Провадження № 2/734/734/23 Справа № 734/3049/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 листопада 2023 року смт Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Бараненка С.М.,

за участю:

секретаря судових засідань Чумак Н.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Козелець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

із позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, до суду звернувся ОСОБА_1 .

Позов мотивований тим, що позивач не може успадкувати спадкове майно, так як відсутні правовстановлюючі документи.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, до суду надійшли письмові заяви останніх про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги визнать у повному обсязі.

Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 .

На день смерті вона була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві, довідкою ЖБК «Теремки 2» № 41/0618 від 25 червня 2018 року.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, в тому числі, входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , що належав ОСОБА_4 як члену колгоспного двору.

Домоволодіння відносилося до категорії колгоспних дворів, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживала ОСОБА_4 . Житловий будинок 1968 року забудови, зареєстрований в погосподарській книзі за особовим рахунком № НОМЕР_2 , про що свідчить виписка із погосподарської книги Козелецької селищної ради № 94 від 26 червня 2023 року.

Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,3783 га з цільовим призначенням для ведення підсобного сільського господарства, що належить позивачу на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 819, виданого 25.11.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.

Спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , є її рідні внуки позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Спадкова справа до майна померлої № 2/2018 від 11.08.2018 року заведена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Любарською Н.В. ( АДРЕСА_3 ).

Спадкоємці, 25 листопада 2019 року уклали між собою договір про поділ спадщини, за яким у спадщину переходить наступне майно:

- до ОСОБА_1 земельна ділянка площею 0,3783 га, кадастровий номер :74:048:0004, цільове призначення - для ведення підсобного сільського господарства, місце розташування за адресою: АДРЕСА_2 ;

- до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 земельна ділянка площею 0,2224 га, кадастровий номер :74:049:0002, цільове призначення - для ведення підсобного сільського господарства, місце розташування за адресою: АДРЕСА_2 ; земельна ділянка площею 0,4343 га, кадастровий номер :74:127:1174, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування за адресою: Чернігівська область, Козелецький район, Сираївська сільська рада та земельна ділянка площею 2,3709 га, кадастровий номер :74:092:0174, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування за адресою: Чернігівська область, Козелецький район, Сираївська сільська рада, в рівних частках кожній.

Цей договір став підставою для видачі сторонам свідоцтв про право на спадщину за законом.

Оскільки документів про право власності на будинок, який належав спадкодавцю як члену колгоспного двору, на час укладання договору про поділ спадщини не було, то вказане майно не вносилось в договір, але оскільки земельна ділянка під будинком перейшла позивачу, то передбачалось, що і нерухоме майно, розташоване на ній перейде позивачу, зважаючи на те, що норми ст. 120 ЗК України закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. При з`ясуванні цього питання приватний нотаріус Любарська Н.В. порадила власноруч написати та допомогла сформулювати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заяви.

В тексті заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 25 листопада 2019 року зазначено, що вони на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (сім) не претендують та не мають заперечень щодо оформлення права власності на весь будинок на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки відповідно до договору про поділ спадщини від 25 листопада 2019 року земельна ділянка під цим будинком перейшла у власність до нього. До заяв були додані власноруч засвідчені копії паспортів громадянина України заявників, на копії паспорта ОСОБА_2 міститься напис «для оформлення хати».

Родинні відносини між позивачем та спадкодавцем підтверджуються:

- свідоцтвом серія НОМЕР_3 від 31 березня 1961 року про народження батька позивача (запис російською мовою) ОСОБА_5 , актовий запис № 47, батьками зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ;

- свідоцтвом серія НОМЕР_4 від 17 квітня 1970 року про народження (запис російською мовою) ОСОБА_8 , актовий запис № 67, батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

Батько позивача ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 від 05 червня 2013 року.

Зважаючи на розбіжності в написанні прізвища їх сім`ї в документах ОСОБА_11 , позивач звернувся до Українського бюро лінгвістичних експертиз, де отримав експертний висновок № 056/1283-а/2 від 15 листопада 2019 року. В ньому зазначено, що прізвища ОСОБА_12 та ОСОБА_13 попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах є ідентичними. Розбіжності між документальними записами прізвища українською мовою виникли при його міжмовних (українсько-російському й російсько-українському) перетвореннях і зумовлені непослідовним застосуванням етимологічного й транслітераційного підходів.

Згідно довідки Комунального підприємства «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради № 131 від 05 червня 2023 року право приватної власності на житловий будинок в АДРЕСА_2 в КП не зареєстровано. Інвентаризаційна вартість будівель та споруд станом на 05 червня 2023 року складає 79545,00 грн.

Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 виготовлений станом на 05 червня 2023 року КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради УРСР від 26 березня 1991 року № 885-12 набрав чинності Закон України «Про власність».

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени колгоспного двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Із 1979 року в Україні (УРСР) погосподарський облік у сільських Радах народних депутатів здійснювався за особливою формою статистичного обліку. Згідно п. 1 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СССР 13 квітня 1979 №112/5, документами погосподарського обліку для сільських Рад народних депутатів, зокрема, є форма № 1 «Погосподарська книга».

Відповідно до п. 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СССР 12.05.1985 № 5-24/26, ці книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності.

Пунктами 18, 40 Вказівок 1979 року та пунктами 18, 39 Вказівок 1985 року передбачено, що погосподарська книга складається, зокрема, із розділу: «Споруди, які є особистою власністю господарства», у якому записуються дані про житловий будинок, назву інших споруд і рік їх будівництва.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального (господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу і Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції), будинки ж, розташовані у селах, реєстрації не підлягали.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Норми ст. 120 ЗК України закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки ,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, виходячи з вищезазначеного і у зв`язку з тим, що позивач позбавлений можливості відновити свої права у позасудовому порядку та з метою захисту законних прав та інтересів позивача, суд вважає за можливе, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 25, 319, 373, 1217-1223, 1233-1236, 1268, 1270 ЦК України, ст. 4, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_2 .

Судові витрати з відповідачів не стягувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Козелецький районний суд Чернігівської області до Чернігівського апеляційного суду.

Головуючий суддя С.М. Бараненко