Справа № 522/8699/22
Провадження №2/522/908/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси:

у складі: головуючої судді - Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря - Лахматової С.В.,

представника позивача - адвоката Корнілкової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Одеської міської ради (, місцезнаходження: 65026, м.Одеса, пл. Думська, 1) про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування, в якій просить: визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/3 (одну третю) частини квартири АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 чоловік ОСОБА_1 . 24.02.1995 ОСОБА_3 склав заповіт, відповідно до якого все належне йому на час смерті майно заповідав позивачці. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на незакінчений будівництвом садовий будинок АДРЕСА_3 , 1/3 частини квартири АДРЕСА_4 . 30.12.2003 ОСОБА_4 , яка є донькою ОСОБА_3 від попереднього шлюбу, з пропуском шестимісячного строку, звернулась до Шостої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини свого батька. Одночасно, 30.12.2003, державний нотаріус Шостої Одеської державної нотаріальної контори Петрушенко Т.А. прийняла від позивачці, яка на час смерті чоловіка мешкала разом з ним, заяву про відмову від спадщини. 05 березня 2004 року за реєстровими №2-740 (на частку квартири за адресою: АДРЕСА_5 ) № 2-737 (на незакінчений будівництвом садовий будинок за адресою: АДРЕСА_6 ), № 2-733 (на грошові вклади) на ім`я ОСОБА_5 були видані відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом. В подальшому судовими рішеннями по справі №2/553/11 та № 522/6279/16-ц було визнано недійсними свідоцтва № 2-737 та №2-740. Також судом за розглядом справи № 522/6279/16-ц та справи №2/553/11 було встановлено, що нотаріусом було взято до уваги заяву ОСОБА_1 про відмову від спадщини, яка не має юридичної сили, оскільки була подана позивачкою з пропуском шестимісячного строку, встановленогост.553 ЦК Української РСР 1963 року.

25.01.2022 представник ОСОБА_1 - Корнілкова Л.В. звернулася до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частини квартири АДРЕСА_7 , яка належала ОСОБА_3 та Постановою нотаріуса від 06.07.2022 року № 1379с/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що існує колізія відносно визначення кола спадкоємців по матеріалам спадкової справи та рішень судів, та неможливо встановити вид спадкування та подальший порядок оформлення спадкових прав. Зазначила, що позивачка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка так як проживала з ним на час відкриття спадщини та після його смерті в строк, встановлений статтею 549 ЦК УРСР, фактично вступила в управління спадковим майном, а саме: квартирою АДРЕСА_7 , що є підставою для задоволення її позовних вимог.

Ухвалою суду від 25 липня 2022 рокувідкрито провадження по справі та призначено вказану справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. Вказаною ухвалою суду також витребувано від Приморської державної нотаріальної контори м.Одеси належним чином засвідчену копію спадкової справи № 1037/2003 стосовно майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с.70-71).

Ухвалою суду від 12 жовтня 2022 року без виходу до нарадчої кімнати було залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 12 жовтня 2022 рокузакрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 125).

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Корнілкова Л.В. позов підтримала та просила його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Одеської міської радиу судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Від представника відповідача Одеської міської ради - Газдюк Л. на адресу суду надійшло клопотання про проведення судового засідання за відсутності представника Одеської міської ради.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином, причина неявки суду не відома.

Заслухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Корнілкової Л.В., дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що 18 жовтня 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Приморської районної Ради народних депутатів м.Одеси було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , про що зроблено відповідний актовий запис № 813. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_8 », що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва по смерть Серія НОМЕР_2 , яке видано 24 червня 2003 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Першим відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси складено відповідний актовий запис № 2183 (а.с. 10).

Як вбачається з Відомостей № Д1-22723-ю/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку від 28.01.2022 в квартирі АДРЕСА_7 станом на 01.03.2003 зареєстровані дві особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Дата реєстрації 02.11.1994 року (а.с. 12).

Відповідно до довідки Дільниці № 5 КП ДЕЗ «Фонтанське» ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_5 . Разом з нею проживав та був зареєстрований її чоловік ОСОБА_3 з 02.11.1994 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13).

За життя, а саме 24 лютого 1995 року чоловік позивачки ОСОБА_3 склав заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Гнатюк Т.А., відповідно до якого все належне йому на час смерті майно заповідав ОСОБА_7 (а.с. 14).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2017 року у справі № 522/6279/16-ц було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_9 , Шостої Одеської державної нотаріальної контори, третя особа - ОСОБА_10 (нотаріус), про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом і договору дарування.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 05 березня 2004 року державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Петрушенко Тетяною Анатоліївною, і зареєстроване в реєстрі за №2-740, відповідно до якого ОСОБА_9 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її батька ОСОБА_3 на праві власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_7 .

