Провадження № 2/359/695/2023
Справа № 359/8574/22
УХВАЛА

26 вересня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головую чого судді - Муранової-Лесів І.В..

при секретарі - Івковій А.Л.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Шпакович О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою від повільністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ», треті особи: приватний виконавець Київського міського округу Крегул Іван Іванович, приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, ОСОБА_2 , про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, -

встановив:

27.07.2023 через систему «Електронний суд» від представника третьої особи ОСОБА_2 адвоката Колесніченка А.С. надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору на час розгляду справи (т.1 а.с.218-221).

Заява обґрунтована тим, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, та що у цій справі спірний виконавчий напис нотаріуса вже виконано, виконавче провадження щодо його виконання завершено, з огляду на що він як акт індивідуальної дії вичерпав себе шляхом його виконання і окремому оскарженню не підлягає. Позивач же, якщо вважає свої права порушеними, не позбавлений можливості звернутися до суду щодо оскарження дій виконавця під час виконання виконавчого напису у встановленому законодавством порядку, або ж звернутися з позовом до фінансової установи щодо стягнення безпідставно отриманих коштів, якщо сума заборгованості на думку позивача є спірною.

Позивач та його представник у судовому засіданні вважали, що подана заява задоволенню не підлягає та подали письмові заперечення (т.2 а.с.15-19). Зокрема звертають увагу на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Інші учасники справи на розгляд справи повторно не з`явилися, були повідомлені належним чином, у зв`язку з чим суд вважав можливим проводити розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши подану заяву, заслухавши заперечення позивача та його представника, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 522/8782/16-ц роз`яснив, що мається на увазі під відсутністю предмета спору.

Згідно роз`яснень поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Судова практика, зокрема Верховного Суду , переконливо свідчить про те, що позови про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають розгляду судами навіть і у разі його фактичного виконання.

Так, в постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі №201/9570/18 (провадження № 61-7299св21) зроблено висновок, що «нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій із метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача».

Позивач вправі обирати спосіб захисту свого порушеного права, який встановлений законом, у тому числі пред`явити позов лише щодо частини вимоги, право на яку він має. Зокрема, у разі задоволення позову щодо визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, позивач не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом щодо витребування нерухомого майна, відчуженого в результаті виконання такого виконавчого напису.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що подана заява є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 255, 259, 260, 353 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 - адвоката Колісниченка Артура Сергійовича про закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору відмовити.

Ухвала суду самостійному апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Муранова-Лесів