Справа № 296/480/23
У Х В А Л А

Іменем України

17 листопада 2023 рокум. Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі: головуючого судді Рожкової О.С., за участю секретаря судового засідання Сороки І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Борецького Володимира Володимировича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №296/480/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на утримання квартири,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ

1. 09.02.2023 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира відкрито провадження у справі №296/480/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на утримання квартири, розгляд якої призначено у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

2. 17.10.2023 рішенням Корольовського районного суду міста Житомира позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату комунальних послуг у розмірі 5 425,53 гривень та витрати зі сплати судового збору в розмірі 294,29 гривні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

ІІ. ПИТАННЯ, ЩО СТАВИТЬСЯ НА ВИРІШЕННЯ

3. 06.11.2023 представник ОСОБА_1 адвокат Борецький В.В. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №296/480/23, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату послуг адвоката в розмірі пропорційному розміру задоволених позовних вимог.

4. До поданої заяви представником відповідача додано копію договору про надання правничої допомоги №01/09/21/1 від 01.03.2021, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Борецьким В.В.; копію згоди на збір та обробку персональних даних від 01.09.2021; копію ордера на надання правової допомоги серія АМ №1046033, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат від 28.02.2023.

5. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, заяву представника ОСОБА_1 адвоката Борецького В.В. передано судді Рожковій О.С. 07.11.2023.

ІІІ. НОРМИ ПРОЦЕСУАЛЬНОГО ПРАВА

6. Відповідно до частини 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

7. Згідно частини 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

8. За змістом частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

9. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

ІV. МОТИВИ СУДУ

10. Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

11. Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30.09.2020 у справі №379/1418/18 слідує, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

12. Як на підставу сплати витрат на професійну правничу допомогу представник посилається на додаток №5 до Договору №01/09/21/1 про надання правничої допомоги від 01.09.2021, в якому зазначено, що клієнт сплачує адвокату 30 000 грн. на професійну правничу допомогу, за участь в судовому процесі в справі №296/480/23 в суді першої інстанції. Клієнт сплачує адвокату 30 000 грн. не пізніше ніж протягом одного календарного місяця з моменту винесення судом рішення.

13. В питанні подання доказів правомірності надання правової допомоги, варта уваги позиція Верховного Суду у справі №922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтам тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

14. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зазначити, що із вказаного додатку №5 до Договору №01/09/21/1 не вбачається здійснення оплати послуг адвоката, і квитанції про сплату витрат до матеріалів позовної заяви, а також до заяви про стягнення судових витрат, представником відповідача не долучено.

15. Крім того, представником відповідача не додано детального опису робіт, виконаних адвокатом, засвідчених сторонами, які б надали можливість суду переконатися у співмірності заявлених до стягнення витрат, також відсутній акт приймання-передачі виконаних робіт.

16. Водночас, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

17. Вказані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15.

18. Крім того, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України; як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

20. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

21. У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

22. Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 134 ЦПК України, відшкодування витрат на професійну правничу допомогу це право, а не обов`язок суду, тобто є судовою дискрецією.

Відповідна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.03.2019 справа № 922/1163/18.

23. Враховуючи викладені вище норми права та правові позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для стягнення з позивача на користь відповідача, суми судових витрат, оскільки додані до заяви докази є неповними та необґрунтованими, у зв`язку із чим, у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 261, 270 Цивільного процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Борецького Володимира Володимировича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №296/480/23 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О. С. Рожкова