «ЖАЙВОРОНОК-ПАЧІРТА» зазначеної споруди експлуатаційної свердловини термальної води № 2-т, у тому числі з підстави прийняття такого рішення не нотаріускою ОСОБА_5 , яка вчиняла 19.12.2020 нотаріальну дію щодо цієї споруди (т.1 а.с.35-38).

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 (справа № 907/83/17), яка набрала законної сили, визнано недійсними електронні торги від 12.10.2016 та протокол проведення електронних торгів № 204258 від 12.10.2016 із реалізації арештованого майна, а саме споруди експлуатаційної свердловини термальної води № 2-т, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в системі «СЕТАМ» (т.1 а.с.42-56).

Цією постановою суду апеляційної інстанції встановлено, що ПОГ ЕВП «УСБ «Закарпаття» ВФСП «Колос» АПК України користувалося свердловиною № 2-т із 1997 по 2016 роки згідно з державним актом на право постійного користування землею від 05.05.1997, спеціальним дозволом на користування надрами, наданим Державною службою геології та надр України від 25.10.2004 за № 3476, і технічним паспортом. Згідно з повідомленням ВФСТ «КОЛОС» АПК УКРАЇНИ (після зміни найменування ГО «ВФСТ «Колос») на запит державного виконавця (лист від 14.07.2016 № 287/01-5) описане державним виконавцем майно, на яке накладено арешт, перебуває на балансі ПОГ ЕВП «УСБ «ЗАКАРПАТТЯ», а власником свердловини є Державний фонд надр, який видає спеціальні дозволи на користування надрами (т.1 а.с.192).

Поняття нерухомого майна визначене у ст. 1 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої нерухоме майно (нерухомість) - земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці і невід`ємно пов`язані з нею, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Стаття 181 ЦК України поділяє речі на нерухомі та рухомі. До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Частиною другою ст. 331, ч. 1 ст. 376 ЦК України споруди безпосередньо віднесено до нерухомого майна.

В абзаці другому пункту 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» № 400/97-ВР від 26.06.1997 визначено, що нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України, тобто будівлі, споруди і передавальні пристрої.

У «Методичних рекомендаціях стосовно визначення нерухомого майна, що знаходяться на земельних ділянках, право власності на які підлягає державній реєстрації» затверджених наказом Мін`юсту від 14.09.2009 № 660/5 (та які діяли на час видачі позивачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно 12.10.2012 і державної реєстрації на підставі нього прав 15.10.2012), зазначалося, що можна виділити дві основні ознаки нерухомого майна: - ці об`єкти розташовані на земельній ділянці та нерозривно пов`язані з землею, тобто вони не можуть існувати без землі; - переміщення зазначених об`єктів не є можливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Апеляційний суд зазначає, що ці ознаки є основними та їх розглядати необхідно у сукупності. При цьому, крім ЦК України, слід ураховувати інші нормативні акти, які визначають статус того чи іншого виду нерухомого майна. Водночас низка нормативних актів не містять конкретних посилань відносно належності того чи іншого об`єкту до нерухомого майна, однак, аналізуючи в комплексі норми, які регулюють відносини стосовно цих об`єктів, можна дійти висновку про їх правовий статус.

Відповідно до ст. 1 Гірничого Закону України свердловина - циліндрична гірнича виробка, створена бурами або іншими буровими інструментами, а гірнича виробка, у свою чергу, це порожнина у гірничому масиві після виймання корисних копалин та інших порід.

Згідно зі статтями 1, 48 Водного кодексу України водозабір - споруда або пристрій для забору води з водного об`єкта; спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Підпунктом 14.1.238 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що споруди - земельні поліпшення, що не належать до будівель і призначені для виконання спеціальних технічних функцій.

У пункті 2 Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна», затвердженого постановою КМУ від 28.10.2004 № 1442, визначено, що споруди - земельні поліпшення, що не належать до будівель та приміщень, призначені для виконання спеціальних технічних функцій (дамби, тонелі, естакади, мости тощо).

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000 № 507, споруди - це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт.

Водяні свердловини згідно ДК 018-200 відносяться до розділу 2 «Інженерні споруди» підрозділу 22 «Трубопроводи, комунікації та лінії електропередачі» групи 222 «Місцеві трубопроводи та комунікації» класу 2222 «Місцеві трубопровідні системи для води та інших продуктів» підкласу 222.4 «Водяні свердловини, колодязі, бювети».

У пункті 2.9 зазначених вище методичний рекомендацій зазначено, що Водний кодекс України та Земельний кодекс України використовують словосполучення «будівництво свердловини», що є побічною ознакою нерухомого майна, так як технічний стан свердловини це конструкція їх вибоїв, герметичність та якість цементування обсадних колон, надійність та герметичність гирлового обладнання. Така споруда, як, наприклад, артезіанська свердловина є нерухомим майном, оскільки вона не може існувати без землі та має значення і цінність у її місцезнаходженні, а тому право власності на неї підлягає державній реєстрації.

Отже, на переконання колегії суддів, спірна споруда експлуатаційної свердловини термальної води № 2-т є нерухомим майном, оскільки її не можна вільно переміщувати в просторі та вона не може існувати без землі.

За приписами ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Частиною першою ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» /в редакції чинній на час видачі позивачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно 12.10.2012 і реєстрації на підставі нього прав 15.10.2012/ передбачалося, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 22.06.2011 № 703 /чинним у редакції на час видачі позивачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно 12.10.2012 і реєстрації на підставі нього прав 15.10.2012/ установлювалося, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду або їх окремі частини, квартиру, житлове та нежитлове приміщення. Державна реєстрація права власності на житловий будинок, будівлю, споруду або їх окремі частини проводиться незалежно від того, чи зареєстроване право власності на земельну ділянку, на якій розташовані зазначені об`єкти, крім випадків, якщо в одній особі поєднано власника земельної ділянки та житлового будинку, будівлі, споруди або їх окремої частини, що розташовані на такій земельній ділянці. Не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, що розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є можливим без їх знецінення та зміни призначення (пункт 4 Порядку).

Підпунктом 4 пункту 1.5 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мін`юсту від 07.02.2002 № 7/5 /чинним у редакції на час видачі позивачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно 12.10.2012 і реєстрації на підставі нього прав 15.10.2012/ передбачалося, що державній реєстрації підлягають право власності та інші речові права на таке нерухоме майно як споруди (інженерні, гідротехнічні тощо) - земельні поліпшення, що не належать до будівель та приміщень, призначені для виконання спеціальних технічних функцій. Не підлягають державній реєстрації право власності та інші речові права на тимчасові споруди (пункт 1.6). Пунктом 8.4 регламентувалося, що свідоцтво про право власності містить, зокрема інформацію про опис об`єкта нерухомого майна (дані про будівлі, споруди, їх частини; найменування та літеровка; загальна та житлова площа; площа земельної ділянки (у разі наявності такої інформації), матеріали стін тощо), що формується за результатом проведеної технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна.

Отже, колегія суддів зауважує, що свідоцтво про право власності на комплекс будівель від 26.06.2002 за № 52 про право колективної власності Центральної ради кооперативно-профспілкового ФСТ «Колос» АПК України передбачало, що комплекс будівель складається: з 8-ми будівель, естакади, теплиці і 2-х басейнів. При цьому як видно зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.10.2012, виданого позивачу, то в описі об`єктів є відсутня спірна споруда експлуатаційної свердловини термальної води № 2-т, як є і відсутній сам басейн, до якого як до головної речі, за твердженням позивача, приналежить спірна споруда свердловини, що начебто не потребувала державної реєстрації її як окремого нерухомого майна.

До того ж, як уже зазначалося вище, до 15.10.2012 ВФСТ «КОЛОС» АПК України (теперішній позивач ГО «ВФСТ «КОЛОС») узагалі не був власником будь-якого нерухомого майна по АДРЕСА_1 , оскільки таке майно перебувало на підставі свідоцтва від 26.06.2002 № 52 у колективній власності, лише 28.09.2012 рішенням орану місцевого самоврядування за № 422 було вирішено переоформити право комунальної власності і, як наслідок, 12.10.2012 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а 15.10.2012 проведено державну реєстрацію прав за ВФСТ «КОЛОС».

Також безпосередньо у своєму листі від 14.07.2016 (!) за № 281/01-5 ВФСТ «КОЛОС» АПК УКРАЇНИ (після зміни найменування ГО «ВФСТ «Колос») стверджувало, що не є власником спірної свердловини (т.1 а.с.192).

Водночас посилання позивача про те, що саме він є власником спірної споруди свердловини, оскільки у пункті 43 постанови Верховного Суду від 05.09.2019 (справа № 907/310/18) вказано про її приналежність до головної речі плавального басейну і це зазначено в постанові Західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 (справа № 907/83/17), колегія суддів відхиляє за наведених вище обставин, так як спірна споруда свердловини є нерухомим майном і цими судовими рішеннями (резолютивні частини) не визнавалося право власності на цю свердловину за позивачем.

З урахуванням наведеного колегія суддів доходить висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими і достовірними доказами, що він є власником спірної споруда експлуатаційної свердловини термальної води № 2-т.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

За приписом ст. 388 ЦК України виключно власник майна має право витребувати його від добросовісного набувача.

Зважаючи на те, що ГО «ВФСТ «КОЛОС» не доведено своє право власності на спірну споруду експлуатаційної свердловини термальної води № 2-т, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають унаслідок не порушення права власності позивача.

Також є голослівним судження позивача, що відповідачі не є добросовісними набувачами спірного майна, оскільки матеріалами справи ця обставина не знайшла свого підтвердження. Водночас відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 участі у справах № 807/217/17, № 907/310/18, № 907/83/17, № 907/840/20 не брали, а відтак і не могли знати, як це помилково стверджував позивач, про наявність судових спорів із приводу даної свердловини, що начебто свідчить про їх недобросовісність.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Такі висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду, в постанові від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, які, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховуються апеляційним судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З огляду на те, що право ГО «ВФСТ «КОЛОС» порушене не було і в задоволенні позову слід відмовити саме через його безпідставність та необґрунтованість, а тому надавати правову оцінку спливу або не спливу строку позовної давності в цій справі (про застосування якого було заявлено відповідачами-апелянтами через, на їх думку, пропуск такого позивачем) нема необхідності.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, апеляційний суд доходить висновку, що позивач не довів належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності та взаємозв`язку достатніми доказами свої вимоги, які не знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Доводи апеляційних скарг колегія суддів загалом уважає слушними, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону і фактичних обставинах справи та спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а відтак апеляційні скарги відповідачів ТОВ «ЖАЙВОРОНОК-ПАЧІРТА» та ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин рішення місцевого суду не може вважатись законним та обґрунтованим, а тому, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з одночасним ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог ГО «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «КОЛОС».

На підставі ст. 141 ЦПК України з позивача ГО «ВФСТ «КОЛОС» слід стягнути на користь апелянтів відповідачів ТОВ «ЖАЙВОРОНОК-ПАЧІРТА» та ОСОБА_1 понесені ними у справі судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг у розмірі по 16 748 грн кожному (т.2 а.с.53, 112).

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖАЙВОРОНОК-ПАЧІРТА», в інтересах якого діє представник - адвокат Колотуха Іван Олексійович, та ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 17 січня 2023 року скасувати.

У задоволенні позову Громадської організації «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «КОЛОС», в інтересах якої діє представниця - адвокатеса Невмержицька Ірина Миколаївна, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖАЙВОРОНОК-ПАЧІРТА» про визнання договору іпотеки недійсним, скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна з чужого володіння відмовити.

Стягнути з позивача Громадської організації «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «КОЛОС» на користь відповідача-апелянта Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖАЙВОРОНОК-ПАЧІРТА» 16 748 (шістнадцять тисяч сімсот сорок вісім) гривень 00 копійок сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з позивача Громадської організації «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «КОЛОС» на користь відповідача-апелянта ОСОБА_1 16 748 (шістнадцять тисяч сімсот сорок вісім) гривень 00 копійок сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 червня 2023 року.

Суддя-доповідачка

Судді