Справа № 953/7604/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2023 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Власової Ю.Ю.,

секретар судового засідання Афанасьєва К.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Київського районного суду м. Харкова за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, про поділ спільного майна подружжя, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила визнати квартиру АДРЕСА_1 , спільним сумісним майном подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_1 , з урахуванням відступлення від рівності часток, право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог Позивач посилається на те, 03 березня 1995 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований в Палаці одруження «Центральний» м. Харків, актовий запис № 289 від 03.03.1995 року.

У шлюбі подружжя мають двох дітей неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та повнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які станом на поточну дату проживають разом з Позивачем у справі.

Фактичні шлюбні відносини між Позивачем та Відповідачем припинено, але шлюб ще не було розірвано.

В період перебування у шлюбі, а саме 16.07.2012 року, Відповідачем у справі, в інтересах сім`ї було укладено Договір купівлі-продажу та за спільні сімейні кошти подружжя, було придбано квартиру АДРЕСА_1 .

Крім того Позивач зазначає, що малолітня спільна дитина проживає разом з нею, Відповідач матеріальної допомоги (в тому числі сплата аліментів не надає), вона потребує фактично більшої житлової площі у квартирі для забезпечення комфорту дитини, тому є необхідність відступити від принципу рівності часток та збільшити частку майна подружжя (Позивача) до 2/3.

В добровільному порядку Відповідач ухиляється юридично підтвердити право Позивача на частку у спільному майні подружжя.

Ухвалою суду від 25.08.2023 відкрито загальне позовне провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 07.11.2023 справу призначено до судового розгляду по суті.

На адресу суду надійшла заява представника Позивача адвоката Романченка В.В. про розгляд справи за відсутності Позивача та її представника. Представник Позивача просив задовольнити позов в повному обсязі.

На адресу суду надійшла заява представника Відповідача адвоката Добраниці В.М. разом з заявою ОСОБА_2 , в яких останні просили справу розглядати за їх відсутності, а позовні вимоги визнали в повному обсязі та не заперечували проти їх задоволення.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що сторони з 03.03.1995 перебувають у зареєстрованому шлюбі (Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).

У шлюбі в них народилась син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ).

В період шлюбу, 16.07.2012 ОСОБА_2 уклав договір купівлі -продажу квартири АДРЕСА_1 , який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою О.В. (Договір купівлі-продажу квартири реєстровий № 643).

Згідно пункту 4 абз. 2 вказаного договору подружжя покупця ОСОБА_1 надала згоду на купівлю вказаної квартири. Продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 1572380 грн. 00 коп., які отримано продавцем від покупця під час оформлення цього договору.

За правилами ст.. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору в інтересах сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.

Згідно ст.63 СК України дружина й чоловік мають рівні права володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно вимог ст. 69 та ч. 1, 2, 3 ст.70 СК України в разі поділу майна, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей) приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Отже судом має бути враховано, що на утриманні Позивачки перебуває малолітній син, який знаходиться на повному її утриманні, матеріальної допомоги Позивачка від відповідача не отримує. Дитина має потребу в житловій площі для проживання, враховуючи те, що має різну стать з матір`ю.

Згідно ч.ч.1,3 ст.356 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що спірна квартира набута у власність Відповідачем за час шлюбу. Останній не оспорює її набуття за спільні кошти подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою, як це встановлює ст.65 СК України.

Виходячи з положень ст.ст. 60,61 Сімейного кодексу, спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя.

Частинами 2,3 ст.70 СК України передбачено умови відступу судом при поділі майна подружжя від засади рівності часток за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один з них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка можу бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Судом встановлено наявність підстав для відступу рівності часток, оскільки позивач, має на утриманні неповнолітнього спільного з відповідачем сина, якого вона утримує виключно самостійно, без матеріальної допомоги Відповідача, неповнолітня дитина потребує також частину житлової площі. Вказані обставини Відповідач не заперечував у свої письмовій заяві поданій до суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що спірна квартира є спільною сумісною власністю сторін та з урахуванням вимог ч. 2, 3 ст. 70 СК України за Позивачем має бути визнано право власності на 2/3 частини спірної квартири, а за Відповідач має право на визнання права власності на 1/6 частину спірної квартири.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Керуючись ст.ст.10-13,81,259,263,265,268 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири АДРЕСА_1 , спільним сумісним майном подружжя та поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 , спільним сумісним майном подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 10 482 (десять тисяч чотириста вісімдесят дві) гривня 53 копійок.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 ,

Відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 .

Суддя: Ю.Ю. Власова