УХВАЛА

06 червня 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Пилип`юк Г. М., розглянувши позовну заяву ОСББ «По Кошицькій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.06.2022 року справу за позовною заявою ОСББ «По Кошицькій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за квартиру та відшкодування витрат за користування водою передано за підсудністю на розгляд Залізничному районному суду м. Львова.

18.10.2022 року справа надійшла до Залізничного районного суду м. Львова та згідно Положення про автоматизовану систему документообігу суду передана для розгляду до провадження судді Пилип`юк Г.М.

Ухвалою Залізничного районного суду від 10.01.2023 року відкрито провадження по справі та вирішено проводити розгляд у спрощеному провадженні без виклику сторін.

Після відкриття провадження у справі встановлено, що місце знаходження нерухомого майна, з приводу якого заявлено вимоги територіально знаходиться за межами юрисдикції (підсудності) Залізничного районного суду м. Львова.

06.06.2022 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області справу за позовною заявою ОСББ «По Кошицькій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано за підсудністю на розгляд Залізничному районному суду м. Львова, з огляду на те, що зареєстроване місце проживання боржника у Залізничному районі м. Львова.

Однак, відповідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До таких позовів відносяться позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст. 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст. 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» (ч. 1 ст. 30 ЦПК України) є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно»), а тому правило даної норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Отже, виходячи з аналізу вищенаведеного, вбачається, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною умов договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року № 638/1988/17.

Отже, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року № 910/6644/18.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Заява про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцезнаходженням цього майна за правилами виключної підсудності. Вказана правова позиція передбачена у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 по справі № 638/1988/17.

Предметом вимог у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг з утримання майна. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , знаходиться в межах територіальної юрисдикції Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Стаття 32 ЦПК України передбачає, що спори між судами про підсудність не допускаються.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було помилково направлено справу за позовною заявою ОСББ «По Кошицькій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за квартиру та відшкодування витрат за користування водою за підсудністю до Залізничного районного суду м. Львова, а тому має бути направлена за правилами виключної підсудності до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, що знаходиться за адресою: 88000, м. Ужгород. вул. Загорська, 53.

Керуючись ст. 31, 32, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд

постановив:

позовну заяву ОСББ «По Кошицькій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передати на розгляд до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, що знаходиться за адресою: 88000, м. Ужгород. вул. Загорська, 53.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та підписання ухвали до Львівського апеляційного суду, відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України через Залізничний районний суд м. Львова.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті (справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду), здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: Г. М. Пилип`юк

Оригінал ухвали.