Визнано недійсним договір дарування, укладений 05 березня 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , посвідчений державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Петрушенко Тетяною Анатоліївною, і зареєстрований в реєстрі за №2-744, належних ОСОБА_1 2/3 частин квартири АДРЕСА_7 (а.с. 26 - 31).

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 11.12.2018 рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2017 року в частині задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.04.2004 після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовлено. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Шостої Одеської державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину від 05.04.2004 після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 закрито. В решті рішення суду залишено без змін (а.с. 32 - 37).

Постановою Верховний Суд від 31 березня 2021 року Постанову Апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2018 року в частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_9 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 05 березня 2004 року державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Петрушенко Тетяною Анатоліївною, і зареєстроване у реєстрі за № 2-740, відповідно до якого ОСОБА_9 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_3 на праві власності належить 1/3 частини квартири АДРЕСА_7 скасовано і залишено в силі в цій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2017 року.

У частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_9 про визнання недійсним договору дарування, укладеного 05 березня 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , посвідченого державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Петрушенко Тетяною Анатоліївною і зареєстрованого в реєстрі за № 2-744 рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2018 року залишено без змін (а.с. 38 - 51).

Постановою державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Ворсуляк А.М. від 06 липня 2022 року № 1379с/02-31 про відмову у вчинені нотаріальної дії відмовлено спадкоємиці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частини квартири АДРЕСА_7 , яка належала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У мотивувальній частині постанови зазначено, що існує колізія відносно визначення кола спадкоємців по матеріалам спадкової справи та рішень судів, та неможливо встановити вид спадкування та подальший порядок оформлення спадкових прав (а.с. 52).

Також з матеріалів копії спадкової справи № 1037/03р до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка надійшла до суду з Шостої Одеської державної нотаріальної контори, вбачається, що 30.12.2003 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 зверталася його дочка ОСОБА_5 (а.с. 86). Також 30.12.2003 до Шостої Одеської державної нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_1 про відмову від спадщини (а.с.87).

05 березня 2004 року державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Петрушенко Т.А. було видано свідоцтва про право на спадщину за законом, яке зареєстровано за реєстровими №2-740, відповідно до якого спадкоємицею майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 є його дочка ОСОБА_5 . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з 1/3 частини квартира АДРЕСА_7 (а.с. 113).

Постановою державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Ворсуляк А.М. від 06 липня 2022 року № 1379с/02-32 про відмову у вчинені нотаріальної дії відмовлено спадкоємиці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частини квартири АДРЕСА_7 , яка належала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У мотивувальній частині постанови зазначено, що існує колізія відносно визначення кола спадкоємців по матеріалам спадкової справи та рішень судів, та неможливо встановити вид спадкування та подальший порядок оформлення спадкових прав (а.с. 121).

Відповідно до Відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.03.2023 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_7 та право власності на 1/3 частки вказаної квартири зареєстровано за ОСОБА_2 . Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину, р № 2-740, 05.03.2004 Шоста одеська державна нотаріальна контора.

01 січня 2004 року в Україні набув чинності Цивільний кодекс України, прийнятий Верховною Радою України 16 січня 2003 року.

Відповідно до п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року.

Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 1 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах по спадкування» роз`яснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР (далі - ЦК УРСР), якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року.

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР).

Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

- якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

- якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1, ч.2, ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача (частина перша статті 51 ЦПК України).

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_11 звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради, як до відповідача з вимогою про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/3 (одну третю) частини квартири АДРЕСА_2 .

В той же час, у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування (дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18).

Проте, з матеріалів справи вбачається, що згідно з відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.03.2023 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_7 , право власності на яку в порядку спадкування за заповітом просить суд визнати позивач, зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, р № 2-740, 05.03.2004 Шоста одеська державна нотаріальна контора.

Однак, всупереч вказаному, ОСОБА_2 не була залучена як відповідач відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду від 14.04.2020 року у справі № 686/23977/18.

Ураховуючи відсутність у суду процесуальної можливості за власної ініціативи вирішувати питання в порядку статті 51 ЦПК України та залучати до участі у справі співвідповідачів, а також замінювати первісного відповідача на належного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання права власності у порядку спадкування з цих підстав.

Керуючись ст. 12, 263, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 31 травня 2023 року.

Суддя Ю.І.Ковтун