Справа № 953/3452/23
Провадження № 2/953/2815/23
05 грудня 2023 року м. Харків
Київський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Бобко Т.В.,
секретар судового засідання Полякова М.Р.,
учасники справи:
представник позивача адвокат Гончаренко Наталія Андріївна,
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом цивільної справи за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,
Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 27 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задоволений повністю; зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 153380,00 гривень в рахунок відшкодування завданої внаслідок залиття квартири матеріальної шкоди, 3000,00 гривень в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням оцінки вартості збитків, 10000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та 1663,80 гривень в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору.

У порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гончаренко Н.А. звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила вирішити питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу та стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 гривень. В обґрунтування вказаної заяви представник зазначив про наступні обставини. Так, представником позивача у позовній заяві зазначалось про попередній (орієнтовний) розмір судових витрат на правову допомогу: витрати на правничу допомогу на суму від 15 000,00 гривень. 02.10.2023 клієнтом ОСОБА_1 і адвокатом Гончаренко Н.А. підписано акт приймання-передачі наданих послуг №2, за яким вартість наданих послуг становить 15 000 гривень без ПДВ, яку 02 жовтня 2023 року сплачено клієнтом. Орієнтовний розмір судових витрат був зазначений позивачем у позовній заяві, на який відповідачем не надано жодних зауважень та/або заперечень проти розміру витрат на правову допомогу, як і обґрунтувань щодо зменшення вартості судових витрат. На підставі зазначеного, представник позивача просить здійснити розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та покласти на відповідача витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу у повному обсязі, оскільки саме бездіяльність і необережне поводження з сантехнічними приладами ОСОБА_2 спонукали зверненню ОСОБА_1 до суду із відповідною позовною заявою.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, останньою надана заява про розгляд питання щодо ухвалення додаткового рішення по справі за їх відсутності.

Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про день час та розгляду питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у судове засідання не з`явилась, про причини неприбуття суд не повідомила.

Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Під час розгляду цивільної справи представник позивача зробив заяву про надання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну (правничу) допомогу, які поніс позивач у зв`язку з розглядом цивільної справи у розмірі 15000 гривень, у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

У передбачений законом строк представник позивача звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 гривень. В обґрунтування зазначених витрат надала суду: Договір про надання правової допомоги №21 від 21 лютого 2022 року, укладений між ОСОБА_1 і адвокатом Гончаренко Н.А.; Додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги №21 від 21 лютого 2022 року від 26 серпня 2022 року, якою визначено фіксовану суму гонорару адвоката за надання правничої допомоги, а саме: 5 000 гривень - аналіз документів, що стосуються спору, аналіз судової практики по аналогічних справах для формування правової позиції, складання та підготовку до суду позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої залиттям квартири; 2 500,00 гривень - за кожне судове засідання (з урахуванням часу, витраченого на дорогу, приїзд адвоката до суду); 1 000 гривень - за 1 годину роботи при складанні інших процесуальних документів; Додаткову угода №2 до договору про надання правової допомоги №21 від 21 лютого 2022 року від 26 грудня 2022 року, якою продовжено термін дії Договору про надання правової допомоги № 21 від 21.02.2022 до 31 грудня 2023 року включно; акт приймання-передачі наданих послуг №2 від 02 жовтня 2023 року з детальним описом наданих адвокатом послуг та їх вартості; рахунок №15 від 02 жовтня 2023 року та платіжну інструкцію №2307813 від 02 жовтня 2023 року щодо сплати 15000 гривень ОСОБА_1 на рахунок адвоката Гончаренко Н.А. в рахунок надання правничої допомоги згідно акту приймання-передачі наданих послуг.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи №953/3452/23, вважає заяву представника позивача ОСОБА_3 такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, і суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування гонорару за надання правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (справа № 12-171гс19)).

