Справа № 305/607/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 листопада 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Собослоя Г.Г., з участю секретаря Савинець В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Рахівського районного суду від 25 листопада 2022 року (у складі судді Ємчука В.Е.) за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

АТ «Сенс Банк» (надалі Банк) звернулося до суду з позовом у квітні 2022 р.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 456 від 06.09.2006 р. у розмірі 24 211,28 доларів США та сплачений позивачем судовий збір.

На обґрунтування позовних вимог Банк зазначив, що 06.09.2006 р. між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком і ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 456, згідно з яким останньому надано кредит у розмірі 48386 доларів США. Позичальник узяв на себе зобов`язання повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування у сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

17.12.2012 р. між Акціонерним комерційний промислово-інвестиційним банком і Банком укладено договір відступлення прав вимоги, внаслідок якого відбулася заміна кредитора, а саме Банк набув статусу кредитора/стягувача за кредитним договором, позичальником якого був ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, що залишилася після смерті останнього, у тому числі на житловий будинок загальною площею 308,96 кв. м, що розташований по АДРЕСА_1 .

Про смерть позичальника Банк дізнався 28.09.2019 р. із листа-відповіді Рахівського районного ВДРАЦС.

16.10.2019 р. позивач направив вимогу-претензію до Рахівської державної нотаріальної контори, згідно з якою заявив кредиторську вимогу до спадкоємців ОСОБА_2 в розмірі 24211,88 доларів США.

Надалі Банк звертався із запитом до приватного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу Маріни А.С. із метою отримання інформації про спадкоємців ОСОБА_2 , яка не надала цієї інформації, у зв`язку з чим 08.07.2020 р. Банк звернувся до Рахівського районного суду із заявою про визнання спадщини відмерлою, проте ухвалою суду від 10.03.2022 р. по справі № 305/967/20 зазначену заяву було залишено без розгляду в зв`язку з тим, що на виконання ухвали суду від 13.12.2021 р. приватний нотаріус Маріна А.С. надала копію спадкової справи № 4/2013 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , згідно з якою спадкоємцем всього майна померлого є його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 , а отже вбачається спір про право, який в окремому провадженні не міг бути розглянутий.

Відповідач є таким, що прийняв спадщину після померлого позичальника, станом на дату звернення до суду договірні зобов`язання за кредитним договором залишилися не виконаними й заборгованість станом на 12.04.2022 р. складає 24211,88 доларів США, що по курсу НБУ становить 708316,13 гривні. Вартість предмета іпотеки (спадкового майна) відповідно до висновку про вартість майна становить 29660,16 доларів США.

Рішенням Рахівського районного суду від 25.11.2022 р. у задоволенні позову відмовлено.

Банк просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Стягнути судові витрати по сплаті судового збору. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-про смерть позичальника позивач дізнався 28.09.2019 р. із листа-відповіді Рахівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 1708/14.9-29/19, а 16.10.2019 р. позивач направив вимогу-претензію до Рахівської державної нотаріальної контори, згідно з якою Банк заявив кредиторську вимогу до спадкоємців ОСОБА_2 в розмірі 24 211,88 доларів США;

-станом на дату звернення до суду договірні зобов`язання за кредитним договором залишились невиконаними;

-спадкоємці не подали вчасно копію свідоцтва про смерть позичальника ОСОБА_2 та не повідомили про коло спадкоємців, сплачували кредит тривалий час після смерті позичальника, Банк вчасно звернувся до нотаріальної контори з вимогою до спадкоємців, тому нема підстав вважати, кредитора таким, що втратив право вимоги до спадкоємців.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

У судовому засіданні була присутня представник Банку ОСОБА_3 , відповідач і його представник були належним чином повідомленні про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомляли.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із того, що кредитор спадкодавця, яким у наших спірних правовідносинах був ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», був повідомлений про смерть позичальника ОСОБА_2 принаймні не пізніше 26.12.2011 р.

Зі спадкової справи № 4/2013 майна померлого ОСОБА_2 вбачається, що своїх вимог до спадкоємців ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» протягом шести місяців із дня смерті ОСОБА_2 не пред`явило.

Спадкоємці сплачували кредит до березня 2018 р., тобто зазначене вже підтверджує те, що ОСОБА_2 самостійно не сплачував кредит і кредитор, приймаючи кошти на погашення кредиту від спадкоємців, знав про смерть позичальника.

Надавши розрахунок заборгованості, в якому показані операції по погашенню кредиту за кредитним договором № 456 від 27.02.2007, позивач не надав доказів того, хто саме сплачував цей кредит (доказів, що цей кредит сплачував саме ОСОБА_1 ), не надав доказів врегулювання відносин спадкоємців із Банком (прийняття боргу спадкоємцем і оформлення нового договору чи змін до існуючого та нового графіку погашення кредиту), також, всупереч ч.3 статті 1281 ЦК України, чинної на час виникнення цих правовідносин, не пред`явили своїх вимог протягом одного року від дня настання вимоги, адже останній платіж внесений 13.02.2018 р., а цей позов пред`явлено лише 20.04.2022 р.

За таких обставин кредитор спадкодавця не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою статті 1281 ЦК України (чинної на день виникнення даних правовідносин), а отже він позбавлений права вимоги.

При цьому суд установив, що 06.09.2006 р. між «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 456, згідно з яким останньому надано кредит у розмірі 48386 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування 15% річних, кінцевий термін повернення - не пізніше вересня 2021 р. Погашення кредиту та процентів здійснюється позичальником щомісяця відповідно до графіку (додаток № 1). Кредит надається на ремонт житлового будинку.

17.12.2012 р. між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційний банком і Банком укладено договір відступлення прав вимоги, внаслідок якого відбулася заміна кредитора, а саме Банк набув статусу кредитора/стягувача за кредитними договорами та згідно з додатком 1 до договору про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012 р. указано кредитний договір № 456 від 06.09.2006 р., де позичальником є ОСОБА_2 , та іпотечний договір 456/456, предметом якого є житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 308,96 кв. м (житлова площа 121,0 кв. м).

Згідно з повідомленням Рахівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 28.09.2019 № 14.9-29/19 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що виконавчим комітетом Білоцерківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області складений відповідний актовий запис № 38 від 19.12.2011 р.

На виконання ухвали Рахівського районного суду від 13.12.2021 р. у справі № 305/967/20 приватний нотаріус Маріна А.С. надала копію спадкової справи № 4/2013 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , згідно з якою спадкоємцем всього майна померлого є його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 15.01.2013 р. звернувся до приватного нотаріуса Рахівського районного нотаріального округу Маріни А.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , і тоді ж була заведена спадкова справа.

Приватний нотаріус Рахівського районного нотаріального округу Маріна А.С. 21.01.2013 р. видала свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , який є сином померлого ОСОБА_1 .

Представник відповідача, заперечуючи проти задоволення цього позову, у відзиві зазначив, що завідуючий Рахівським БВ філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Ужгород» 26.12.2011 р. у листі № 02-10/1066 на ім`я дружини померлого позичальника ОСОБА_4 висловило співчуття з приводу смерті чоловіка ОСОБА_2 . Вказаний факт позивачем не спростовано.

Відповідно до статей 256, 257, частини першої статті 261 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила.

Статтею 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Як убачається із матеріалів справи, кредитний договір був укладений між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» і ОСОБА_2 06.09.2006 р.

Разом із тим, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 помер, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за вказаним договором до правонаступника позичальника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18) зроблено правовий висновок про те, що поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. […] Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Таким чином, колегія суддів відхиляє апеляційній довід Банку про те, що у спірних правовідносинах мало місце переривання строку позовної давності у зв`язку із вчиненням дій, що свідчать про визнання боргу (сплачували кредит тривалий час після смерті позичальника), оскільки до спірних правовідносин повинен застосовуватися строк, визначений статтею 1281 ЦК України, тобто строк, протягом якого кредитор може реалізувати своє право на пред`явлення вимоги спадкоємцям боржника.

Щодо правомірності відмови у задоволенні позовних вимог із підстав, визначених частиною четвертою статті 1281 ЦК України, колегія суддів зауважує наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що спадкоємцем ОСОБА_2 є його син ОСОБА_1 , який прийняв спадщину.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р

Під час розгляду справи позивач вказував, що про смерть позичальника йому стало відомо 28.09.2019 р. із листа-відповіді Рахівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 1708/14.9-29/19.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Разом із тим, положення зазначеної правової норми застосовуються у випадку дотримання кредитором положень статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Частиною першою-третьою статті 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Як видно з матеріалів справи, кредитор як мінімум 26.12.2011 р. знав про смерть позичальника ОСОБА_2 , оскільки у своєму листі висловлював співчуття дружині позичальника (а.с.106), та вказав, що з метою врегулювання ситуації, що складалася, просив надати копію свідоцтва про смерть, разом із тим до суду з позовною заявою новий кредитор звернувся 13 квітня 2022 р. (засобами поштового зв`язку), тобто з пропуском строку, встановленого статтею 1281 ЦК України.

Неповідомлення ОСОБА_1 позивача про смерть ОСОБА_1 не впливає на початок обчислення строку, встановленого статтею 1281 ЦК України, оскільки останній є не боржником у спірних правовідносинах, а спадкоємцем боржника.

Частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті.

Таким чином, враховуючи те, що позивач, будучи обізнаним про смерть позичальника, не звернувся у строк, визначений частиною другої статті 1281 ЦК України, до нотаріуса із вимогою кредитора до спадкоємців про сплату йому боргу спадкодавця ОСОБА_1 , колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про те, що позивач не пропустив строк, передбачений статтею 1281 ЦК України, не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.

Доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права й зводяться до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив таке з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Сенс Банк» залишити без задоволення.

2.Рішення Рахівського районного суду від 25 листопада 2022 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 01.12.2023 р.

Судді: