Провадження № 22-ц/801/1173/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 рокуСправа № 127/18576/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Луцишина О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2022 року, ухвалене суддею Вінницького міського суду Вінницької області Король О.П.,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 27.07.2019 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Nissan Х-Тrail», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автодорозі сполученням Вінниця-Бохоники виїхав за межі проїзної частини та допустив зіткнення з кам`яним парканом домашнього володіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Внаслідок чого, пасажирка його автомобіля отримала тілесні ушкодження, а паркан впав на належний позивачу автомобіль «Honda Civik», ідентифікаційний номер НОМЕР_2 . Відповідно до висновку експертного дослідження №173Е-11/2020 від 01.03.2021 вартість заподіяного позивачу матеріального збитку складає 310 102,16 грн, яку він просить стягнути з відповідача на його користь. Через дії відповідача позивач також зазнав суттєвих моральних втрат, оскільки на придбання знищеного останнім автомобіля він витратив всі свої заощадження.

Позивач зазначає, що були істотно порушені його нормальні життєві зв`язки і тепер він змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Внаслідок значного психічного впливу обставин, пов`язаних із постійним хвилюванням через пошкодження автомобіля, позивач повністю був позбавлений можливості реалізації власних звичок і бажань. У зв`язку із згаданими подіями у нього значно погіршився стан психічного здоров`я. Однак певна грошова компенсація може деякою мірою зменшити вплив негативних наслідків на його особисте та громадське життя. Тому вважає, що розмір такої компенсації з урахуванням характеру заподіяної шкоди та ступеня вини відповідача може становити 40 000 грн.

Виходячи з наведеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 350 102,16 грн з яких: відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 310 102, 16 грн та моральної шкоди 40 000 грн.

Відповідач ОСОБА_1 на позовну заяву подав відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог через їх недоведеність при цьому ставить під сумнів Висновок експертного дослідження №173Е-11/2020, та зазначає, що відповідачем позивачу не було завдано жодної шкоди.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача відшкодування майнової шкоди в розмірі 310 102,16 грн. В задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу. Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Також просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 30 000 грн.

В якості основного доводу скаржник зазначає, що не було надано доказів на підтвердження обставин, при цьому позивач в позові стверджує, що йому нанесені збитки 27.07.2019, а з заявою про проведення експертизи він звернувся лише через 1 рік 4 місяці після зазначено події, а складений висновок експертного дослідження 01.03.2021. Вказує, що зазначені позивачем обставини, як докази про правові наслідки дій чи бездіяльності відповідача, не встановлені жодним рішенням суду ні в цивільній, ні в адміністративній справі, ні вироком суду в кримінальному провадженні, що набрали законної сили. Крім того, висновок експертного дослідження є неналежним, недопустимим та недостовірним доказом в розумінні норм статей 76, 77, 78, 79, 80, 102, 106 ЦПК України та не може бути взятий судом до уваги. Також, суд розглянув справу за відсутності відповідача та його представника, які не були повідомлені належно про дату, час та місце її розгляду, що є порушенням права на доступ до суду.

Позивач правом на подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, дослідивши матеріали та обставини справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частково задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким вимогам рішення суду в повній мірі не відповідає.

Постановою Вінницької апеляційного суду від 08 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2022 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 12 квітня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Вінницького апеляційного суду від 08 листопада 2022 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 417 ЦПК України, вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої інстанції та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Разом з тим, частина друга цієї статті визначає, що постанова касаційного суду не може містити вказівку, зокрема, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

Судом встановлено, що 27.07.2019 відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Nissan Х-Тrail», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автодорозі сполученням Вінниця - Бохоники виїхав за межі проїзної частини, де допустив зіткнення із кам`яним парканом домашнього володіння, що за адресою: АДРЕСА_1 . Через неправомірні дії відповідача пасажирка його автомобіля отримала тілесні ушкодження, а згаданий вище паркан впав на належний позивачу автомобіль Honda Civik, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 . За фактом цієї ДТП 27.07.2019 в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження за № 0000669 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Висновком експертного дослідження №173Е-11/2020 від 01.03.2021встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Honda Civik, складає 310 102,16 грн.

Транспортний засіб марки Honda Civik, який пошкоджено під час ДТП, ввезено на територію України у пошкодженому стані та сплачено всі необхідні митні платежі та збори, але на момент пошкодження не зареєстровано у відповідних органах МВС в Україні, експертом прийнято рішення врахувати до розрахунку вартості цього автомобіля вартість податків та зборів. Ринкова вартість ідентичного досліджуваному транспортному засобу, що має пошкодження внаслідок попереднього ДТП, та переміщено на митну територію України, з врахуванням відповідних митних платежів складає 310 102,16 грн.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортний засобів № АМ/4367891 від 27.07.2018 року транспортний засіб «Nissan Х-Тrail» реєстраційний номер № НОМЕР_1 , є забезпечений і відповідальність ОСОБА_1 застрахованою з 27.07.2018 до 26.07.2019, а ДТП відбулась 27.07.2019.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що обставини на які посилався ОСОБА_2 у позовній заяві як на підставу для задоволення позову, в частині відшкодування майнової шкоди, знайшли своє підтвердження при розгляді справи, ґрунтуються на наявних в матеріалах справи доказах. Водночас відмовляючи в задоволені відшкодування моральної шкоди судом вказано, що позивачем належним чином не доведено заподіяння йому моральної шкоди.

Між позивачем та відповідачами виник спір з приводу відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється обставина ДТП та наявність вини відповідача.

Під час ДТП автомобіль Honda Civik не експлуатувався, а був припаркований біля паркану, тому встановлено факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, що відповідає положенням ст. 1187 ЦК України.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди, а позивач повинен доводити лише наявність шкоди та її розмір.

Суд правильно застосував норми права, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами ст.ст.1166, 1187 ЦК України, та обґрунтовано зазначив про те, що з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Позивач надав суду першої інстанції належні та допустимі докази на підтвердження розміру заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди, які в своїй сукупності є достатніми для прийняття обґрунтованого та вмотивованого рішення в цій частині, яке і було ухвалене судом першої інстанції.

В свою чергу, оспорюючи розмір майнової шкоди, визначений висновком експертного дослідження, відповідач не надав доказів протилежного чи інакшого до суду першої інстанції.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для задоволення позову в частині стягнення майнової шкоди, яка підтверджується належними та допустимими доказами.

Водночас відмовляючи в задоволені відшкодування моральної шкоди суд свій висновок мотивував тим, що позивачем належним чином не доведено заподіяння йому моральної шкоди.

Рішення в цій частині не оскаржується, а тому Вінницьким апеляційним судом не перевіряється.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності та недоведеності вимог про відшкодування майнової шкоди до уваги апеляційним судом не приймаються, оскільки не спростовують наявні у справі докази.

Інші доводи скарги відповідача фактично зводяться до незгоди із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтування а також переоцінки доказів, проте відповідно до вимог ст.89ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідача та його представника, які не були повідомлені належним чином про дату, час та місце її розгляду, що є порушенням права на доступ до суду, є обґрунтовані, з огляду на таке.

Встановлено, що суд першої інстанції належно не повідомив ОСОБА_1 та його представника про розгляд справи 23 травня 2022 року, оскільки у справі відсутні докази направлення повісток на вказану дату.

17 березня 2022 року сторони в судове засідання у суді першої інстанції не з`явилися про, що складена довідка секретарем судового засідання.

Також, відповідачу направлено судову повістку про призначення судового засідання на 17 березня 2022 року, однак конверт повернувся на адресу суду із відміткою за закінченням терміну зберігання (а.с. 125-126).

25 квітня 2022 року секретар судового засідання у телефонному режимі повідомила представника позивача та представника відповідача про призначення судового засідання на 23 травня 2022 року на 10:00 год., про що складено відповідні телефонограми (а. с. 123, 124).

Відтак, справу розглянуто судом за відсутності відповідача та його представника, які не повідомлені належним чином про дату, час і місце засідання суду.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також грубим порушенням вимог статей 128-130, 223 ЦПК України.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на вказані обставини не звернув уваги, що чим порушив вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є вагомими, а тому приймаються до уваги Вінницького апеляційного суду, що тягне за собою скасування рішення з ухваленням нового по суті заявлених позовних вимог щодо майнової шкоди.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в розмірі 310 102,16 грн.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013, передбачено, що ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Так у висновку експертного дослідження, який міститься в матеріалах справи, зазначено, що пошкоджений автомобіль позивача відновлювальному ремонту не підлягає і економічно є недоцільним.

Позивач повідомив, що пошкоджений автомобіль знаходиться безпосередньо у нього.

Представник відповідача в судовому засіданні повідомив суд, що у разі задоволення позову, просить суд вирішити питання щодо витребування автомобіля на користь відповідача.

Враховуючи вказані обставини, апеляційний суд вважає, що слід зобов`язати ОСОБА_2 після виплати вказаної у рішенні суми відшкодування шкоди ОСОБА_1 передати у власність останньому автомобіль Honda Civik, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, розглянув справу у відсутність відповідача, який не був належним чином повідомлений про час розгляду справи, чим він обґрунтовує доводи апеляційної скарги , що є підставою для скасування рішення з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, відповідно підлягають вирішенню питання розподілу судових витрат.

Згідно з частиною 1, 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно з частиною 1 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково, а саме: на 88,60% (розрахунок 310 102,16 грн. (задоволена частинна вимог): 350 102,16 грн. (ціна позову)) х 100 = 88,60%.

На підставі ст. 141 ч. 1, ч. 13 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, а саме судовий збір за подачу позовної заяви у суд першої інстанції в розмірі 3101,90 гривень; судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 720,00 гривень та витрати за проведення експертного дослідження в сумі 4430,00 грн, виходячи з принципу пропорційності до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування майнової шкоди в розмірі 310 102,16 грн. (триста десять тисяч сто дві гривні шістнадцять копійок).

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 3101,90 гривень та витрати за проведення експертного дослідження в сумі 4430,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 720,00 гривень.

Зобов`язати ОСОБА_2 після виплати вказаної у рішенні суми відшкодування шкоди ОСОБА_1 передати у власність останньому автомобіль Honda Civik, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 червня 2023 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало