Справа № 183/1696/23
№ 2/183/2042/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2023 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д. І.,
з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
09 лютого 2023 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалося на те, що 16 листопада 2010 року між Банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № б/н., на підставі якого Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 40 000,00грн., з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Зі своєї сторони, Банк виконав всі умови підписаного договору, надав ОСОБА_1 кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 19 січня 2023 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 30 817,78 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 25 209,96 грн. в т.ч.: заборгованості за поточним тілом кредиту 0,00 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту 25 209,96 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками 0,00 грн.; заборгованості за простроченими відсотками 5 607,82 грн.; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України - 0,00 грн.; пені - 0,00 грн.; комісії - 0,00 грн.
Зазначену суму, а також судові витрати в розмірі 2 684,00 грн. позивач просить стягнути з відповідача на його користь.
Ухвалою суду від 23лютого 2023 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" не з`явився, згідно заяви просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд задовольнити позов, у разі повторної неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи наведене, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши надані позивачем докази, дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 16 листопада 2010 року ОСОБА_1 підписав заяву № б/н. на отримання кредитної карти. У той же час, в заяві відсутні відомості про те, який вид картки отримав відповідач. Крім того, заявою не передбачено базової процентної ставки по кредиту, зокрема в заяві відсутні відомості про розмір комісії та неустойки за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, а також відсотків нарахованих на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.
В той же час, 17 листопада 2010 року відповідач підписав та ознайомився з довідкою про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», відповідно до якої процентна ставка на місяць складає 2,5% (тобто 30,00% на рік). Базова процентна ставка нараховується на залишок непростроченої заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів на рік. Порядок погашення заборгованості здійснюється щомісячним платежем в розмірі 7,0% від суми заборгованості, але не менше 50,00 грн.; строк щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним. Комісія за зняття коштів складає 4,0% від суми операції. У разі порушення позичальником термінів платежів за будь-якими із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш як на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. та 5,0 % від суми заборгованості. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості нараховується з розрахунку пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) це базова процентна ставка за договором/30, що нараховується за кожен день прострочення кредиту, та пеня (2) це 1,0% від заборгованості, але не менше 30,00 грн. в місяць, що нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочення по кредиту або відсотків 5 і більше днів при утворенні прострочення на суму від 50,00 грн. і більше.
Позивачем на підтвердження отримання відповідачем кредиту зі встановленим вище розміром ліміту надано довідку, згідно якої 06 жовтня 2010 року Банком було видано відповідачу кредитну картку № НОМЕР_1 , строк дії якої до 10/14, зі встановленим на неї 28 жовтня 2009 року початковим кредитним лімітом в розмірі 3 000,00 грн., яка 22 лютого 2012 року була перевипущена на картку № НОМЕР_2 , зі строком дії до 05/15 зі встановленим на неї 24 лютого 2012 року кредитним лімітом в розмірі 2500,00 грн., який Банком поступово збільшувався та 03 жовтня 2018 року становив 40 000,00 грн., а 27 травня 2020 року вже був зменшений до 0,00 грн.
Таким чином, при укладенні кредитного договору та отримання відповідачем кредитної картки, виникли кредитні зобов`язання у відповідача перед банком.
У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення.
До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.
Банк виконав вимоги кредитного договору і надав відповідачу кредитні кошти в зазначеному розмірі.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 526 ч. 1, 527 ч. 1, 530 ч. 1 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 610 ч. 1, 612 ч. 1 ЦК України).
Звертаючись до суду з позовом, Банк посилався на те, що у зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на 19 січня 2023 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 30 817,78 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 25 209,96 грн. в т.ч.: заборгованості за поточним тілом кредиту 0,00 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту 25 209,96 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками 0,00 грн.; заборгованості за простроченими відсотками 5 607,82 грн.; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України - 0,00 грн.; пені - 0,00 грн.; комісії - 0,00 грн.
Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку і діє до останнього календарного дня вказаного місяця.
За умовами укладеного кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 отримав кредитну картку № НОМЕР_1 , яка неодноразово перевипускалась, зі строком дії останньої до 09/21. Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку.
Зазначені обставини підтверджуються довідкою про видані кредитні картки та випискою по рахункам відповідача.
Крім того, з виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 станом на 23 січня 2023 року вбачається, що останній06 жовтня 2010 року отримав кредитну картку, строк дії якої до 10/14, зі встановленим на неї 28 жовтня 2009 року початковим кредитним лімітом в розмірі 3 000,00 грн., яка 22 лютого 2012 року була перевипущена на картку № НОМЕР_2 , зі строком дії до 05/15 зі встановленим на неї 24 лютого 2012 року кредитним лімітом в розмірі 2 500,00 грн., який Банком поступово збільшувався та 03 жовтня 2018 року становив 40 000,00 грн., а 27 травня 2020 року вже був зменшений до 0,00 грн. Статкартка неодноразово перевипускалась, строк дії останньої перевипущеної картки до 09/21. Відповідач користувався кредитною карткою регулярно до 21 травня 2020 року. Останній платіж по кратці здійснив через додаток Приват24 22 лютого 2022 року на суму 1 843,00 грн. В подальшому Банком нараховувались відсотки за користування кредитними коштами.
Банківська виписка має статус первинного документу, що вбачається з Переліку типових документів, затвердженого наказом МЮУ від 12.04.12 р. №578/5, відповідно до якого, до первинних документів, які фіксують факт виконання господарської операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.
Вирішуючи питання по суті заявлених вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом договором, суд виходить з наступного.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Зокрема, суд звертає увагу, що до кредитного договору Банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.
Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Зазначена правова позиція міститься і в постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16).
Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладання між сторонами у належній формі кредитного договору, оскільки надані позивачем Умови та Правила отримання банківських послуг не містять відомостей про дату їх прийняття та затвердження, а також підпису відповідача, тому позивачем не доведено, що під час підписання анкети про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку відповідач була ознайомлена саме з цими Умовами та Правилами, а тому суд не може прийняти їх належний та допустимий доказ.
В той же час, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
У свою чергу, з наданого позивачем розрахунку та змісту позовної заяви (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) вбачається, що розрахунок тіла кредиту серед іншого включає в себе заборгованість за поточним тілом кредиту та прострочену заборгованість за тілом кредиту.
За таких обставин суд погоджується з доводами позивача про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника даної суми.
Заборгованість за тілом кредиту - витрати клієнта за рахунок кредитного ліміту, заборгованість за простроченим тілом кредиту - це заборгованість за тілом кредиту, строк сплати якого минув, тобто це частина витраченого клієнтом кредитного ліміту, яка вже має бути погашена клієнтом станом на конкретну дату.
З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за тілом кредиту у стовпчику «тіло кредиту на звітну дату» поступово переходить до наступного стовпчика «тіло кредиту прострочене на звітну дату». Відповідачем не вносились грошові кошти вчасно та в повному розмірі, в результаті чого заборгованість за тілом кредиту перейшла в розряд прострочених.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача належить стягнути суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 25 209,96 грн., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту.
Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, суд приходить до такого висновку.
Як вже зазначалося вище, 16 листопада 2010 року ОСОБА_1 підписав заяву № б/н на отримання кредитної карти. Проте, в заяві відсутні відомості розмір базової процентної ставки по кредиту.
В той же час, 17 листопада 2010 року відповідач підписав та ознайомився з довідкою про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», відповідно до якої процентна ставка на місяць складає 2,5% (тобто 30,00% на рік). Базова процентна ставка нараховується на залишок непростроченої заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів на рік. Порядок погашення заборгованості здійснюється щомісячним платежем в розмірі 7,0% від суми заборгованості, але не менше 50,00 грн.; строк щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним.
Згідно з частиною третьою статті 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Суд зауважує, що порядок застосування змінюваної процентної ставки визначений ч. 4-6 ст. 1056-1 ЦК України.
Зокрема, договором має бути врегульовано періодичність збільшення процентної ставки, умови і порядок такого збільшення, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, максимальний розмір збільшення процентної ставки. Повідомлення про збільшення відбувається письмово, не пізніше ніж за 15 днів до дати збільшення.
Як зазначено в правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року у справі № 6-1374цс17, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.
Такої ж позиції притримується Верховний Суд у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 389/3409/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 127/1673/17 та від 19 лютого 2020 року у справі № 629/737/17.
Як вбачається, позивачем не було дотримано вказаних вимог закону при укладанні договору з відповідачем, Банком поступово збільшено в односторонньому порядку розмір процентної ставки з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року до 34,8%, з 01.04.2015 року по 19.01.2023 року до 43,20%,про що не було погоджено між сторонами в Анкеті-заяві та довідці про умови кредитування.
Таким чином, суд вважає неправомірним підвищення Банком процентної ставки за користування кредитними коштами за договором № б/н від 16 листопада 2010 року, починаючи з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року до 34,8%, з 01.04.2015 року по 19.01.2023 року до 43,20%, на рік.
Так, з розрахунків заборгованості проведених станом на 31 жовтня 2015 року, станом на 30 червня 2019 року та станом на 19 січня 2023 року вбачається, що коли процентна ставка становила 2,5% на місяць (тобто 30,00% річних) з 16.11.2010 року по 29.08.2014 року включно, заборгованість по процентах становила 64,35 грн., а вже після, як вважає суд, неправомірного підвищення процентної ставки з 01.09.2014 року до 43,20% на рік, заборгованість по процентах вже становила 5 607,82 грн.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по процентам за період з 01.09.2014 року по 19.01.2023 року не підлягають задоволенню, оскільки вказаний розрахунок в цій частині проведений позивачем з порушенням умов кредитування за підвищеною процентною ставкою.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 29.08.2014 року включно (останній день застосування Банком процентної ставки в межах обумовленого у договорі позичальника розміру, тобто не більше 30,00% на рік) заборгованість за процентами становить 64,35 грн. Тому з урахуванням наведеного вище, вимоги про стягнення заборгованості за процентами в період з 17.11.2010 року по 29.08.2014 року включно в розмірі 64,35 грн. підлягають задоволенню.
Зокрема, суд звертає увагу на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користуванням кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).
Як було вже встановлено вище, строк дії перевипущеної кредитної картки до 09/21 (тобто до 30.09.2021 року).
Суд не бере до уваги розрахунок позивача щодо розміру заборгованості по процентам за користування кредитом за період неправомірного підвищення процентної ставки до 43,20 % на рік, а саме з 01.09.2014 року по 30.09.2021 року, оскільки вказаний розрахунок в цій частині проведений позивачем в межах строку кредитування, але з порушенням умов кредитування за підвищеною процентною ставкою.
Крім того, суд не бере до уваги розрахунок за період з 01.10.2021 року по 19.01.2023 року, оскільки вказаний розрахунок проведений позивачем поза межами строку кредитування.
Уточнений розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитом із застосуванням процентної ставки 2,5 % на місяць (тобто 30,00% на рік) в межах строку кредитування, який би суд міг перевірити, визнати його вірним та погодитися з ним позивачем не надано, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
При цьому, згідно з частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача належить стягнути суму заборгованості за кредитом в розмірі 25 274,31 грн., яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту 25 209,96, заборгованості за простроченими відсотками за період з 17.11.2010 року по 29.08.2014 року 64,35 грн., а в задоволенні іншої частини позовних вимог належить відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274, 276, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 16 листопада 2010 року в розмірі 25 274,31грн. (двадцять п`ять тисяч двісті сімдесят чотири грн. 46 коп.), яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту 25 209,96, заборгованості за простроченими відсотками за період з 17.11.2010 року по 29.08.2014 року 64,35 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати у розмірі 2 684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн. 00 коп.).
В задоволенні іншої частини вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", відмовити.
Учасники справи:
- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне рішення суду складено 23 листопада 2023 року.

Суддя Д. І. Городецький