Справа №639/7073/23
Провадження №2-о/639/306/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року Жовтневий районний суду м. Харкова у складі головуючого судді Труханович В.В. розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року до Жовтневого районного суду м. Харкова із заявою звернувся ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до якої просив суд: встановити факт перебування ОСОБА_1 на військовій службі у Збройних Силах України під час навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого, у період з 31 липня 2002 року по 01 серпня 2006 року.

Заявник зазначив, що у період з 31.07.2002 року по 18.06.2007 року навчався на військово-юридичному факультеті державного ВУЗу IV рівня акредитації Національної юридичної академії України імені Я. Мудрого з денною формою навчання. Військово-юридичний факультет відноситься до єдиної системи військової освіти, як військовий навчальний підрозділ цивільного вищого навчального закладу згідно із переліком вищих навчальних закладів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.1997 №1410. Однак на п`ятому курсі навчання, а саме 01.08.2006 відповідно до п.п. 8-15 «Положення про проходження військової служби (навчання) за контрактом у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України №1053/2001 від 07.11.2001, Міністерством оборони України в особі начальника військово-юридичного факультету зі мною було укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України терміном на 5 років. 18.06.2007 після закінчення військово-юридичного факультету вищевказаного вищого навчального закладу, заявник повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію юриста та офіцера військового управління тактичного рівня ВОС850100, 850200, 850300 і наказом Міністра оборони України №561 від 18.06.2007 йому було присвоєно військове звання «лейтенант юстиції». Однак кадровим органом військово-юридичного факультету під час оформлення особової справи військовослужбовця до послужного списку стосовно початку військової служби внесено запис про зарахування до військової вислуги років лише з 01.08.2006 та не зараховано час навчання до військової вислуги з 31.07.2002. Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступного висновку. У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Частиною першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Абзацами 1, 7 пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суху України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 визначено, що при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, визначеному законом. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту початку перебування ОСОБА_1 на військовій службі у Збройних силах України, а саме з 31 липня 2002 року по 01 серпня 2006 року, заявник обґрунтовує необхідністю зарахування періоду навчання в Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого до військової служби у Збройних Силах України. При цьому зазначає, що під час оформлення особової справи, кадровим органом військово-юридичного факультету національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого, ОСОБА_1 було зроблено запис до послужного списку стосовно початку військової служби, тільки період навчання на п`ятому курсі, з 01 серпня 2006 року. Згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини, під доступом до правосуддя розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ. Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, в тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами. Конституційний Суд України зазначив, що КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів. Згідно положень ст. 4 КАС України, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір Публічна служба діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування. Аналіз викладеного свідчить про те, що військова служба є публічною службою. Пунктом 2 частини 1 статті 19 КАС України регламентовано, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. Враховуючи суть заявлених ОСОБА_1 вимог, їх обґрунтування та суб`єктний склад спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Разом з тим, у випадку відмови суб`єкта владних повноважень, заявник вправі оскаржити такі дії в порядку адміністративного судочинства. Аналогічна правова позиція закріплена Верховним Судом у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №509/823/16-ц, у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 415/932/21. Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. З огляду на викладене суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Керуючись ст. ст. 186, 260, 261 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 07.12.2023

Суддя В.В.Труханович