ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

05 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/24483/21

Провадження № 22-ц/4820/1295/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

під час проведення підготовки до апеляційного розгляду цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 травня 2023 року про залишення без задоволення клопотання про залучення малолітнього ОСОБА_2 до участі у справі, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору (суддя Салоїд Н.М.), за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні дитини та за об`єднаним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Борщагівська сільська рада Бучанського району Київської області, про визначення способів участі матері дитини у її вихованні та спілкуванні із нею,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 травня 2023 року клопотання представника ОСОБА_1 про залучення малолітнього ОСОБА_2 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залишено без задоволення.

З такою ухвалою не погодився ОСОБА_1 , який в інтересах малолітнього ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що дитині сторін на час розгляду питання виповнилось лише 10 років, тому він не має процесуальних прав та обов`язків, зроблений з неправильним застосуванням та порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, як зазначено в апеляційній скарзі, відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів; у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах; відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною; жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Посилаючись на ч. 1 ст. 59 ЦПК України апелянт вказує на те, що права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Посилаючись на ч. 2 ст. 154 СК України ОСОБА_1 підкреслює, що батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

Викладене, на думку апелянта, свідчить про те, що дитина, якій виповнилось 10 років, так само має право на звернення до суду через свого законного представника, в даному випадку - батька, відтак, у суду були відсутні підстави для відмови ОСОБА_1 як законному представнику ОСОБА_2 у залученні останнього до розгляду справи як третьої особи із самостійними вимогами щодо предмету спору.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга разом з доданими матеріалами підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (рішення від 20 лютого 2014 року у справі «Shishkov v. Russia», заява 26746/05, § 110).

У ч. 1 ст. 353 ЦПК України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. У цьому переліку відсутня така ухвала, як залишення без задоволення клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи.

Ухвали суду першої інстанції про залишення без задоволення клопотання про залучення особи до участі у справі в якості третьої особи не можуть бути оскаржені в апеляційному порядку до ухвалення судового рішення по суті спору й окремо від цього рішення.

Згідно ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, вона не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції (п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України).

Право на апеляційне оскарження ухвал суду учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення щодо суті спору й окремо від такого рішення.

Велика Палата Верховного Суду, зокрема й у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 (провадження № 14-190 цс 19), звертає увагу на те, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Така мета є легітимною.

В свою чергу в ухвалі Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» (Skorik v. Ukraine) зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, якої намагаються досягти.

Правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц (провадження № 14-205цс18), від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц (провадження № 14-259цс18), у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 522/18296/14-ц (провадження № 14-62цс19).

Колегія суддів враховує, що обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не передбачених у ч. 1 ст. 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентується процесуальним законом. Звертаючись із апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може виступати самостійним об`єктом апеляційного оскарження, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у п. 4 ч. 5 ст. 357 цього Кодексу.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не може бути прийнятою до розгляду і повертається апелянту, оскільки її подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 127/13362/13-ц (провадження 61-14123св19).

Разом з тим, апеляційний суд наголошує, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Керуючись п. 4 ч. 5 ст. 357, 389 ЦПК України, апеляційний суд -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 травня 2023 року про залишення без задоволення клопотання про залучення малолітнього ОСОБА_2 до участі у справі, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору у справі №686/24483/21, повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк