Дата документу 28.11.2023Справа № 554/2734/23
Провадження № 2/554/4910/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Черняєвої Т.М.,

за участі секретаря Діменко А.І.,

представника позивача адвоката Дем?янова В.А.,

представника відповідача адвоката Деречиної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом адвоката ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 ) до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Демянов В.А. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_5 . До ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Позовні вимоги обгрунтував тим, що 15 жовтня 2020 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено Договір позики. За умовами цього Договору, позивач надав відповідачу позику у вигляді грошових коштів у сумі 20000 доларів США на строк два роки з моменту її видачі. Позика була цільовою - на придбання квартири АДРЕСА_1 .

Позика в сумі 20000 доларів США була надана 17 жовтня 2020 року та отримана ОСОБА_4 20 жовтня 2020 року, доказом чого є квитанція №04089-20291-199997 від 17 жовтня 2020 року.

Тобто, відповідачі, перебуваючи на момент отримання позики та підписання договору подружжям, позичили гроші на придбання квартири для свого спільного проживання.

Відповідно до п.4.1 Договору, строк повернення позики настав 17 жовтня 2022 року. Протягом періоду часу з 17 жовтня 2020 року по 17 жовтня 2022 року відповідачами не було здійснено жодного платежу в рахунок погашення позики, сума позики не змінилась і залишилась у тому ж розмірі, що й видавалась початково.

Таким чином, відповідно до розділу 4 Договору, строк повернення позики настав. Жодної заяви про продовження строку позики позивач від відповідачів не отримував.

10 січня 2023 року, в порядку досудового врегулювання (вирішення спору), позивач направив ОСОБА_3 , як стороні по договору, вимогу про сплату боргу у порядку ст.1049 ЦК України.

Вказана вимога була отримана відповідачкою 15 січня 2023 року. На цю вимогу вона надала відповідь на вимогу, датовану 11 лютого 2023 року. Відповідно до цієї відповіді на вимогу, визнала вимогу повністю. Суму боргу вона підтвердила, факт отримання коштів та їхнє цільове використання підтвердила також. Повідомила позивача про те, що станом на сьогоднішній день вона з чоловіком разом не живе, кошти на погашення боргу по позиці у неї відсутні. Відповідальність за позику просить розділити на неї та колишнього чоловіка ОСОБА_4

ОСОБА_4 на зв`язок з позивачем не виходить. Жодні контакти з ним втрачені.

У зв?язку з вищевикладеним, просить ухвалити рішення, яким: стягнути з відповідачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у сумі 20000,00 доларів США, що в еквіваленті на українську гривню становить 731372,00 гривні; стягнути з відповідачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 понесені останнім судові витрати.

Грошове зобов`язання по договору позики сторонами визначено у іноземній валюті - доларах США. Позика надавалась саме в такій валюті. Курс української гривні до долара США станом на 29 березня 2023 року Національним банком України встановлений на рівні 36,5686 грн. за 1 долар США. Відповідно, ціна позову становить 20000,00 дол. США х 36,5686 = 731372,0 гривні.

Наголосив, що з боку відповідачів відбулось порушення зобов`язання по поверненню позики. Досудове врегулювання спору ні до чого не призвело. Позивач не може отримати та повернути свої гроші. Ним понесені додаткові витрати на вирішення цього питання. Витрачається час та кошти на повернення позики. Сплачується судовий збір та оплачуються послуги адвоката. Попередній розмір судових витрат визначається нами у 37849,72грн., що складається із 7313,72грн. сплаченого судового збору за подачу позову, 30000,00грн. витрат на правову допомогу та 536,00грн. судового збору за подачу заяви про забезпечення позову.

Ухвалою судді від 04.04.2023 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді від 03.04.2023 року задоволено заяву ОСОБА_5 . Про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , належну та зареєстровану зп ОСОБА_3

12.06.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_4 , відповідно до якого він позовні вимоги не визнав з наступних підстав.

В преамбулі договору позики від 15.10.2020 однією стороною є позикодавець - ОСОБА_2 ), з іншої сторони позичальник - ОСОБА_3 , але договір підписаної імені позикодавця - адвокатом Дем`яновим В.А., адвокатська угода 05/09/20 від 05.09.2020, в преамбулі договору представник не зазначений. Таким чином, договір від імені позикодавця підписано не уповноваженою особою. На час укладення договору позикодавець знаходився у Канаді.

На підтвердження повноважень на підписання договору позики від 15.10.2020 року представником позивача надано договір про надання правової допомоги (адвокатська угода) № 05/.09/20 від 05.09.2020 із змісту якого не вбачається наявність повноважень у адвоката Дем`янова Віталія Анатолійовича на підписання вказаного договору позики. Коло повноважень адвоката Дем`янова В.А. визначено в розділі 1 Предмет Договору від 05.09.2020 року - права та обов`язки адвоката в судах. В п. 1.8 Договору про надання правової допомоги від 05.09.2020 зазначено, що Клієнт доручає Адвокату: вивчити та скласти необхідні документи для звернення до суду; вчинити дії щодо визнання ринкової вартості майна; оскаржувати судові рішення ухвали) до апеляційних та касаційних судових інстанцій; бути захисником та вчиняти всі дії передбачені КПК України.

Відповідно, відсутні докази того, що гр. ОСОБА_2 уповноважив у законний спосіб адвоката Дем`янова В.А. на підписання договору позики від 15.10.2020 року, у свою чергу адвоката Дем`янова В.А. не можна вважати уповноваженою особою на підписання договору позики від 15.10.2020 року із ОСОБА_3 , яка станом на 15.10.2020 проживала та знаходилась разом з ним, на той час чоловіком, в м. Світловодськ Олександрійського району Кіровоградської області, а не в м.Полтава, як вказано - місце підписання договору.

Розділом 2 Договору позики визначено, що позика в сумі 20000 доларів США надається шляхом видачі готівкових коштів позикодавцем позичальнику ОСОБА_3 .

На підтвердження передання готівкових коштів представник позивача надає суду інформацію з перекладом, засвідченим належним чином, про грошовий переказ системою SWIFT на ім`я ОСОБА_4 (дод. АДРЕСА_2 до позовної заяви), на ім`я ОСОБА_4 , де призначення платежу - виплата коштів синові.

Таким чином, виплата коштів синові не може вважатись належним доказом того, що договір по піки є укладеним в силу вимог статті 1046 ЦК України. Виплата коштів синові не може породжувати виникнення у відповідача обов?язку повернення боргу за договором позики від 15.10.2020, що також не узгоджується метою договору позики про що зазначено нижче.

Ціна договору купівлі-продажу від 23.10.2020 квартири АДРЕСА_1 згідно п. 4 Договору складає 120 000 грн.. що згідно курсу гривні іноземних валют станом на 23.10.2020 складає USD - 28.265 грн. за 1 долар США, тобто 4188 доларів США. що не відповідає сумі в 20 000 доларів;

Стороною вказаного договору купівлі-продажу квартири є ОСОБА_3 , відповідно грошові кошти за переказом ОСОБА_7 на картковий рахунок ОСОБА_4 , де призначення платежу - виплата коштів синові не пов`язані із використанням їх в інтересах сім`ї в якості придбання зазначеної квартири, про що наголошує у своїй позиції ВС викладеній в постанові від 30.06.2021 у справі №462/2662/20.

Грошові кошти в розмірі 4188 доларів США на придбання квартири за договором купівлі-продажу від 23.10.2020 були наявні у нього, оскільки він завжди працював та не потребував допомоги.

ОСОБА_3 не працювала під час перебування у зареєстрованому шлюбі зі мною, грошові кошти за вказаним вище грошовим переказом пересилатись батьком для доньці, тобто позивачем ОСОБА_8 - ОСОБА_3 за їх внутрішніми бажаннями і ці кошти ним не використовувались на придбання квартири, а були передані на той час дружині - ОСОБА_9 , яка тоді не працювала і батько їй допомагав.

Таким чином виплата коштів синові в розмірі 20 000 доларів США не відповідає цільовому призначенню - для придбання квартири оскільки спростовується вартістю квартири 4188 доларів США та не може вважатись належним доказом виконання саме Договору позики від 15.10.2020. а є лише домовленістю батька і доньки до збагачення його рахунок про що свідчить і позиція відповідача ОСОБА_3 в даній справі.

Докази які б підтверджували виконання договору позики відсутні, а виплата коштів сину не може вважатись доказом його виконання при цьому він не є позичальником за вказаним договором, який , на думку ОСОБА_4 є фіктивним.

Таким чином, вважає позов ОСОБА_2 ) в інтересах якого діє адвокат Дем`янов В.А. безпідставним, докази на підтвердження обставин справи, зокрема договір позики від 15.10.2020 року, просить суд визнати недопустимим та недостовірним у силу ст.78 КПК України.

14.07.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_3 , згідно якого вона позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Справу просила розглянути без її участі.

Ухвалою суду від 21.08.2023 року задоволено клопотання представника позивача про виклик та допит у судовому засіданні свідків та закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 28.11.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Деречиної О.В. про призначення експертизи.

Позивач та відповідачі у судове засідання не з?явилися, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеному у позові. Додав, що ОСОБА_4 був обізнаний про укладення договору позики між позивачем та його дружиною, оскільки кошти були перераховані на його валютний рахунок у ПриватБанку, оскільки у Саманти такий рахунок не був відкритий. Кошти він перераховував сім?ї дочки, у призначенні платежу вказав допомога синові, оскільки канадське законодавство забороняє робити перекази по таких угодах. Докази високих доходів відповідача ОСОБА_4 , які б дали підстави зробити висновок, що він мав можливість самостійно придбати квартиру, у матеріалах справи відсутні. Підписання договору позики адвокатом, передбачено п.1.4 адвокатської угоди.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову із підстав, викладених у відзиві. Додатково пояснила, що відповідач вважає договір позики фіктивним, оскільки про його наявність він не був обізнаний. Вартість квартири за договором купівлі-продажу 4000 доларів США, а позика оформлена на 20000 доларів США. 4000 доларів США мав можливість заробити відповідач.

Відповідачка ОСОБА_3 у відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення, просила розглянути справу за її відсутності.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що він є братом відповідачки ОСОБА_3 та сином позивача ОСОБА_5 . Його батько постійнго проживає у Канаді.

27.09.2020 року відповідачі, які були на той час подружжям, приїхали до м.Полтави на день народження його дружини. У цей день вони також мали намір вирішити питання щодо отримання позики на купівлю квартири. У сімейному колі обговорювали всі моменти.

Батько ОСОБА_11 погодився взяти 20000 доларів США у банку Канади у кредит та передати їх сім?ї дочки Саманти для придбання квартири. Позику сім?ї дочки батько надав без відсотків. На який строк він не знає. Договір позики підписувала ОСОБА_12 .

Відповідачі до реєстрації шлюбу проживали разом і у шлюбі були близько 10 років. Власного житла за цей час не придбали. ОСОБА_4 працював, проте мав не великий дохід не достатній для придбання квартири. ОСОБА_3 батько допоміг придбати автомобіль. На даний час ОСОБА_4 не виходить на зв?язок, проживає у квартирі, придбаній за позичені у позивача кошти із новою дружиною, проте гроші повертати не збирається.

Батько, окрім дочки, також допомагав онкохворому сину ОСОБА_13 , який на даний час помер.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_10 та невісткою позивача. У 2020 році відповідачі жили у батьківському будинку та мріяли про придбання власного житла. На її дні народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_15 мали намір попросити гроші у батька на придбання квартири. ОСОБА_16 . У жовтні 2020 року погодився взяти кредит у канадському банку та дати гроші сім?ї доньки та 15.10.2020 року було підписано договір позики на суму 20000 доларів США без сплати відсотків. На який строк їй не відомо.

Подружжя ОСОБА_15 разом не проживають, оскільки ОСОБА_17 виїхала до Швеції. ОСОБА_4 у період шлюбу офіційно не працював, грошей на все необхідне не вистачало.

Позичені гроші сім?я ОСОБА_15 використала для придбання квартири, у якій на даний час проживає відповідач ОСОБА_4 зі своє новою дружиною.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 15.10.2020 року між ОСОБА_2 ) та ОСОБА_3 укладено договір позики, предметом якого є позика для придбання квартири АДРЕСА_1 . Позика надана на безвідсотковій основі у сумі 20000 доларів США (п.1.2, п.2.1 договору). Договір діє до моменту повного його виконання (п.5.1 договору). Договір підписано адвокатом Демяновим В.А. в інтересах ОСОБА_18 , як передбачено п.1.4 договору про надання правової допомоги (адвокатська угода) №05/09/20 від 05.09.2020 року. Строк дії договору 2 роки (п.4.1 договору)

Укладення договору позики його підписантами та ОСОБА_6 не оскаржується. Його укладення ставиться під сумнів відповідачем ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.05.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

20.10.2020 року ОСОБА_11 переказав на валютний рахунок ОСОБА_4 у ПриватБанку 20000 доларів США, вказавши у призначенні платежу: виплата коштів синові.

Отримання вказаних коштів у якості позики не визнається відповідачем ОСОБА_4 .

Згідно листа РБК Королівського банку Канади адресованого ОСОБА_20 від 06.10.2022 року, підтверджено, що ОСОБА_21 є власником рахунку у їх банку та ним 17.10.2020 року здійснено переказ у розмірі 20000 доларів США на ім?я ОСОБА_4 . Також підтверджено, що з 17.10.2020 року по 06.10.2022 року переказ на ім?я ОСОБА_18 не було повернуто від ОСОБА_4 на його рахунок.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 23.10.2020 року, ОСОБА_3 придбала трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 за 120 000 грн. (п.1, п.4 договору), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №229470315 від 23.10.2020 року.

10.01.2023 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_6 направлено вимогу про сплату боргу у порядку ст.1049 ЦК України, згідно якої висловлено прохання про повернення отриманої позики у повному обсязі, тобто 20000 доларів США протягом наступних 30 днів від дня отримання вимоги.

11.02.2023 року ОСОБА_3 направлено ОСОБА_22 відповідь на вимогу, згідно якої вказано, про розірвання шлюбу із ОСОБА_4 та виїзд до Канади та відсутність можливості повернути кошти.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , 12.09.2022 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано.

Таким чином, відповідачі, отримавши грошові кошти по договору позики, своєчасно їх не повернули та не вчиняють жодних дій, направлених на погашення позики.

Статтею 509 ЦК України передбачено поняття зобов`язання і підстави його виникнення. Зокрема це правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь іншої сторони певну дію (виконати роботу, надати послугу), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 4 ч.1 ст.611 ЦК передбачено правові наслідки порушення зобов`язання - відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона і позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1049 ЦК України визначено обов`язок позичальника повернути позику.

Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.

Стаття 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, між ОСОБА_23 . Та ОСОБА_3 у письмовій формі укладено договір позики на суму 20000 доларів США у період перебування ОСОБА_3 у шлюбі із ОСОБА_4 .

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судам роз`яснено, що до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Вищезазначена позиція прослідковується в низці судових рішень Верховного Суду, зокрема в постанові від 13.05.2019 року у справі № 638/1962/17 (провадження № 61-25286св18), постанові від 06.03.2019 року у справі № 754/11103/16-ц (провадження № 61-28144св18), постанові від 30.01.2019 року у справі № 372/1558/16-ц (провадження № 61-26356св18), постанові від 17.04.2019 року у справі № 631/1982/16-ц (провадження № 61-36690св18), постанові від 10.10.2019 року у справі № 607/2831/16-ц (провадження № 61-27855св18) тощо.

У ч.3 ст.61 СК України зазначається: якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вищезазначене законодавче положення кореспондується із ч.4 ст.65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Так, договір позики укладено ОСОБА_3 з метою придбання нерухомості, яка була придбана за адресою: АДРЕСА_1 , у якій у подальшому проживала сім?я ОСОБА_15 та на даний час проживає ОСОБА_4 .

Зважаючи на це, отримана позика у сумі 20000 доларів США ОСОБА_3 створює обов?язки для другого з подружжя ОСОБА_4 , оскільки йому було достовірно відомо про придбання житла дружиною для їх сім?ї та ним не надано належних доказів, що квартира придбана ним за власні кошти.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги ОСОБА_18 до колишнього подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, із відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із витрат щодо сплати судового збору у сумі 7850,00 грн.та витрат за надання професійної правничої допомоги в сумі 20500,00 грн.

На підтвердження надання позивачеві правової допомоги до суду надано: договір про надання правової допомоги (адвокатська угода) №05/09/20 від 05.09.2020 року, звіт про наданим послугам, виконаних адвокатом у рамках виконання умов договору №05/09/20 від 05.09.2020 року на суму 30500 грн., з цієї суми оплаченими є 20500 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги адвоката ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 ) до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у сумі 20000,00 доларів США, що в еквіваленті на українську гривню становить 731372,00 грн. (сімсот тридцять одна тисяча триста сімдесят дві гривні).

Стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 ) витрати щодо сплати судового збору у сумі 7850,53 грн. та витрати за надання професійної правничої допомоги у сумі 20500,00 грн., а всього 28350,53 грн. - по 14175,27 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06.12.2023 року.

Суддя Т.М.Черняєва