За змістом статті 137 ЦПК України Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, виходячи з наведених правових положень, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

За змістом статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Відповідач ОСОБА_2 не надала жодних пояснень з приводу вирішення питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу, не висловила своїх міркувань та заперечень з приводу поданої представником позивача заяви, своїм правом щодо звернення із клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу також не скористалась.

Зі змістом вищевказаних правих норм, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг).

Отже, якщо сторона документально доведе, що вона понесла витрати на правову допомогу, а саме: надасть договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату цих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Судом встановлено, що 21 лютого 2022 року між ОСОБА_1 та адвокатом Гончаренко Н.А. укладений Договір №21 про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат зобов`язався надати клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених Договором, а клієнт зобов`язався оплатити адвокату надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. 26 серпня 2022 року між вказаними сторонами укладена Додаткова угода №1, а 26 грудня 2022 оку Додаткова угода №2, які також підписані сторонами.

Акт приймання-передачі наданих послуг №2 підписаний ОСОБА_1 та адвокатом Гончаренко Н.А. 02 жовтня 2023 року. Зі змісту вказаного акту вбачається, що з 0 адвокатом надано, а клієнтом отримано наступні юридичні послуги: 27.04.2023-02.05.2023 аналіз документів, що стосуються спору, аналіз судової практики по аналогічних справах для формування правової позиції, складання позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої залиттям квартири, направлення позову з додатками відповідачу та до Київського районного суду міста Харкова вартістю 5000 гривень; 07.06.2023 та 03.07.2023 участь у судових засіданнях (з урахуванням часу, витраченого адвокатом на прибуття до суду) вартістю по 2500 гривень за кожне засідання; 14.07.2023 складання та подання до суду заяви про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, направлення заяви відповідачу вартістю 1000 гривень; 31.07.2023 та 27.09.2023 участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції вартістю по 1500 гривень за кожне засідання; 02.10.2023 підготовка, складання та подання до суду заяви про розподіл судових витрат на правничу допомогу, направлення заяви відповідачу вартістю 1000 гривень, а всього на суму 15000 гривень.

02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 сплатила 15000 гривень на рахунок адвоката Гончаренко Н.А. за умовами договору про надання правових послуг та акту приймання-передачі.

Разом з тим, на думку суду, не всі визначені адвокатом витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованаими та доведеними щодо необхідності їх надання у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг.

Так, на переконання суду, наведені адвокатом докази є об`єктивними й такими, що підтверджують надання позивачу правничої допомоги адвокатом за всі перелічені в акті приймання-передачі послуги, окрім участі адвоката в режимі відеоконференції у судовому засіданні 31 липня 2023 року вартістю 1500 гривень. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, судове засідання, призначене на 31 липня 2023 року не відбулось у зв`язку з неможливістю підключення відеоконференції з технічних причин та було знято з розгляду цих підстав, про що свідчить довідка секретаря судового засідання від 31 липня 2023 року.

Щодо інших наданих адвокатом послуг, на переконання суду, наведені докази є об`єктивними й такими, що підтверджують надання позивачу правничої допомоги адвокатом Гончаренко Н.А. у розмірі 13500 гривень.

Із матеріалів справи та наданих представником позивача документів на підтвердження несення позивачем витрат по сплаті правничої допомоги адвоката вбачається, що такі дії представника відповідають умовам договору про надання правової допомоги. Витрати на правничу допомогу є співмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) в межах розгляду даної справи, з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, а також з обсягом, наданих адвокатом послуг та значенням справи для сторони. При цьому така сума витрат повністю відповідає розміру гонорару, визначеному сторонами в Додатковій угоді №1 до договору. .

У постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 734/2313/17 (провадження № 61-7550св19) Верховний Суд наголосив, що «гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Зазначене повністю узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 27 квітня 2023 року по справі № 755/11605/21.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 137, 141, 247, 270 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Ухвалити додаткове рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13500 (тринадцять тисяч п`ятсот) гривень в рахунок витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Суддя Т.В. Бобко