Провадження №2/592/413/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю секретаря судового засідання: Алфімової І. В. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської митниці Державної митної служби України, третя особа: виконавчий комітет Сумської міської ради про винесення рішення, -

В С Т А Н О В И В :

22.12.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до виконавчого комітету Сумської міської ради, Сумської митниці про зобов`язання вчинити певні дії, із змісту якого вбачається, що він ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді старшого інспектора Сумської митниці з 10.05.1993 року до 06.11.2009 року, на підставі ордера на житлове приміщення № 1103 від 25.03.1998 року разом зі своєю сім`єю отримав упорядковану трикімнатну квартиру жилою площею 41,35 м ? , розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , і якій було надано статус службова та яка була закріплена за Сумською митницею. Зазначене підтверджується ордером № 1103 від 25.03.1998року, ксерокопія якого додана до заяви, оригінал знаходиться у позивача ОСОБА_1 . На теперішній час зареєстровані в цій квартирі: він ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонер за віком, колишня дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зазначене підтверджується довідкою про склад сім`ї № 14.03-08/101754 від 20.1.2.2022 року, ксерокопія якої додана до заяви, оригінал знаходиться у позивача ОСОБА_1 . Згідно технічному паспорту, виготовленому 07.11.2022 року ФОП ОСОБА_5 , кв. 67 у будинку квартирного типу по АДРЕСА_2 має наступні характеристики: - загальну площу 68,3 м ? , - жилу площу 40,8 м ? , в тому числі: - жила кімната № 2, площею 16,7 м ? ; - жила кімната № 3, площею 12,3 м ? ; - жила кімната № 7, площею 11,8 м ? ; - кухня № 6, площею 7,9 м ? ; - туалет № 5, площею 0,9 м ? ; - ванна № 4, площею 2,4 м ? ; - коридор № 1, площею 8,0 м ? ; - кладова № 8, площею 2,0 м ? ; - лоджія I, площею 3,3 м ? ; - лоджія II, площею 3,0 м ? . Зазначене підтверджується технічним паспортом на квартиру від 07.11.2022 року, ксерокопія якого додана до заяви, оригінал знаходиться у позивача ОСОБА_1 . Іншого рівнозначного житла замість службової квартири йому надано не було. Він має намір приватизувати цю квартиру і тому неодноразово звертався до Головної Державної митної служби України (10.08.2021 року та 26.01.2022 року) за допомогою та з проханням про звернення з клопотанням до голови Сумської міської ради Лисенка О. М. про виключення із числа службових його кв. АДРЕСА_3 та передачу її до комунальної власності Сумської міської ради. Зазначене підтверджується листами до Голови ДМС України від 10.08.2021 року та 26.01.2022 року, ксерокопія яких додані до заяви, оригінали знаходиться у позивача ОСОБА_1 . Але, Державна митна служба України йому відмовила та надала відповідь про те, що Державну митну службу України утворено шляхом реорганізації Державної фіскальної служби України, а саме: поділу ДФС на дві окремі юридичні особи згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року № 1200 Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України , яка є правонаступником прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності. Заходи з реорганізації Державної фіскальної служби України тривають. А також, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року № 895 Деякі питання територіальних органів Державної митної служби , з урахуванням наказу Державної митної служби України від 27.10.2020 року № 480 Про реорганізацію територіальних органів Держмитслужби , тривають заходи з реорганізації територіальних органів державної митної служби України шляхом їх приєднання до Державної служби України. На сьогодні від Державної фіскальної служби України до Державної митної служби України службове житло не передавалося й у відповідності до інформації, наданої Сумською митницею, листом від 10.02.2022 року за № 7.24-08-1/21/4/925, квартира на сьогодні не перебуває на оперативному обліку митниці. Зазначене підтверджується листами-відповідями ДМС України, ксерокопія яких додані до заяви, оригінали знаходиться у позивача ОСОБА_1 . 12.09.2022 року він звернувся з заявою до в. о. начальника Сумської митниці Ю. Єрмакова з проханням про звернення з клопотанням до виконавчого комітету Сумської міської ради про виключення його службової кв. АДРЕСА_3 з числа службових. Зазначене підтверджується заявою ОСОБА_1 від 12.09.2022 року, ксерокопія якої додана до заяви, оригінал знаходиться у позивача ОСОБА_1 . Листом за № 7.24-08-1/10/10/4035 від 24.10.2022 року Сумська митниця йому відмовила та надала відповідь про те, що у зв`язку із реорганізацією Державної фіскальної служби України, шляхом поділу та утворення Державної митної служби України, Департаментом бухгалтерського обліку, планово-фінансової та господарської роботи вживаються заходи щодо розробки та затвердження Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Державній митній службі України та її територіальних органах, яким в свою чергу передбачено створення Комісії з житлових питань. Як вбачається з наведеного, Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Державній митній службі України та її територіальних органах на даний час не затверджено, а відповідна Комісія з житлових питань не створена. Таким чином, вирішити питання щодо можливості виключення службової кв. АДРЕСА_3 із числа службових, як такої, що відпала потреба у її використання, на даний час не вбачається можливим. Зазначене підтверджується листами Сумської митниці № 7.24-08-1/10/10/3847 від 11.10.2022 року та № 7.24-08-1/10/10/4035 від 24.10.2022 року, ксерокопія яких додані до заяви, оригінали знаходиться у позивача ОСОБА_1 . У зв`язку з тим, що на даний час Сумської митниці, як підприємства, яке клопотало про надання йому квартири, не існує, як і не має правонаступника, відтак рішення повинен приймати саме виконавчий комітет Сумської міської ради. Тому 07.11.2022 року він звернувся з заявою до виконавчого комітету Сумської міської ради з проханням винести рішення про виключення його службової кв. АДРЕСА_3 з числа службових, яка була надана йому згідно ордеру на жиле приміщення № 1103 від 25.03.1998 року. Зазначене підтверджується заявою Калюжного від 07.11.2022 року, ксерокопія якої додана до заяви, оригінал знаходиться у позивача ОСОБА_1 . На його заяву, 21.11.2022 року він отримав відповідь від виконавчого комітету Сумської міської ради, що виключення з числа службових жилих приміщень кв. АДРЕСА_3 чітко визначений порядок нормами ЖК України та положенням Про службові жилі приміщення , затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 34. Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 17.03.1998 року № 137 кв. АДРЕСА_3 закріплена за Сумською митницею. П. 6 Положення передбачено, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Виключення жилого приміщення з числа службових проводиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Зі змісту вказаних положень виходить, що вирішення питання про виключення жилого приміщення із числа службових можливо лише при наявності клопотання адміністрації підприємства, яке надало жиле приміщення, як службове. На підставі вищевикладеного, та у зв`язку з відсутністю клопотання від організації, задовольнити його заяву виконавчий комітет Сумської міської ради не має законних підстав. За захистом своїх прав він має право звернутися до суду. Зазначене підтверджується листом виконавчого комітету Сумської міської ради від 22.11.2022 року № К-2068/0302.01-01, ксерокопія якої додана до заяви, оригінал знаходиться у позивача ОСОБА_1 . Він вважає, що відмова виконавчого комітету Сумської міської ради у виключенні з числа службового житла кв. АДРЕСА_3 є необґрунтованим та безпідставним, тобто таким, що прийняте з порушенням вимог ст. 125 ЖК України, п. 35 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР. Вказане вище службове жиле приміщення було надано йому, крім того, як постійно проживаючому та прописаному в населеному пункті за місцем розташування відповідної організації, незалежно від перебування його на квартирному обліку, без додержання черговості та пільг, установлених для забезпечення громадян житлом. Для одержання службового жилого приміщення він подав заяву до адміністрації організації, додавши до неї довідку з місця проживання про склад сім`ї та прописку, а дружина, як член сім`ї заявника, яка також бажала оселитися в службовому жилому приміщенні, надала письмову згоду на проживання в зазначеному приміщенні, як за себе, так і за малолітню дочку. Дане жиле приміщення було благоустроєним стосовно до умов обласного центру, відповідало встановленим санітарним і технічним вимогам. Квартира була надана у межах 13,65 м? жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в м. Суми, визначеному в установленому порядку. Жиле приміщення було надано йому на всіх членів його на той час сім`ї, які проживали разом з ним за рішенням адміністрації організації, у віданні якої це приміщення знаходилося, затвердженим виконавчим комітетом Сумської міської Ради народних депутатів, на території якої знаходилася організація, в якій він працював. У рішенні було зазначено яку посаду він займав, як особа, якій надавалося службове жиле приміщення, склад його сім`ї, розмір приміщення, що надається, кількість кімнат у ньому та адреса. Перед винесенням рішення про надання службового жилого приміщення адміністрація організації роз`яснила йому особливості договору найму зазначеного приміщення, але будь-якого письмового зобов`язання про звільнення займаного жилого приміщення в будинку державного житлового фонду у відповідних випадках у нього не вимагали і він його не надавав. На підставі спеціального ордера між наймодавцем (житлово-експлуатаційною організацією) та ним, як наймачем був укладений договір найму службового жилого приміщення, в якому він весь цей час проживає разом зі своєю сім`єю. Весь цей час він, як наймач жилого приміщення та відповідно члени його сім`ї постійно додержувалися і додержуються умов договору найму та правил користування жилим приміщенням, утримання жилого будинку та прибудинкової території. Він, як наймач жилого приміщення разом з сім`єю своєчасно вносили і вносять квартирну плату та плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну, теплову енергію та інші послуги) за затвердженими у встановленому порядку ставками та тарифами, які вносилися і вносяться ними щомісяця в строки, встановлені чинним законодавством України. Він, як наймач жилого приміщення та члени його сім`ї весь цей час бережно ставилися і ставляться до займаного ними жилого приміщення та його обладнання, провадили та проводять на умовах і в порядку, що визначаються чинним законодавством, за свій рахунок поточний ремонт даного приміщення. Відповідно до п. 6 Положення про порядок надання службових приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 за № 37 виключення жилого приміщення з числа службових проводиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Він, як наймач жилого приміщення разом з сім`єю своєчасно вносили та вносять квартирну плату та плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну, теплову енергію та інші послуги) за затвердженими у встановленому порядку ставками і тарифами, які вносилися і вносяться ними щомісяця в строки, встановлені чинним законодавством України. На сьогодні, з моменту надання йому цієї квартири минуло майже 24 років, і ці роки вона не використовується як службова. Відповідно до абз. абз. 2, 5 п. 35 Положення про порядок надання службових жилих приміщень i користування ними в Українській РСР без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у п. 34 цього Положення, не може бути виселено: - пенсіонерів по старості, персональних пенсіонерів, членів сім`ї померлого працівника, якому було надано службове жиле приміщення; - осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років. Фактично до цієї категорії осіб відноситься і він, бо пропрацював на посаді старшого інспектора Сумської митниці більше 10 років та є пенсіонером по старості. Відповідно до чинного законодавства жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Підставою в даному конкретному випадку є те, що на даний час відпала потреба в такому його використанні. Дійсно виключення жилого приміщення з числа службових провадиться рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради на підставі клопотання того підприємства, яке у свій час клопотало про надання працівникові такого житла або його правонаступник. Надана йому квартира є його єдиним житлом, яке він разом з членами своєї сім`ї має намір отримати у власність шляхом приватизації, для чого за власні кошти виготовив технічний паспорт на квартиру та підготував інші необхідні для цього документи. Але, відповідно до п. 2 ст. 2 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду квартири (кімнати, будинки) , віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Такі квартири можна приватизувати лише після того, коли статус службових квартир (кімнат, будинків) буде з них знятий. Питання приватизації службової квартири є важливим для них, оскільки це єдиний шлях отримати власне житло та не стати у свій поважний вік безхатченком. Але, на даний час підприємство Сумська митниця, яке клопотало про надання йому квартири, не існує, як не має і правонаступника. А тому, відповідне рішення повинен прийняти саме виконавчий комітет Сумської міської ради, але такого рішення до даного часу виконком не прийняв. Більше того ігнорує і його звернення з цього питання, хоча повинен діяти відповідно до чинного законодавства. А тому такі дії з його боку він вважає, що є протиправними та незаконними відносно нього, а, отже, підлягають судовому захисту. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльність органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України) . Він також стверджує, що ним не подавалося іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав і заяви про забезпечення позову він також не подавав. На підставі викладеного, керуючись постановою № 37 Про службові жилі приміщення від 04.02.1988 року; ст. 15, 16 ЦК України; ст. ст. 118, 121-126 ЖК України; ст. ст. 174,175,177 ЦПК України, він просив: 1. Позов задовольнити. 2. Винести рішення про виключення жилого приміщення з числа службових за адресою: АДРЕСА_1 , яке було надане ОСОБА_1 та його сім`ї, згідно ордеру № 1103 від 25.03 1998 року (вхідний № 28270/22 від 22.12.2022 року) (а. с. 1-6) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.12.2022 року у справі № 592/10289/22, провадження № 2/592/2203/22 було прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до виконавчого комітету Сумської міської ради (м. Суми, майдан Незалежності, буд. 2) , Сумської митниці (м. Суми, вул. Юрія Ветрова, буд. 24) про виключення житлового приміщення з числа службових. Було ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Було ухвалено призначити по справі підготовче судове засідання на 08.02.2023 року на 11 годину 30 хвилин за адресою: м. Суми, вул. Маґістратська, буд. 12, зал судових засідань № 11, про що повідомити учасників справи. Копію ухвали про відкриття провадження у справі було постановлено надіслати учасникам справи разом з копією позовної заяви з копіями доданих до неї документів відповідачу. Було ухвалено роз`яснити відповідачу право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надіслати: 1) суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду) , що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Було ухвалено роз`яснити учасникам справи, що на підставі п. 4 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: ненадання копії відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: http://kv.su.court.gov.ua/sud1806/gromadyanam/csz/ . Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею. Ухвала оскарженню не підлягає. Ухвала набрала законної сили 26.12.2022 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/108140335) (а. с. 30) .

17.01.2023 року представник відповідача 2 начальник юридичного відділу Сумської митниці Сапунов Микола Іванович надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми відзив на позовну заяву ОСОБА_1 про виключення житлового приміщення із числа службових, в якому він зазначив про те, що ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.12.2022 року було відкрито провадження у справі № 592/10289/22 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Сумської міської ради та Сумської митниці про виключення службового приміщення із числа службових. Ознайомившись із позовною заявою, Сумська митниця вважає за необхідне повідомити наступне. Відповідно до наказу Сумської митниці від 19.12.1997 року № 368 Про надання службового житла головному інспектору відділу по боротьбі з контрабандою та порушенням митних правил ОСОБА_1 , у зв`язку із потребою, було надано службову трикімнатну кв. АДРЕСА_3 , загальною площею 67,12 м ? , з усіма комунальними послугами на 3 поверсі. Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 17.03.1998 року № 137 Про службові житлові приміщення вказану трикімнатну кв. АДРЕСА_4 було включено в число службових та було закріплено за Сумською митницею. Таким чином, вищевказана квартира має статус службового жилого приміщення, закріпленого за Сумською митницею. Механізм надання службових приміщень у користування врегульований Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37 (зі змінами) . П. 6 Положення № 37 передбачено, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено із числа службових. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Таким чином, із наведеного вбачається, що для виключення службового приміщення із числа службових необхідні певні правові підстави. В своєму позову позивач аргументує потребу у приватизації службового житла саме тим, що службова квартира йому надана у користування майже 24 роки тому, та не використовується як службова. Проте, вказана обставина не може слугувати підставою для виключення службового жилого приміщення із числа службових, про що чітко наведено в п. 6 Положення № 37. Отже, здійснення заходів щодо виключення жилих приміщень із числа коли службових не є обов`язком, а є виключно правом підприємства, установи, організації, яке може бути реалізоване за наявності відповідних правових підстав. У своєму позові позивач зазначає про те, що на даний час Сумської митниці, яка клопотала про надання йому квартири не існує, як не існує і правонаступника. Проте, вказана інформація не відповідає дійсності. З 1997 року в органах Державної митної служби відбувалися процеси реорганізації, в результаті яких утворювалися правонаступники, які успадкували всі права та обов`язки, відповідно до установленого законодавством порядку. Наказом Держмитслужби від 29.10.2020 року № 489 було затверджено Положення про Сумську митницю, яка у зоні своєї діяльності здійснює митну справу та забезпечує виконання завдань, делегованих Держмитслужбою, та є її відокремленим підрозділом. Позивач 12.09.2022 року звертався із заявою до Сумської митниці з питанням щодо виключення службової кв. АДРЕСА_3 із числа службових. Листом від 11.10.2022 року Сумська митниця проінформувала ОСОБА_1 про те, що з метою забезпечення розгляду його звернення та вирішення питання щодо можливості виключення службової кв. АДРЕСА_3 із числа службових, як такої, що відпала потреба у її використанні, Сумська митниця 21.09.2022 року звернулася з відповідним листом до Державної митної служби України. За результатами розгляду звернення Сумської митниці, Державна митна служба України листом від 18.10.2022 року проінформувала про те, що у зв`язку із реорганізацією Державної фіскальної служби України, шляхом поділу та утворенням Державної митної служби України, Департаментом бухгалтерського обліку, планово-фінансової та господарської роботи вживаються заходи щодо розробки та затвердження Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Державній митній службі України та її територіальних органах, яким в свою чергу передбачено створення Комісій з житлових питань. Як вбачається із наведеного, Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Державній митній службі України та її територіальних органах на даний час не затверджено, а відповідна Комісія з житлових питань не створена. Таким чином, вирішити питання щодо можливості виключення службової кв. АДРЕСА_3 із числа службових, як такої, що відпала потреба у її використанні, на час розгляду звернення не вбачається можливим. Держмитслужба в своєму листі акцентувала увагу на тому, що відповідно до п. 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37 жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено із числа службових. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Отже, здійснення заходів щодо виключення жилих приміщень з числа службових не є обов`язком, а є виключно правом підприємства, установи, організації, яке може бути реалізоване за наявності відповідних правових підстав. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Також, Державною митною службою України було акцентовано увагу на вимогах ст. 125 ЖК України, якою визначаються категорії осіб, яких не може бути, виселено з службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення, до таких осіб належать, зокрема, особи, які пропрацювали на підприємствах, установах, організаціях, що надали їх службове жиле приміщення не менш як 10 років. Враховуючи вищенаведене, вбачається, що вирішенню питання щодо приватизації службового жилого приміщення передує процедура, яка реалізується з дотриманням законодавчих та нормативно-правових актів, якими врегульовано питання щодо надання службових приміщень у користування. Водночас, бажання позивача приватизувати службове жиле приміщення є питанням реалізації речового права на володіння жилим приміщенням, яке за своїм статусом є службовим, що може бути здійснено виключно на умовах та у спосіб визначений нормами чинного законодавством, та жодним чином не може розцінюватися як порушення права позивача на житло, оскільки, як вбачається із позову позивач до цього часу продовжує безперешкодно користується вказаним житлом за його призначенням. За таких обставин він вважає даний позов безпідставним та необґрунтованим (вхідний № Еп-539/23 від 17.01.2023 року) (а. с. 35, 36) .

19.01.2023 року представниця відповідача 1 головний спеціаліст сектору з питань забезпечення роботи адміністративної комісії правового управління Сумської міської ради Манжара Оксана Леонідівна надала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми відзив, в якому вона зазначила про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться справа № 592/10289/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Сумської міської ради, Сумської митниці про зобов`язання вчинити певні дії, а саме: виключити жиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , з числа службових. Ознайомившись з позовною заявою, виконавчий комітет Сумської міської ради заперечує проти задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивачу у користування була надана квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , як службове житло, на підставі ордеру на жиле приміщення № 1103 від 25.03.1998 року. Маючи намір приватизувати спірну квартиру, позивач звертався до Державної митної служби України щодо вирішення питання про виключення службової кв. АДРЕСА_3 з числа службових шляхом подання на ім`я Сумського міського голови відповідного клопотання про виключення вказаної квартири з числа службових та передання квартири до комунальної власності Сумської міської ради. У листі, що є доповненням до листа Державної митної служби України від 11.10.2022 року № 7.24-08-1/10/10/3847 (листи додані до позовної заяви) , позивачу було роз`яснено про неможливість вирішення на даний час поставленого ним питання у зв`язку реорганізацією Державної фіскальної служби України шляхом поділу та утворенням Державної митної служби України, а також позивачу було повідомлено про те, що Департаментом бухгалтерського обліку, планово-фінансової та господарської роботи вживаються заходи щодо розробки та затвердження Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Державній митній службі України та її територіальних органах, яким передбачено створення Комісій з житлових питань, однак на даний час вказане Положення не затверджено та відповідна Комісія з житлових питань не створена. Таким чином, не отримавши позитивної відповіді стосовно вирішення питання про виключення спірної квартири з числа службових, позивач звернувся до виконавчого комітету Сумської міської ради. Листом виконавчого комітету Сумської міської ради від 22.11.2022 року № К-2068/03.02.01-01 позивачу була надана обґрунтована відповідь про відсутність передбачених законом підстав на прийняття виконавчим комітетом Сумської міської ради рішення про виключення спірної квартири з числа службових. В обґрунтування даної позиції вона зазначає про те, що правовий статус службового житла та механізм надання службових приміщень у користування визначений ЖК України та Положенням про порядок надання службових приміщень і користування ними в Українській РСР, що затверджене постановою Ради Міністрів від 04.02.1988 року № 37 Про службові приміщення . За змістом ч. 1 ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службового рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Згідно ч. 1 ст. 122 ЖК України на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. П. 2 вказаного вище Положення встановлено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Підприємства, установи, організації мають використовувати службові жилі приміщення за їх цільовим призначенням. Відповідно до п. 3 Положення жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. Облік службових жилих приміщень у всіх будинках, незалежно від їх належності, здійснюється у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, яка прийняла рішення про включення жилого приміщення до числа службових (п. 5 Положення) . Згідно п. 6 Положення жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Аналізуючи наведене вище вбачається, що законодавством України чітко передбачено, що підставою для виключення житла зі складу службових є відповідне клопотання підприємства, установи, організації, яка надавала службове житло, оскільки згідно закону прийняття відповідного рішення віднесено до компетенції виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Ст. 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вона зауважує на тому, що рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 17.03.1998 № 137 кв. АДРЕСА_3 закріплена за Сумською митницею. У відповіді Державної митної служби України (додано до позовної заяви) на звернення позивача від 26.01.2022 року зазначено про те, що за інформацією Сумської митниці згідно листу від 10.02.2022 року № 7.24-08-1/21/4/925 спірна квартира перебуває на оперативному обліку митниці. Також, у листах (доданих позивачем до позовної заяви) Державною митною службою України позивачу роз`яснено про те, що процес затвердження Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Державній митній службі України та її територіальних органах та утворення Комісій з житлових питань ще триває у зв`язку з чим вирішити питання щодо можливості виключення службової кв. АДРЕСА_3 із числа службових, як такої, що відпала потреба у її використанні, не вбачається можливим. З матеріалів справи вбачається, що на час подання позовної заяви до Ковпаківського районного суду м. Суми позивачем не з`ясовано та не вирішено яким уповноваженим органом, на балансі якого знаходиться спірне жиле приміщення, має вирішуватись питання про зняття статусу службового з жилого приміщення та подання відповідного клопотання, за наявності відповідних правових підстав, до міської ради для прийняття відповідного рішення. З урахуванням вищевикладеного, виконавчий комітет Сумської міської ради не має законних підстав всупереч передбаченій законом процедурі надання службових приміщень у користування та виключення жилих приміщень з числа службових, приймати рішення про виключення спірного жилого приміщення з числа службових, як такого, що відпала потреба в такому його використанні, адже спірне службове житло надано у користування позивачу іншим органом, відповідно у прерогативі якого і вирішувати питання, що є предметом спору. Керуючись ст. 19 Конституції України; ст. ст. 118, 119, 121, 122 ЖК України; ч. 3 ст. 24 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні ; п. п. 2, 3, 5, 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37, вона просила у задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Сумської міської ради про зобов`язання виключити житлове приміщення з числа службових відмовити за необґрунтованістю (вхідний № 1819 від 19.01.2023 року) (а. с. 41-44) .

20.02.2023 року ОСОБА_1 надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми позовну заяву (уточнену та доповнену) до Сумської митниці Державної Митної Служби України, третя особа: виконавчий комітет Сумської міської ради про винесення рішення, із змісту якої вбачається, що він ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді старшого інспектора Сумської митниці з 10.05.1993 року до 06.11.2009 року, на підставі ордера на житлове приміщення № 1103 від 25.03.1998 року разом зі своєю сім`єю отримав упорядковану трикімнатну квартиру жилою площею 41,35 м ? , розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , і якій було надано статус службова та яка була закріплена за Сумською митницею. На теперішній час зареєстровані в цій квартирі: він ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонер за віком, колишня дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно технічному паспорту, виготовленому 07.11.2022 року ФОП ОСОБА_5 , кв. 67 у будинку квартирного типу по АДРЕСА_2 , має наступні характеристики: загальну площу 68,3 м ? , жилу площу 40,8 м ? , в тому числі: - жила кімната № 2, площею 16,7 м ? ; - жила кімната № 3, площею 12,3 м ? ; - жила кімната № 7 площею 11,8 м ? ; - кухня № 6, площею 7,9 м ? ; - туалет № 5, площею 0,9 м ? ; - ванна № 4, площею 2,4 м ? ; - коридор № 1, площею 8,0 м ? ; - кладова № 8, площею 2,0 м ? ; - лоджія I, площею 3,3 м ? ; - лоджія II, площею 3,0 м ? . Іншого рівнозначного житла замість службової квартири йому надано не було. Він має намір приватизувати цю квартиру, а тому неодноразово звертався до Головної Державної митної служби України (10.08.2021 року та 26.01.2022 року) за допомогою та з проханням про звернення з клопотанням до виконавчого комітету Сумської міської ради, голови Сумської міської ради Лисенка О. М. про виключення із числа службова його кв. АДРЕСА_3 та передачу її до комунальної власності Сумської міської ради. Але Державна митна служба України йому відмовила та надала відповідь про те що, Державну митну службу України утворено шляхом реорганізації Державної фіскальної служби України, а саме: поділу ДФС на дві окремі юридичні особи згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року № 1200 Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України , яка є правонаступником прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності. Заходи з реорганізації Державної фіскальної служби України тривають. Із змісту витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Сумська митниця є відокремленим підрозділом юридичної особи Державної Митної Служби України, ідентифікаційний код якої № 44017631. Місце знаходження відокремленого підрозділу юридичної особи є: Україна, 40024, Сумська обл. , м. Суми вул. Вєтрова Юрія, буд. 24. Зазначене підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру від 14.02.2023 року, ксерокопія якого додана до заяви, оригінали знаходиться у позивача ОСОБА_6 . А також, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року № 895 Деякі питання територіальних органів Державної митної служби , з урахуванням наказу Державної митної служби України від 27.10.2020 року № 480 Про реорганізацію територіальних органів Держмитслужби , тривають заходи з реорганізації територіальних органів державної митної служби України шляхом їх приєднання до Державної митної служби України. На сьогодні від Державної фіскальної служби України до Державної митної служби України службове житло не передавалося й у відповідно до інформації наданої Сумською митницею, листом від 10.02.2022 року за № 7.24-08-1/21/4/925 квартира на сьогодні не перебуває на оперативному обліку митниці. 12.09.2022 року він звернувся з заявою до в. о. начальника Сумської митниці Єрмакова Ю. з проханням про звернення з клопотанням до виконавчого комітету Сумської міської ради про виключення його службової кв. АДРЕСА_3 з числа службових. Листом за № 7.24-08-1/10/10/4035 від 24.10.2022 року Сумська митниця йому відмовила та надала відповідь про те що, у зв`язку із реорганізацією Державної фіскальної служби України, шляхом поділу та утворення Державної митної служби України, Департаментом бухгалтерського обліку, планово-фінансової та господарської роботи вживаються заходи щодо розробки та затвердження Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Державній митній службі України та її територіальних органах, яким в свою чергу передбачено створення Комісії з житлових питань. Як вбачається з наведеного, Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Державній митній службі України та її територіальних органах на даний час не затверджено, а відповідна Комісія з житлових питань не створена. Таким чином, вирішити питання щодо можливості виключення службової кв. АДРЕСА_3 із числа службових, як такої, що відпала потреба у її використання, на даний час не вбачається можливим. На теперішній час в органах Державної митної служби відбуваються процеси реорганізації, в результаті яких утворювалися правонаступники, які успадкували всі права та обов`язки відповідно до установленого законодавством порядку. Наказом Держмитслужби від 29.10.2020 року № 489 було затверджено Положення про Сумську митницю, яка у зоні своєї діяльності здійснює митну справу та забезпечує виконання завдань, делегованих Держмитслужбою та є її відокремленим підрозділом. У зв`язку з тим, що рішення про виключення приміщення з числа службового повинен приймати саме виконавчий комітет Сумської міської ради, тому 07.11.2022 року він звернувся з заявою до виконавчого комітету Сумської міської ради з проханням винести рішення про виключення його службової кв. АДРЕСА_3 з числа службових, яка була надана йому згідно ордеру на жиле приміщення № 1103 від 25.03.1998 року. На його заяву, 21.11.2022 року він отримав відповідь від виконавчого комітету Сумської міської ради, що для виключення з числа службових жилих приміщень кв. АДРЕСА_3 чітко визначений порядок нормами ЖК України та положенням Про службові жилі приміщення , затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 34. Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 17.03.1998 року № 137 кв. АДРЕСА_3 була закріплена за Сумською митницею. П. 6 Положення передбачено, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Виключення жилого приміщення з числа службових проводиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Зі змісту вказаних положень виходить, що вирішення питання про виключення жилого приміщення із числа службових можливо лише при наявності клопотання адміністрації підприємства, яке надало жиле приміщення, як службове. На підставі вищевикладеного, та у зв`язку з відсутністю клопотання від організації, задовольнити його заяву виконавчий комітет Сумської міської ради не має законних підстав. За захистом своїх прав він має право звернутися до суду. Вказане вище службове жиле приміщення було надано йому крім того, як постійно проживаючому та прописаному в населеному пункті за місцем розташування відповідної організації, незалежно від перебування його на квартирному обліку, без додержання черговості та пільг, установлених для забезпечення громадян житлом. Для одержання службового жилого приміщення він подав заяву адміністрації організації, додавши до неї довідку з місця проживання про склад сім`ї та прописку, а дружина, як член сім`ї заявника, яка також бажала оселитися в службовому жилому приміщенні, надала письмову згоду на проживання в зазначеному приміщенні, як за себе, так і за малолітню дочку. Дане жиле приміщення було благоустроєним стосовно до умов обласного центру, відповідало встановленим санітарним і технічним вимогам. Квартира була надана у межах 13,65 м? жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в м. Суми, визначеному в установленому порядку. Жиле приміщення було надано йому на всіх членів його на той час сім`ї, які проживали разом з ним за рішенням адміністрації організації, у віданні якої це приміщення знаходилося, затвердженим виконавчим комітетом Сумської міської Ради народних депутатів, на території якої знаходилася організація, в якій він працював. У рішенні було зазначено про те, яку посаду він займав, як особа, якій надавалося службове жиле приміщення, склад його сім`ї, розмір приміщення, що надається, кількість кімнат у ньому та адреса. Перед винесенням рішення про надання службового жилого приміщення адміністрація організації роз`яснила йому особливості договору найму зазначеного приміщення, але будь-якого письмового зобов`язання про звільнення займаного жилого приміщення в будинку державного житлового фонду у відповідних випадках у нього не вимагали і він його не надавав. На підставі спеціального ордера між наймодавцем (житлово-експлуатаційною організацією) та ним, як наймачем був укладений договір найму службового жилого приміщення, в якому він весь цей час проживає разом зі своєю сім`єю. Весь цей час він, як наймач жилого приміщення та відповідно члени його сім`ї постійно додержувалися та додержуються умов договору найму та правил користування жилим приміщенням, утримання жилого будинку і прибудинкової території. Він, як наймач жилого приміщення разом з сім`єю своєчасно вносили та вносять квартирну плату та плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну, теплову енергію та інші послуги) за затвердженими у встановленому порядку ставками та тарифами, які вносилися та вносяться ними щомісяця в строки, встановлені чинним законодавством України. Він, як наймач жилого приміщення та члени його сім`ї весь цей час бережно ставилися та ставляться до займаного ними жилого приміщення та його обладнання, провадили і провадять на умовах та в порядку, що визначаються чинним законодавством, за свій рахунок поточний ремонт даного приміщення. Відповідно до п. 6 Положення про порядок надання службових приміщень і користування ними в Українській РСР затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року за № 37 виключення жилого приміщення з числа службових проводиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Він, як наймач жилого приміщення разом з сім`єю своєчасно вносили та вносять квартирну плату та плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну, теплову енергію та інші послуги) за затвердженими у встановленому порядку ставками і тарифами, які вносилися та вносяться ними щомісяця в строки, встановлені чинним законодавством України. На сьогодні, з моменту надання йому цієї квартири минуло майже 24 років, і ці роки вона не використовується як службова. Відповідно до абз. абз. 2, 5 п. 35 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у п. 34 цього Положення, не може бути виселено: - пенсіонерів по старості, персональних пенсіонерів, членів сім`ї померлого працівника, якому було надано службове жиле приміщення; - осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менше як десять років. Фактично до цієї категорії осіб відноситься і він, бо пропрацював на посаді старшого інспектора Сумської митниці більше 10 років та є пенсіонером по старості. Відповідно до чинного законодавства жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Підставою в даному конкретному випадку є те, що на даний час відпала потреба в такому його використанні. Дійсно виключення жилого приміщення з числа службових провадиться рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради на підставі клопотання того підприємства, яке у свій час клопотало про надання працівникові такого житла або його правонаступник. Надана йому квартира є його єдиним житлом, яке він разом з членами своєї сім`ї має намір отримати у власність шляхом приватизації, для чого за власні кошти виготовив технічний паспорт на квартиру та підготував інші необхідні для цього документи. Але, відповідно до п. 2 ст. 2 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду квартири (кімнати, будинки) , віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Такі квартири можна приватизувати лише після того, коли статус службових квартир (кімнат, будинків) буде з них знятий. Питання приватизації службової квартири є важливим для них, оскільки це єдиний шлях отримати власне житло та не стати у свій поважний вік безхатченком. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльність органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України) . Згідно ч. 1 ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Відповідно до ст. 121 ЖК України порядок надання службових жилих приміщень установлюється цим Кодексом та іншими актами. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємств, установи, організації. Ст. 123 ЖК України визначено, що порядок користування жилими приміщеннями встановлюється цим Кодексом та іншими актами. Відповідно до ст. 125 ЖК України без надання іншого житлового приміщення не може бути виселено, зокрема осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менше як десять років. У відповідності до Закону України Про місцеве самоврядування в Україні за рішенням відповідних рад, квартири зі статусом службових можуть бути передані до державного житлового фонду, після чого громадяни України отримують можливість постійно користуватися ними та приватизувати їх. Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів позитивні зобов`язання вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав (рішення у справі Powell and Rayner v. U.K. від 21.02.1990 року) . Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення в справі Gillow v. The U.K. від 24.11.1986 року) , так і на наймача (рішення в справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 року) . У зв`язку з тим, що Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Державній митній службі України та її територіальних органах на даний час не затверджено, а відповідна Комісія з житлових питань не створена та квартира на сьогодні не перебуває на оперативному обліку митниці, тому він змушений звернутися з цим позовом до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу про виключення жилого приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з числа службового, для подальшої приватизації цієї квартири. Він також стверджує, що ним не подавалося іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав і заяви про забезпечення позову він також не подавав. В зв`язку з тим, що він не подає до суду попередній (орієнтовний ) розрахунок суми судових витрат і також не має інших витрат, він просив суд не покладати витрати по сплаті судового збору на відповідача. На підставі викладеного, керуючись постановою № 37 Про службові жилі приміщення від 04.02.1988 року; ст. 15, 16 ЦК України; ст. ст. 118, 121-126 ЖК України; ст. ст. 174,175,177 ЦПК України, він просив: 1. Позов задовольнити. 2. Винести рішення про виключення жилого приміщення з числа службових за адресою: АДРЕСА_1 , яке було надане ОСОБА_1 та його сім`ї, згідно ордеру № 1103 від 25.03 1998 року (вхідний № 5384 від 20.02.2023 року) (а. с. 66-70) .

19.04.2023 року представниця третьої особи головний спеціаліст-юрисконсульт відділу з питань прийому документів по державній реєстрації управління Центр надання адміністративних послуг у м. Суми Сумської міської ради Куценко Альона Леонідівна надала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми пояснення, в яких вона зазначила про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться справа № 592/10289/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Сумської міської ради, Сумської митниці про виключення жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , з числа службових. Ознайомившись з позовною заявою, виконавчий комітет Сумської міської ради заперечує проти задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивачу у користування була надана квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , як службове житло, на підставі ордеру на жиле приміщення № 1103 від 25.03.1998 року. В обґрунтування даної позиції вона зазначає про те, що правовий статус службового житла та механізм надання службових приміщень у користування визначений ЖК України та Положенням про порядок надання службових приміщень і користування ними в Українській РСР, що затверджене постановою Ради Міністрів від 04.02.1988 року № 37 Про службові приміщення . За змістом ч. 1 ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службового рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Відповідно до п. 3 Положення жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства. установи, організації. Облік службових жилих приміщень у всіх будинках, незалежно від їх належності, здійснюється у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, яка прийняла рішення про включення жилого приміщення до числа службових (п. 5 Положення) . Згідно п. 6 Положення жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Аналізуючи наведене вище вбачається, що законодавством України чітко передбачено, що підставою для виключення житла зі складу службових є відповідне клопотання підприємства, установи, організації, яка надавала службове житло, оскільки згідно закону, прийняття відповідного рішення віднесено до компетенції виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Вона зауважує на тому, що рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 17.03.1998 року № 137 кв. АДРЕСА_3 , була закріплена за Сумською митницею. У відповіді Державної митної служби на звернення позивача від 26.01.2022 року зазначено про те, що за інформацією Сумської митниці згідно листу від 10.02.2022 року № 7.24-08-1/21/4/925 спірна квартира перебуває на оперативному обліку митниці. З урахуванням вищевикладеного, виконавчий комітет Сумської міської ради не має законних підстав всупереч передбаченій законом процедурі надання службових приміщень у користування та виключення жилих приміщень з числа службових, приймати рішення про виключення спірного жилого приміщення з числа службових, як такого, що відпала потреба в такому його використанні, адже спірне службове житло надано у користування позивачу іншим органом, відповідно у прерогативі якого і вирішувати питання, що є предметом спору. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні. Враховуючи вищевикладене, вона просила суд прийняти законне й обґрунтоване рішення, не порушуючи законних інтересів Сумської міської ради та конституційних прав інших осіб. Розгляд справи вона просила провести без участі представника виконавчого комітету Сумської міської ради за наявними матеріалами у справі. Про прийняте рішення просила повідомити. Відомості щодо повноважного представника наявні у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (вхідний № 12552 від 19.04.2023 року) (а. с. 78, 79) .

08.05.2023 року представник відповідача начальник юридичного відділу Сумської митниці Сапунов Микола Іванович надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми відзив на уточнену позовну заяву ОСОБА_1 про виключення житлового приміщення із числа службових, в якому він зазначив про те, що ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.12.2022 року було відкрито провадження у справі № 592/10289/22 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Сумської міської ради та Сумської митниці про виключення службового приміщення із числа службових. Сумською митницею 17.01.2023 року був поданий відзив на позовну заяву ОСОБА_1 . 27.02.2023 року ОСОБА_1 було подано уточнену позовну заяву. Ознайомившись із позовною заявою, Сумська митниця заперечує проти задоволення позовних вимог та вважає за необхідне повідомити наступне. Відповідно до наказу Сумської митниці від 19.12.1997 року № 368 Про надання службового житла головному інспектору відділу по боротьбі з контрабандою та порушенням митних правил ОСОБА_1 , у зв`язку із потребою, було надано службову трикімнатну кв. АДРЕСА_3 , загальною площею 67,12 м ? , з усіма комунальними послугами на 3 поверсі. Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 17.03.1998 року № 137 Про службові житлові приміщення вказану трикімнатну кв. АДРЕСА_3 було включено в число службових та було закріплено за Сумською митницею. Таким чином, вищевказана квартира має статус службового жилого приміщення, закріпленого за Сумською митницею. Механізм надання службових приміщень у користування, врегульований Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37 (зі змінами) . П. 6 Положення № 37 передбачено, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено із числа службових. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Таким чином, із наведеного вбачається, що для виключення службового приміщення із числа службових необхідні певні правові підстави. В своєму позову позивач аргументує потребу у приватизації службового житла саме тим, що службова квартира йому була надана у користування майже 24 роки тому, та не використовується як службова. Проте, вказана обставина не може слугувати підставою для виключення службового жилого приміщення із числа службових, про що чітко наведено в п. 6 Положення № 37. Отже, здійснення заходів щодо виключення жилих приміщень із числа службових не є обов`язком, а є виключно правом підприємства, установи, організації, яке може бути реалізоване за наявності відповідних правових підстав. У своєму позові позивач зазначає про те, що на даний час Сумської митниці, яка клопотала про надання йому квартири не існує, як не існує і правонаступника. Проте, вказана інформація не відповідає дійсності. З 1997 року в органах Державної митної служби відбувалися процеси реорганізації, в результаті яких утворювалися правонаступники, які успадкували всі права та обов`язки відповідно до установленого законодавством порядку. Наказом Держмитслужби від 29.10.2020 року № 489 було затверджено Положення про Сумську митницю, яка у зоні своєї діяльності здійснює митну справу та забезпечує виконання завдань, делегованих Держмитслужбою та є відокремленим підрозділом. Позивач 12.09.2022 року звертався із заявою до Сумської митниці з питанням щодо виключення службової кв. АДРЕСА_3 із числа службових. Листом від 11.10.2022 року Сумська митниця проінформувала ОСОБА_1 . Про те, що з метою забезпечення розгляду його звернення та вирішення питання щодо можливості виключення службової кв. АДРЕСА_3 із числа службових, як такої, що відпала потреба у її використанні Сумська митниця 21.09.2022 року звернулася з відповідним листом до Державної митної служби України. За результатами розгляду звернення Сумської митниці, Державна митна служба України листом від 18.10.2022 року проінформувала, що у зв`язку із реорганізацією Державної фіскальної служби України, шляхом поділу та утворенням Державної митної служби України, Департаментом бухгалтерського обліку, планово-фінансової та господарської роботи вживаються заходи щодо розробки та затвердження Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Державній митній службі України та її територіальних органах, яким в свою чергу передбачено створення Комісій з житлових питань. Як вбачається із наведеного, Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Державній митній службі України та її територіальних органах на даний час не затверджено, а відповідна Комісія з житлових питань не створена. Таким чином, вирішити питання щодо можливості виключення службової кв. АДРЕСА_3 із числа службових, як такої, що відпала потреба у її використанні, на час розгляду звернення не вбачається можливим. Держмитслужба в своєму листі акцентувала увагу на тому, що відповідно до п. 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37 жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено із числа службових. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Отже, здійснення заходів щодо виключення жилих приміщень з числа службових не є обов`язком, а є виключно правом підприємства, установи, організації, яке може бути реалізоване за наявності відповідних правових підстав. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Також, Державною митною службою України акцентовано увагу на вимогах ст. 125 ЖК України, якою визначаються категорії осіб, яких не може бути виселено з службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення, до таких осіб належать, зокрема, особи, які пропрацювали на підприємствах, установах, організаціях, що надали їх службове жиле приміщення не менш як 10 років. Враховуючи вищенаведене вбачається, що вирішенню питання щодо приватизації службового житлового приміщення передує процедура, яка реалізується з дотриманням законодавчих та нормативно-правових актів, якими врегульовано питання щодо надання службових приміщень у користування. Водночас, бажання позивача приватизувати службове жиле приміщенні є питанням реалізації речового права на володіння житловим приміщенням, яке за своїм статусом є службовим, що може бути здійснено виключно на умовах та у спосіб, визначений нормами чинного законодавством, та жодним чином з може розцінюватися як порушення права позивача на житло, оскільки, як вбачається із позову позивач до цього часу продовжує безперешкодно користуватися вказаним житлом за його призначенням. За таких обставин він вважає даний позов безпідставним і необґрунтованим (вхідний № Еп-7394/23 від 08.05.2023 року) (а. с. 81, 82) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.05.2023 року у справі № 592/10289/22, провадження № 2/592/413/23 було закрито підготовче провадження та було призначено справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Сумської міської ради, Сумської митниці про виключення жилого приміщення з числа службових до судового розгляду по суті на 22.06.2023 року на 10 годину 00 хвилин. В судове засідання було ухвалено викликати сторони. Ухвала набрала законної сили 08.05.2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/110681450) (а. с. 86) .

13.11.2023 року представник відповідача начальник юридичного відділу Сумської митниці Сапунов Микола Іванович надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми додаткові пояснення у справі, із змісту яких вбачається, що відповідно до ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати всі наявні докази, надавати суду повні та достовірні пояснення. Виконуючи свій процесуальний обов`язок, відповідач вважає за необхідне довести до відома суду наступні обставини. В Зарічному районному суді м. Суми слухалася аналогічна за свої предметом судова справа № 591/1363/23. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19.09.2023 року у справі № 591/1363/23 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до Сумської митниці, третя особа: виконавчий комітет Сумської міської ради про виключення жилого приміщення з числа службових було відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позовної заяви суд, окрім іншого зазначив: Факт довгострокового проживання позивача та членів його сім`ї не є підставою для виключення спірної квартири з числа службових. Також не передбачено законом можливість виключення службового житла в зв`язку з реорганізацією підприємства, установи чи організації, яка надавала службове житло. В матеріалах справи відсутні докази того, що стосовно позивача було порушено питання про виселення із займаного ним житла чи створюються перешкоди у користуванні службовим житлом. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Суд відхиляє посилання позивача на наявність в нього правомірних очікувань в розумінні ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки такі очікування повинні мати конкретний характер, ґрунтуватися не просто на надії, а на нормі права чи правовому акті. Натомість ні ст. 125 ЖК УРСР, що визначає перелік осіб, яких не може бути виселено із службових жилих приміщень без надання іншого житла, ані ст. 47 Конституції України, не дають позивачу підстав для правомірних очікувань задоволення заявленого у розглядуваній справі позову. При вселенні у квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_5 , позивач був обізнаний про її статус службового житла. Відповідно до положення ч. 2 ст. 2 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Враховуючи вказане, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_7 про виключення жилого приміщення з числа службових за адресою: АДРЕСА_5 , яке було надане йому та членам його сім`ї згідно ордеру № 1180 від 24.05.2000 року, на підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 213 від 16.05.2000 року, відсутні . Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 43 ЦПК України, він просив суд долучити вказані пояснення до матеріалів справи та врахувати їх при розгляді даної справи по суті (вхідний № 40512 від 13.11.2023 року) (а. с. 107, 108) .

14.11.2023 року представниця третьої особи головний спеціаліст-юрисконсульт відділу з питань прийому документів по державній реєстрації управління Центр надання адміністративних послуг у м. Суми Сумської міської ради Куценко Альона Леонідівна надала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми заяву, в якій вона зазначила про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться справа № 592/10289/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Сумської міської ради, Сумської митниці про виключення жилого приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з числа службових. Вона просила розглянути вказану вище справу без участі представника виконавчого комітету Сумської міської ради за наявними матеріалами справи. Позиція відповідача не заперечує у задоволенні позову. Про прийняте рішення просила повідомити (вхідний № 40604 від 14.11.2023 року) (а. с. 111) .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_8 надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, в уточненій та доповненій позовній заяві. Вони просили ухвалити рішення про виключення жилого приміщення з числа службових за адресою: АДРЕСА_1 , яке було надане ОСОБА_1 та його сім`ї, згідно ордеру № 1103 від 25.03 1998 року.

В судовому засіданні представник відповідача начальник юридичного відділу Сумської митниці Сапунов Микола Іванович надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позову заяву, у відзиві на уточнену позовну заяву, у додаткових поясненнях. Він просив ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю.

Ознайомившись з позовною заявою, з відзивом на позовну заяву, з уточненою та доповненою позовною заявою, з відзивом на уточнену позовну заяву, з додатковими поясненнями, дослідивши та перевіривши письмові докази, які містяться в матеріалах судового провадження, враховуючи наявність судових рішень, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень в режимі повного доступу, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. ст. 81, 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При звернення до суду дана особа повинна доводити свою юридичну заінтересованість у справі. Завдяки такому підходу реалізується принцип диспозитивності цивільного процесу.

Із змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Ч. 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Із змісту ст. 60 ЦПК України вбачається, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За положеннями ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) , тому дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.0.2006 року № 3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Ст. 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2018 року у справі Садов`як проти України зазначено про те, що рішення про виселення становитиме порушення ст. 8 Конвенції, якщо тільки воно не ухвалене згідно із законом , не переслідує одну із законних цілей, наведених у п. 2 ст. 8 Конвенції, і не вважається необхідним у демократичному суспільстві . Вислів згідно із законом не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід ґрунтувався на національному законодавстві, але також стосується якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своєму формулюванні та надавати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування. Крім того, будь-яка особа, якій загрожує виселення, у принципі повинна мати можливість, щоб пропорційність відповідного заходу була визначена судом. Зокрема, якщо було наведено відповідні аргументи щодо пропорційності втручання, національні суди повинні ретельно розглянути їх та надати належне обґрунтування.

Зокрема, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 23.9.1982 року у справі Спорронґ і Льоннрот проти Швеції будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися згідно із законом , воно повинне мати легітимну мету та бути необхідним у демократичному суспільстві . Якраз необхідність у демократичному суспільстві і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які у свою чергу мають бути відповідними і достатніми; для такого втручання має бути нагальна суспільна потреба , а втручання пропорційним законній меті.

У своїй діяльності Європейський суд з прав людини керується принципом пропорційності, тобто дотримання справедливого балансу між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним) , але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

У ст. 6 Конвенції проголошено принцип справедливого розгляду справи, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів № 1402-VIII від 02.06.2016 року висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

В оцінці спірних правовідносин суд виходить з того, що має право зобов`язати орган вчинити певні дії, які гарантували захист б прав і свобод людини, оскільки Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (ст. 8) .

Таким чином, унаслідок бездіяльності відповідача позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Подібні за змістом висновки зроблено Верховним Судом у постановах від 13.02.2020 року у справі № 750/13081/18, провадження № 61-15239св19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/87672411) , від 27.05.2020 року у справі № 750/1063/19, провадження № 61-16047св19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/89819143) , від 09.10.2020 року у справі № 750/3925/18, провадження № 61-244св19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/92120375) , від 12.11.2020 року у справі № 750/967/19, провадження № 61-15307св19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/92902586) .

Правова позиція Європейського суду з прав людини відповідно до п. 1 ст. 8 Конвенції гарантує кожній особі крім інших прав право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 року) , так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 року) .

Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення Європейського суду з прав людини від 13.05.2008 року у справі МакКенн проти Сполученого Королівства (McCann v. the United Kingdom ) , заява № 19009/04, п. 50) .

Втручання держави є порушенням ст. 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у п. 2 ст. 8, не здійснюється згідно із законом та не може розглядатись як необхідне в демократичному суспільстві (рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі Савіни проти України (Saviny v. Ukraine ) , заява № 39948/06, п. 47) .

Крім того, втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й необхідним у демократичному суспільстві . Інакше кажучи, воно має відповідати нагальній суспільній необхідності , зокрема бути співмірним із переслідуваною законною метою (рішення Європейського суду з прав людини у справі Зехентнер проти Австрії (Zehentner v. Austria ) , заява № 20082/02, п. 56, ECHR 2009) .

Концепція житла має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (рішення Європейського суду з прав людини від 27.05.2004 року у справі Коннорс проти Сполученого Королівства (Connors v. the United Kingdom ) , заява № 66746/01, п. 82) .

Зокрема, навіть якщо законне право на зайняття приміщення припинено, особа вправі мати можливість, щоб співрозмірність заходу була визначена незалежним судом у світлі відповідних принципів ст. 8 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 09.10.2007 року у справі Станкова проти Словаччини (Stankova v. Slovakia ) , заява № 7205/02, п. п. 60-63; рішення Європейського суду з прав людини МакКенн проти Сполученого Королівства (McCann v. the United Kingdom ) , заява № 19009/04, п. 50) ; рішення Європейського суду з прав людини від 15.01.2009 року у справі Косіч проти Хорватії (Cosic v. Croatia ) , заява № 28261/06, п. п. 21-23; рішення Європейського суду з прав людини від 22.10.2009 року у справі Пауліч проти Хорватії (Paulic v. Croatia ) , заява № 3572/06, п. п. 42-45) .

Відсутність обґрунтування в судовому рішенні підстав застосування законодавства, навіть якщо формальні вимоги було дотримано, може серед інших факторів братися до уваги при вирішенні питання, чи встановлено справедливий баланс заходом, що оскаржується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Беєлер проти Італії (Beyeler v. Italy ) , заява № 33202/96, п. 110, ECHR 2000-I) .

У практиці Європейського суду з прав людини напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно суспільний інтерес; в) чи є такий захід пропорційним визначеним цілям. Європейський суд з прав людини констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Таким чином, оскільки позивачем та представником позивача були надані суду переконливі, несуперечливі, достовірні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог, враховуючи те, що рішення в цивільній справі має бути справедливим, враховуючи обов`язковість дотримання державою принципу правомірних або законних очікувань та захисту прав людини через призму цього принципу, беручи до уваги те, що представник відповідача начальник юридичного відділу Сумської митниці Сапунов Микола Іванович взагалі не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження його заперечення проти позову, відтак суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 до Сумської митниці Державної митної служби України, третя особа: виконавчий комітет Сумської міської ради про винесення рішення, слід задовольнити частково. Слід виключити з числа службових жиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , яке було надане ОСОБА_1 та його сім`ї згідно ордеру № 1103 від 25.03.1998 року.

Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10.02.2010 року) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 259, 265, 268, 272 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Сумської митниці Державної митної служби України, третя особа: виконавчий комітет Сумської міської ради про винесення рішення, задовольнити частково.

Виключити з числа службових жиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , яке було надане ОСОБА_1 та його сім`ї згідно ордеру № 1103 від 25.03.1998 року.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Головуючий: І.Г. Бичков