справа № 208/1905/23
№ провадження 2-о/208/58/23
РІШЕННЯ

Іменем України

10 травня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Сушкової Л.І., за участю секретаря судового засідання Дарчук М.І,.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Перша Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин, -

встановив:

У березні 2023 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла зазначена заява, за якою заявник ОСОБА_1 просив суд встановити той факт, що ОСОБА_2 , є рідним братом, а він, ОСОБА_1 , є рідним племінником ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявник зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його рідна бабуся ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 мала двох синів. 29 вересня 1959 року ОСОБА_6 , яка на той час мала дошлюбне прізвище ОСОБА_7 , у місті Братськ-6 смт. Осинівка Іркутської області (Російська федерація) народила сина ОСОБА_2 - його батька. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 у м. Дніпродзержинську уклала шлюб з ОСОБА_9 та змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_10 ». ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Дніпродзержинську ОСОБА_5 народила сина ОСОБА_3 - його рідного дядька. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

За життя ОСОБА_5 і ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону, виданого 20 грудня 1993 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори С.А. Бузоверя за реєстровим № 3/4965, в рівних частках належала 1/4 частина житлового будинку АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_5 , ОСОБА_11 було зареєстровано 14 січня 1994 р. в Дніпродзержинському БТІ в реєстровій книзі за реєстровим № 7240.

ОСОБА_3 успадкував 1/8 частину вищевказаного житлового будинку після смерті матері ОСОБА_5 на підставі її заповіту, посвідченого 20.01.2008 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Тарарець Т.К., та фактично прийняв спадщину, бо був зареєстрований та фактично проживав разом із ОСОБА_5 у будинку АДРЕСА_1 на час відкриття її спадщини, але спадщину матері не оформив.

ОСОБА_3 не залишив заповіту. Він не мав спадкоємців першої черги за законом (батьків, дружини, дітей). Спадкоємцем ОСОБА_3 за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України є його брат по матері і його батько ОСОБА_2 , якого він притягнув до участі у справі у якості заінтересованої особи.

ОСОБА_2 у відповідності до ст.1273 ч. 1 ЦК України відмовився від спадщини на його користь, а він як спадкоємець 5-ї черги за законом вчасно подав до Першої Кам`янської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

20.06.2022 року Першою Кам`янською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа № 69392063 (номер у нотаріуса - 594/2022) після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Постановою державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Главчевої Л.В. від 10.02.2023 року йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з ненаданням ним документів, що підтверджують його родинні стосунки із ОСОБА_3 .

На підтвердження родинних стосунків із спадкодавцем ОСОБА_3 він надав нотаріусу свідоцтво про народження, видане 28.11.1080 р. Дніпродзержинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану, з якого вбачається, що його батьком є ОСОБА_2 ; свідоцтво про одруження, видане 10.10.1968 р. Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, з якого вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 у м. Дніпродзержинську уклала шлюб з ОСОБА_9 та змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_10 »; свідоцтво про народження ОСОБА_3 , видане 04.01.1969 р. Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, з якого вбачається, його матір`ю була ОСОБА_5 . Але він не зміг надати нотаріусу свідоцтво про народження його батька ОСОБА_2 , в якому зазначено, що його матір`ю була ОСОБА_8 , оскільки це свідоцтво втрачено батьком під час евакуації з окупованої частини Херсонської області.

На звернення з приводу надання відомостей щодо актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з інформацією про його матір начальник Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське листом від 10.01.2023 р. за № 09/20.24-31 повідомила, за даними Державного Реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відсутній, оскільки місцем народження є Російська Федерація, Іркутська область, м. Братьк-6, ст. Осинівка. Реєстр не містить відомості про акти цивільного стану, до були зареєстровані компетентними органами іноземних держав. Заявнику роз`яснено право встановлення факту родинних відносин між фізичними особами судом в порядку окремого провадження та додатково повідомлено, що відповідно до даних Державного Реєстру актів цивільного стану громадян зареєстровані: актовий запис про шлюб № 488 від 10.10.1968 р. на ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Актовий запис про народження № 32 від 11.01.1969 г. на ОСОБА_3 , зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Отже, він не може одержати чи відновити в органах реєстрації актів цивільного стану документи, які посвідчують, що ОСОБА_4 зареєстрована матір`ю його батька ОСОБА_2 (зокрема, актовий запис про народження ОСОБА_2 чи дублікат свідоцтва про його народження), відповідно він не може в позасудовому порядку встановити факт родинних відносин між рідними братами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та між ним і рідним дядьком ОСОБА_3 для оформлення спадщини.

За таких обставин він змушений в судовому порядку доводити факт родинних відносин між братами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та між ним і своїм рідним дядьком ОСОБА_3 .

Ухвалою судді від 15 березня 2023 року справу було призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження.

В судовому засіданні представник заявник свою заяву підтримав та просив суд її задовольнити у повному обсязі.

Заінтересована особа Перша Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надали заяву від представника про розгляд справи у їх відсутність.

Заінтересована особа ОСОБА_14 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла рідна бабуся заявника ОСОБА_1 . ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 мала двох синів. 29 вересня 1959 року ОСОБА_6 , яка на той час мала дошлюбне прізвище ОСОБА_7 , у місті Братськ-6 ст. Осинівка Іркутської області (Російська федерація) народила сина ОСОБА_2 , який є батьком заявника. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 у м. Дніпродзержинську уклала шлюб з ОСОБА_9 та змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_10 ». ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Дніпродзержинську ОСОБА_5 народила сина ОСОБА_3 - рідного дядька заявника ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

За життя ОСОБА_5 і ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону, виданого 20 грудня 1993 року державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори С.А. Бузоверя за реєстровим № 3/4965, в рівних частках належала 1/4 частина житлового будинку АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_5 , ОСОБА_11 було зареєстровано 14 січня 1994 р. в Дніпродзержинському БТІ в реєстровій книзі за реєстровим № 7240.

ОСОБА_3 успадкував 1/8 частину вищевказаного житлового будинку після смерті матері ОСОБА_5 на підставі її заповіту, посвідченого 20.01.2008 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Тарарець Т.К., та фактично прийняв спадщину, бо був зареєстрований та фактично проживав разом із ОСОБА_5 у будинку АДРЕСА_1 на час відкриття її спадщини, але спадщину після смерті матері не оформив.

ОСОБА_3 не залишив заповіту. Він не мав спадкоємців першої черги за законом (батьків, дружини, дітей). Спадкоємцем ОСОБА_3 за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України є його брат по матері і батько заявника по даній справі - ОСОБА_2 , який є заінтересованою особою по даній справі.

ОСОБА_2 у відповідності до ст.1273 ч. 1 ЦК України відмовився від спадщини на користь заявника, а він як спадкоємець 5-ї черги за законом вчасно подав до Першої Кам`янської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

20.06.2022 року Першою Кам`янською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа № 69392063 (номер у нотаріуса - 594/2022) після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Постановою державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Главчевої Л.В. від 10.02.2023 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з ненаданням ним документів, що підтверджують його родинні стосунки із ОСОБА_3 .

На підтвердження родинних стосунків із спадкодавцем ОСОБА_3 заявник надав нотаріусу свідоцтво про народження, видане 28.11.1080 р. Дніпродзержинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану, з якого вбачається, що його батьком є ОСОБА_2 ; свідоцтво про одруження, видане 10.10.1968 р. Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, з якого вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 у м. Дніпродзержинську уклала шлюб з ОСОБА_9 та змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_10 »; свідоцтво про народження ОСОБА_3 , видане 04.01.1969 р. Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, з якого вбачається, його матір`ю була ОСОБА_5 . Але він не зміг надати нотаріусу свідоцтво про народження його батька ОСОБА_2 , в якому зазначено, що його матір`ю була ОСОБА_8 , оскільки це свідоцтво втрачено батьком під час евакуації з окупованої частини Херсонської області.

На звернення з приводу надання відомостей щодо актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з інформацією про його матір начальник Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське листом від 10.01.2023 р. за № 09/20.24-31 повідомила, за даними Державного Реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відсутній, оскільки місцем народження є Російська Федерація, Іркутська область, м. Братьк-6, ст. Осинівка. Реєстр не містить відомості про акти цивільного стану, до були зареєстровані компетентними органами іноземних держав. Заявнику роз`яснено право встановлення факту родинних відносин між фізичними особами судом в порядку окремого провадження та додатково повідомлено, що відповідно до даних Державного Реєстру актів цивільного стану громадян зареєстровані: актовий запис про шлюб № 488 від 10.10.1968 р. на ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Актовий запис про народження № 32 від 11.01.1969 г. на ОСОБА_3 , зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Отже, заявник фактично не може одержати чи відновити в органах реєстрації актів цивільного стану документи, які посвідчують, що ОСОБА_4 зареєстрована матір`ю його батька ОСОБА_2 (зокрема, актовий запис про народження ОСОБА_2 чи дублікат свідоцтва про його народження), відповідно він не може в позасудовому порядку встановити факт родинних відносин між рідними братами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та між ним і рідним дядьком ОСОБА_3 для оформлення спадщини.

Суд вважає, що факт родинних відносин між ОСОБА_2 , те що він є рідним братом, а заявник ОСОБА_1 , є рідним племінником ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , знайшов своє підтвердження наданими до матеріалів справи доказами.

Так, зазначений вище факт родинних відносин підтверджено наданими заявником доказами по справі - копією свідоцтва про народження, з якого вбачається, що його батьком є ОСОБА_2 ; копією свідоцтва про шлюб, укладений 10.10.1968 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 із зміною прізвища дружини з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_10 »; копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 , з якого вбачається, що його матір`ю була ОСОБА_5 ; копіями свідоцтв про смерть ОСОБА_5 , ОСОБА_3 (оригінали зазначених свідоцтв знаходяться у заявника), листом начальника Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське В. Медяник від 10.01.2023 р. за № 09/20.24-31Є з інформацією про наявні актові записи; копіями сімейних фотокарток, на яких заявник зображений разом з батьком ОСОБА_2 , дядьком ОСОБА_3 , бабусею ОСОБА_5 , до яких для порівняння зовнішності долучено копію паспорту ОСОБА_3 ; двома чернетками автобіографій, написаних ОСОБА_3 власноручно 01.02.2000 р., 22.06.2012 р., в яких він зазначає склад сім`ї - мати ОСОБА_5 і брата ОСОБА_2 ; листівкою із поштовим штемпелем від 06.03.2000 року, якою його батько ОСОБА_2 поздоровляє мати із святом 8 березня, направленою ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , поясненнями свідків по даній справі - ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ,які в судовому засіданні підтвердили факт родинних відносин між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_3 .

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства.

Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне між собою.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Водночас, Верховний Суд України у своєму листі від 01.01.2012 року вказує на те, що сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб`єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме: тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов`язки; якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку доказам, суд, на підставі внутрішнього переконання, вважає їх достовірними, оскільки їх свідчення узгоджуються між собою та за взаємним зв`язком із вищевказаними письмовими доказами.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини.

Керуючись ст.ст.1, 2, 12, ч.2 ст.13, 81, 141, 174, 263-265, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 319 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Перша Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин, - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також те що він є рідним братом ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також факт родинних відносин між ОСОБА_1 , а також той факт, що він є рідним племінником ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати зі сплати судового збору у справі не відшкодовуються.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Сушкова Л. І.