ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8577/23 Справа № 201/9040/23 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2023 року про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Вента ЛТД», про визнання бездіяльності незаконною, зобов`язати вчинити певні дії, визнання ненадання відповіді незаконним, зобов`язати розглянути звернення від 20 липня 2021 року та стягнення моральної шкоди (суддя першої інстанції Антонюк О.А.),

В С Т А Н О В И В:

3 серпня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого райнного суду м. Дніпропетровська з позовом до ТОВ «Вента ЛТД», про визнання бездіяльності незаконною, зобов`язати вчинити певні дії, визнання ненадання відповіді незаконним, зобов`язати розглянути звернення від 20 липня 2021 року та стягнення моральної шкоди, в якому просив визнати незаконною відсутність відповіді на запит позивача від 20 липня 2021 року, зобов`язати відповідача розглянути звернення від 20 липня 2021 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2023 відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Вента ЛТД» про визнання бездіяльності незаконною, зобов`язати вчинити певні дії, визнання ненадання відповіді незаконним, зобов`язати розглянути звернення від 20 липня 2021 року та стягнення моральної шкоди і рекомендувати звернутися до Дніпропетровського окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

Із вказаною ухвалою суду не погодився позивач, та подав апеляційну скаргу, вважає, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

ОСОБА_1 просив ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступного.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає з огляду на таке.

Положеннями статей 2, 4, 19 КАС України закріплено завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Згідно із пунктами 1, 2, 7 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Однак сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду загальної юрисдикції з позовом у якому, зокрема, просив визнати дії відповідача неаконними, зобов`язати відповідача розглянути його звернення та стягнути моральну шкоду у розмірі 100000 грн.

Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

З наведеного можна зробити висновок, що правовідносини, які склалися між сторонами, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в цьому випадку є спір про право цивільне, що виникає із земельних правовідносин та права власності.

Та обставина, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень ТОВ «Вента ЛТД», не змінює правової природи спірних правовідносин та не робить цей спір публічно-правовим, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.

Таким чином, при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Подібні висновки щодо застосування норм права викладені, зокрема,у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2018 рокуу справі № 761/33504/14-а, від 20 червня 2018 року в справі № 727/10968/17,від 12 червня 2019 року в справі № 1903/944/12 від 11 вересня 2019 року у справі № 815/742/14, від 23 вересня 2020 року у справі № 494/32/18 (провадження № 61-38563св18).

Позивач не оскаржує будь-які діє чи рішення відповідача які безпосередньо пов`язані зі здійсненням останнім своїїх повноважень, позивач звертався до відповідача за для отримання відповіді на його звернення та просив розглянути таке звернення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов поспішних висновків, визначаюсь з юрисдикцією спору на стадії прийняття позовної заяви до розгляду, в даному випадку, на думку апеляційного суду, дане питання слід було вирішувати під час підготовчого засідання.

Вимога апеляційної скарги стосовно постановлення окремої ухвали у відношенні судді ОСОБА_2 за фактом скоєння кримінального злочину не підтвреджена жодним доказам та у даному випавдку є безпідставною та недоведеною.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, відповідно до вимог пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з підстав, передбачених частиною 1 статті 379 ЦПК України і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2023 року про відмову у відкритті провадження скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06 грудня 2023 року.

Судді: О.В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська