П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2023 року місто Київ

справа № 759/23455/19

провадження №22-ц/824/6193/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 28 листопада 2022 року, ухвалене у складі судді Петренко Н.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просив визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки Форд фокус, д.н.з. НОМЕР_1 . В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя просив залишити у власності ОСОБА_2 квартиру, а за ним визнати право власності на автомобіль та припинити право власності ОСОБА_2 на вказаний автомобіль. Крім того, просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь в рахунок компенсації різниці вартості часток при поділі квартири та машини грошову суму в розмірі 284256,345 грн.

Позов обгрунтовано тим, що подружжя перебували у шлюбі з 1 вересня 2001 року, від шлюбу мають неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26 листопада 2018 року рішенням Святошинського районного суду м.Києва шлюб було розірвано.

За час проживання в шлюбі і в результаті спільної праці та за спільні кошти придбали квартиру в 2014 році та в тому ж році автомобіль, які є предметом поділу.

Домовленості щодо добровільного поділу спільного майна між сторонами не досягнуто.

Позивач зазначає, що оскільки автомобіль є неподільною річчю, а спільне користування ним та квартирою є неможливим, вважає за доцільне здійснити поділ спільного сумісного майна, передавши у власність відповідача квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а позивачу залишити автомобіль, припинивши право власності відповідача на нього.

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом про поділ майна подружжя.

Не заперечуючи проти того, що майно є спільною сумісною власністю подружжя, проти запропонованого позивачем варіанту поділу, позивач за зустрічним позовом просила відступити від засад рівності часток подружжя при поділі майна, збільшивши її частку до 3

4 частин, посилаючись на те, що відповідач нерегулярно надавав грошові кошти на утримання сім`ї, в т.ч. участі в утриманні дитини, відповідач ухилявся від виконання рішення суду про стягнення аліментів, донька, яка знаходиться на її утриманні, тривалий час хворіє на пневмонію.

Позивач за зустрічним позовом не заперечувала сплатити як різницю у вартості спільного майна подружжя 96955,17 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 28 листопада 2022 року позов задоволено. Визнано об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки «Ford Focus", 2011 року випуску, колір сірий, № кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки «Ford Focus", 2011 року випуску, колір сірий, № кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 та припинено право власності ОСОБА_2 на вказаний автомобіль.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації різниці вартості часток при поділі квартири та машини грошову суму у розмірі 284256,32 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну, в який просив рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь компенсацію в сумі 377365,33 грн.

Суд безпідставно не взяв до уваги висновки судової експертизи, яку суд призначив за його клопотанням, чим порушив його інтереси щодо отримання належної суми компенсації. Судом грубо порушено норми процесуального права, адже про поновлення розгляду справи суд його не повідомив і в подальшому він був позбавлений можливості приймати участь в судовому засіданні та висловити свої доводи, в тому числі і щодо висновків проведеної експертизи, а також подати заяву про збільшення розміру позовних вимог.

У відзиві ОСОБА_2 просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений, подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність (а.с.222-223).

Представник ОСОБА_2 адвокат Павленко Г.М. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 1 вересня 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Радомишльського району Житомирської області. Від шлюбу подружжя має малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 26 листопада 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 12 червня 2014 року було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з однієї житлової кімнати.

Крім того, 6 грудня 2014 року було придбано транспортний засіб марки «Ford Focus", 2011 року випуску, колір сірий, № кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Позивач вказував, що з аналітичної інформації щодо ринкових цін на вторинному ринку житла у м.Києві ринкова вартість квартири складає 742112 грн.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 16 вересня 2022 року № 5823/21-42. ринкова вартість нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , станом на дату оцінки - 9вересня 2022 року складає 928330 грн.

Крім того, судом установлено, що відповідно до постанови державного виконавця Кам`янець-Подільського міського ВДВС ГТУЮ у Хмельницькій області від 11 грудня 2019 року із ОСОБА_1 здійснюється відрахування із доходів у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача на утримання доньки.

Також відповідно до постанови державного виконавця Кам`янець-Подільського міського ВДВС ГТУЮ у Хмельницькій області від 12 грудня 2019 року із ОСОБА_1 здійснюється відрахування з доходів у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача на її утримання.

Відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця зі сплати аліментів ОСОБА_1 має заборгованість станом на листопад 2019 року у розмірі 195729,52 грн.

ОСОБА_1 надає кошти на утримання дружини та утримання доньки.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що вимоги позивач за первісним позовом є обґрунтованими. Визначаючи розмір компенсації, суд першої інстанції взяв до уваги вартість об`єктів поділу, вказану позивачем у позовній заяві. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із того, що наведені позивачем обставини не є достатніми для відступлення від засад рівності часток подружжя відповідно до положень ст.70 СК України. Доказів, що відповідач навмисно ухилявся від виконання рішення суду про стягнення аліментів та не утримував сім`ю суду не надано.

Колегія суддів погоджується з висновками суду перщої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку самостійного заробітку (доходу).

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст.61 СК України).

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними ( ст.63 СК України).

За змістом статей 69,70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними та шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України ( ч.ч.1,2,4 ст.71 СК України).

Встановивши, що спірна квартира та автомобіль були придбані подружжям під час перебування у шлюбі та за спільні кошти подружжя, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вказане майно є спільним сумісним майном подружжя, їх частки є рівними. Оскільки позивач погодився на отримання грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на квартиру, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виділити у власність ОСОБА_2 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Визначаючи розмір грошової компенсації, суд першої інстанції взяв до уваги вартість об`єкта нерухомості, яка була зазначена позивачем у позові.

Доводи апеляційної скарги в частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права через неврахування висновку експерта, яким визначена ринкова вартість спірної квартири, є безпідставними і не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 5 жовтня 2022 року поновлено провадження, яке було зупинено на час проведення експертизи. Засідання суду призначено на 1 листопада 2022 року.

Копія ухвали та повідомлення направлено на електронну адресу позивача (а.с.161, 163). 1 листопада 2022 року у зв`язку з надходження клопотання сторони відповідача про відкладення розгляду справи, розгляд справи був відкладений на 28 листопада 2022 року. Повідомлення про наступне судове засідання було доставлено на електронну адресу ОСОБА_1 2 листопада 2022 року. Крім того, судове повідомлення про засідання суду, призначене на 28 листопада 2022 року, було також направлено представнику позивача - адвокату Д.О. Мендрик.

Зазначене дає підстави для висновку про те, що сторона позивача була повідомлена про засідання суду

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст.55, 124 Конституції України.

Згідно з положеннями п.5 ч.3 ст.2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність.

Дія та воля сторони цивільного процесу фактично визначає спрямованість процесуальної діяльності суду та її результати.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В той же час, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України).

Отже, будучи повідомленим про місце, день і час засідання суду, позивач своїм правом на подання заяви про збільшення позовних вимог не скористався, суд же першої інстанції з урахуванням принципу диспозитивності розглянув позов ОСОБА_1 . Підстави для виходу за межі позовних вимог у суду були відсутні.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав вважати, що судом першої інстанції були порушені права позивача.

За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 28 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 5 червня 2023 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус