МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 485/611/23
Провадження № 22-ц/812/1188/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Крамаренко Т.В., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання Стрілець К.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства « Універсал Банк» на заочне рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Квєтка І.А., в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2023 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання банківських послуг у розмірі 10342,68 грн та понесені судові витрати на оплату судового збору.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що "Monobank" - це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

Умови і правила обслуговування в AT «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. Витяг з Умов та паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank в редакції від 30.03.2020 по 22.04.2020 року додаються до позову.

Згідно із п. 1 Розділу 1 «Терміни та визначення» Умов Мобільний додаток MONOBANK (в подальшому може використовуватися як Мобільний додаток, Мобільний додаток MONOBANK, Мобільний додаток MONO) - сервіс Банку в рамках банківського продукту MONOBANK | Universal Bank, що дозволяє надавати Клієнтові банківські послуги - через смартфон за допомогою мобільного додатку

Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 Розділу І Умов Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування Платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов Договору в тому числі, платіжної системи MasterCard|Visa, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України

Згідно із п.п. 2.3. п.2 Розділу І Умов, Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України Договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит (пункт 5 "Надання та обслуговування кредиту" розділу II "Умови випуску та користування Платіжними картками, розділ IV "Фабрика розстрочок"; договору банківського вкладу (депозиту) (Розділ V "Загальні умови Депозиту MONOBANK). До відносин між Сторонами (в тому числі з питань внесення змін до Договору) застосовуються у відповідних частинах положення законодавства щодо договорів, елементи яких містяться у Договорі.

Відповідно до п.п. 5.3 та 5.8.1 Розділу І Умов Клієнт погоджується, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визнаються вчиненими Клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. Клієнт може скористатися послугами Банку через Мобільний додаток та інші канали обслуговування в Інтернет для отримання інформації та здійснення операцій.

П.п. 2.1., 2.4., 2.5. 2.7 пункту 2 розділу II Умов визначено, що для надання послуг Банк видає Клієнту Картку. Підписанням Анкети-заяви клієнт і банк укладають Договір про надання банківських послуг "Monobank". Датою укладення Договору є дата підписання Клієнтом Анкети-заяви та отримання Картки.

Платіжна карта передається Клієнту не активованою. Платіжна картка активується Банком: (І) при додаванні інформації з картки в Мобільний додаток з авторизацією за номером телефону, або (II) при активації Клієнтом віртуальної картки в Мобільному додатку.

З метою ідентифікації Клієнта при проведенні операцій з використанням Картки при активації Картки встановлюється ПІН-код. ПІН-код є аналогом власноручного підпису Клієнта. Клієнт погоджується, що використання карти і правильного ПІН-коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя Платіжної картки.

Платіжна картка є дійсною до останнього дня місяця року, зазначеного на її лицьовій стороні, якщо інше не передбачено Договором. Закінчення дії Платіжної картки не призводить до припинення дії Договору.

На суму наданого кредиту банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту, з розрахунку 365/366 календарних днів у році, за процентними ставками, зазначеними в Тарифах. Також процентна ставка за Кредитом на календарний місяць, наступний за звітним, вказується банком у мобільному додатку.

За порушення строків сплати щомісячного мінімального платежу Клієнт сплачує Банку відсотки в подвійному розмірі від базової процентної ставки, зазначеної в Тарифах, що діє на дату нарахування відсотків. Відсотки в подвійному розмірі, замість базового розміру процентної ставки, зазначеного в Тарифах, нараховуються від суми загальної заборгованості з моменту виникнення заборгованості під час дії пільгового періоду за карткою, внаслідок не внесення щомісячного мінімального платежу в повному обсязі, або за кожен календарний день поточного календарного місяця, в якому Клієнт своєчасно не вніс щомісячний мінімальний платіж за звітний місяць після закінчення дії пільгового періоду за карткою.

У разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за Кредитом вважається простроченою (Істотне порушення Клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої заборгованості Банк нараховує, а Клієнт сплачує штраф у розмірі згідно із Тарифами, але не більше 50 % від суми, одержаного Клієнтом Кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001 % річних.

У випадку якщо істотне порушення Клієнтом зобов`язань не буде усунуто протягом строку, зазначеного у пункті 5.18., Кредит стає у формі «на вимогу», а Банк не пізніше наступного робочого дня за допомогою Мобільного додатку направляє Клієнту Вимогу про повне повернення всієї суми заборгованості за кредитом (з урахуванням відсотків) та нарахованих штрафних санкцій. З моменту направлення Вимоги і до повного погашення на залишок суми заборгованості нараховується штраф у розмірі 100 грн. та пеня у розмірі 6,4% на місяць за кожен день прострочення виконання.

Відповідно п.5.22. п. 5 Розділу II Умов кредит збільшується на суму заборгованості - Договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому Банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами з цього Договору.

21 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 21.04.2020 року та встановивши мобільний додаток monobank отримав розрахункову карту НОМЕР_1 .

Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку зазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови.

Окрім того, в Анкеті позичальник підтверджує, що усе листування щодо цього договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору (п.11).

Отже, 21 квітня 2020 року між AT «Універсал Банк» та відповідачем укладено Договір, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 100000,00 грн, з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4% річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8% річних).

АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п. 5.16 п. 5 Розділу II Умов, відбулось Істотне порушення Клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 03 березня 2023 року направив відповідачеві повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості.

Проте, відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим та відповідно до п. 5.18, 5.19 кредит став у формі «на вимогу».

На залишок простроченої заборгованості Банк нараховував неустойку, передбачену Тарифами.

На підставі вищезазначеного, загальний розмір заборгованості ОСОБА_2 перед AT «Універсал Банк» за Договором станом на 17.05.2023 року становить 10 342,68 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 10 342,68 грн; загальний залишок заборгованості за відсотками - 0,00 грн; заборгованість за пенею та комісією 0,00 грн; заборгованість за порушення грошового зобов`язання - 0,00 грн.

Заочним рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2023 року позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 21 квітня 2020 року у розмірі 1777,75 грн та судові витрати у розмірі 461,34 грн 34 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив із того, що 21 квітня 2020 року між АТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг "Monobank". Згідно з укладеним договором АТ "Універсал Банк" відкрив ОСОБА_1 поточний рахунок і випустив платіжну картку з встановленим кредитним лімітом.

Положеннями Анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі - Договір).

У анкеті-заяві позичальника нарахування процентів, пені, штрафів, комісії не зазначено.

Згідно з наданим розрахунком, заборгованість відповідача перед Банком за вказаним кредитним договором, яку просить стягнути позивач, становить 10342,68 грн, що є загальним залишком заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) (а.с. 16-17).

Проаналізувавши положення ст. ст. 626, 628, 633, 634, 638, 526, 1048, 1054, 1055,1056-1 ЦК України, а також те, що Тарифи "Чорна картка monobank" та Умови та правила обслуговування фізичних осіб в АТ "Універсал Банк", які надані на підтвердження позовних вимог позивачем, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, що анкета-заява на отримання кредитної картки не містить посилання на конкретні умови кредитування, порядок повернення кредиту, що свідчить про відсутності належних доказів, які б достовірно підтверджували прийняття представлених банком умов та тарифів відповідачем.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, та що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 18 травня 2022 року у справі №697/302/20 за позовом АТ «Універсал Банк» до фізичної особи про стягнення заборгованості, який є обов`язковим до застосування.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з ОСОБА_1 слід стягнути на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість по тілу кредиту в розмірі 1777,75 грн, за відрахування сплачених відповідачем на користь Банку відсотків у розмірі 8564,93грн згідно розрахунку заборгованості, нарахування яких не передбачено умовами договору.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 8564,93 грн та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що Умови і правила обслуговування фізичних осіб в AT «Універсал Банк» крім того, що надавались та були отримані відповідачем у мобільному додатку, перебувають в загальному доступі, розміщені на офіційному сайті фінансової установи та, в розумінні ст. 641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Згідно скріншоту з сайту https://www.monobank.ua/terms вбачається, що правила в редакції від 30.03.2020 року були дійсні в період з 30.03.2020 року по 22.04.2020 року.

Анкету-заяву клієнтом було підписано 21.04.2020 року, відповідно саме в цей період були дійсні правила в редакції від 30.03.2020 року. Отже відповідач на час підписання анкети-заяви не міг бути ознайомлений з будь-якими іншими правилами.

Також, в самому мобільному додатку на постійній основі містяться тарифи. Таким чином, з використанням власного пін-коду відповідач по справі має цілодобовий доступ до тарифів та реальну можливість з ними ознайомлюватись.

Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, яка не враховує специфіку договору monobank. Він не є договором ПАТ КБ «Приват Банк», оскільки проект «monobank» не є ідентичним кредитним карткам, виданим ПАТ КБ «Приват Банк» (так в правилах ПАТ КБ «Приват Банк» відсутні дати прийняття правил, дати затвердження правил, що позбавляло суди можливості визначити часовий діапазон дії таких правил чи внесення змін. Такі правила не надавались в мобільному додатку).

Крім того, ОСОБА_1 весь період активно користувався платіжною карткою, наявними на ній коштами, а саме з 21.04.2020 р. по 17.05.2023 p., періодично здійснював їх часткове погашення, тим самим, на думку апелянта, визнавав факт існування договірних зобов`язань перед AT «Універсал Банк» в межах банківської послуги «monobank».

Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцією - є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Аналогічну позицію сформував ВС у своїй постанові по справі № 127/23910/14-ц від 23 грудня 2020 року.

Тому, AT «Універсал Банк» вважає доведеним існування між сторонами по справі договірних зобов`язань та суми боргу, яка вказана і в розрахунку заборгованості і в позовній заяві.

На підтвердження обставин, що відповідач протягом 2020-2023p.p. продовжував користуватись карткою банком до матеріалів справи додатково долучається виписка про рух коштів по картці за період з 21.04.2020 р. по 17.05.2023 р.

Таким чином, висновок суду про те, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, не є підставою для відмови в позові у цій частині, оскільки п. 2 Анкети - заяви від 21.04.2020 року чітко визначено, що ця Анкета-заява разом із умовами і правилами обслуговування в AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» у разі надання банківських послуг щодо продуктів (MONOBANK I Universal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms - тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають Договір про надання банківських послуг.

Звертаючись з позовом про стягнення заборгованості, Банк подав до суду Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, витяг з тарифів банку, витяг з умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, які є належними, достовірними та достатніми доказами.

Проте, поверхневий та формальний підхід суду до необхідності дослідження поданих доказів, на думку апелянта, призвів до помилкових висновків про те, що необхідно частково задовольнити позовну заяву.

Посилаючись на викладене, а також повторюючи доводи позовної заяви, АТ «Універсал Банк» просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи. У такому випадку судове засідання відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України не проводиться.

Про розгляд справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином. Відповідач в силу приписів ч.1 та 2 ст. 131 ЦПК України також вважається повідомленим про час і місце розгляду справи, оскільки повістка повернулася до суду з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою. Крім того, з метою інформування його про дату розгляду справи на офіційному веб-сайті судової влади України було опубліковано оголошення про дату розгляду справи.

Переглянувши справу за наявними в ній та доданими доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).

Рішення суду зазначеним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Перевіряючи правильність висновків суду щодо вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, апеляційний суд виходить з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Судом було встановлено, що між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг від 21 квітня 2020р., відповідно до якого відповідачу видано кредитну картку з кредитним лімітом у розмірі до 100000грн. з можливістю його коригування. АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» виконав умови цього договору та надав відповідачу у користування кредитні кошти, а відповідач, отримавши у користування ці кошти, не виконав своїх зобов`язань щодо їх повернення, внаслідок чого утворилася заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі за розрахунком банку 10341,68 грн.

Крім того, приймаючи рішення у справі, суд виходив з того, що анкета-заява до договору про надання банківських послуг, яка підписана відповідачем, не містить інформації щодо погодженого розміру відсотків, пені, штрафів, комісії, які застосовується у разі невиконання чи неналежного виконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором.

Тарифи "Чорна картка мonobank" та Умови та правила обслуговування фізичних осіб в АТ "Універсал Банк", які надані на підтвердження позовних вимог позивачем, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), тому суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, що анкета-заява на отримання кредитної картки не містить посилання на конкретні умови кредитування, порядок повернення кредиту, що свідчить про відсутності належних доказів, які б достовірно підтверджували прийняття представлених банком умов та тарифів відповідачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що Тарифи "Чорна картка мonobank" та Умови та правила обслуговування фізичних осіб в АТ "Універсал Банк", які надані на підтвердження позовних вимог позивачем, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).

Однак, згідно анкети-заяви від 21 квітня 2020 року, яка підписана відповідачем, ОСОБА_1 просив відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт згідно додатку до анкети-заяви. У цій анкеті-заяві передбачено право банку на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та порядок сповіщення про це боржника; пільговий період за користування кредитним лімітом, який становить до 62 днів, а також те, що у разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка 3,2% на місяць. В той же час, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру (а. с. 15).

Не зважаючи на це, суд першої інстанції приймаючи рішення помилково виходив з того, що анкета-заява від 21 квітня 2020 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, що призвело до прийняття неправильного рішення, у зв`язку з чим воно підлягає зміні в частині визначення суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ УНІВЕРСАЛ БАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Враховуючи зміст анкети-заяви від 21 квітня 2020р., суд у порушення вимог ст. 81 ЦПК України з урахуванням повноважень суду не врахував те, що оскільки сторонами було погоджено, зокрема процентну ставку за користування кредитом у разі виходу боржника із пільгового періоду (62дня), то суду слід було визначити й стягнути таку заборгованість відповідно до положень закону та підписаної відповідачем анкети-заяви.

Підписавши вказану анкету-заяву, відповідач відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору та взяв на себе відповідні зобов`язання.

Крім того, з виписки руху коштів за рахунком вбачається, що відповідач отримав та використовував кредитні кошти після підписання анкети-заяви, вносив кошти на погашення заборгованості, далі неодноразово порушувала умови договору, бо не сплачувала обов`язкові платежі у встановлені строки, що і стало підставою для звернення до суду.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

З огляду на викладене, суд належним чином не дослідив надані банком докази видачі відповідачу кредиту, користування ним кредитними коштами, що доведено відповідними розрахунками, не врахував, що зазначені докази відповідачем не спростовано, що є його, а не суду, процесуальним обов`язком.

Приймаючи рішення у справі, колегія суддів виходить з того, що 21 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-Заяву про надання банківських послуг, в якій сторони погодили право банку на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та порядок сповіщення про це боржника; пільговий період за користування кредитним лімітом, який становить до 62 днів, а також те, що у разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка 3,2% на місяць.

Вказані докази свідчить про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення статті 638 ЦК України.

Отже, матеріали справи свідчать про наявність між сторонами кредитних правовідносин на підставі анкети- заяви від 21 квітня 2020 року, тобто кредитного договору, який був укладений сторонами шляхом підписання відповідачем анкети-заяви.

Для здійснення операцій з отримання та повернення кредиту відповідач на підставі названого договору отримав картку.

Згідно виписки про рух коштів за рахунком, відповідач активно користувався платіжною карткою, наявними на ній коштами та періодично здійснював їх часткове погашення.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо доведеності факту погодження сплати процентів за користування кредитними коштами.

Оскільки відповідач уклав кредитний договір з позивачем та отримав кредитні кошти від банку, він зобов`язаний повернути їх та сплатити проценти за користування кредитними коштами.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором у відповідача станом на 17.05.2023 року має заборгованість 10342,68 грн, яка складається з загального залишку заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10342,68 грн.

Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідає умовам, передбаченим в анкеті-заяві, що підписана відповідачем, а також сумам, отриманим відповідачем та відображеним в виписці про рух коштів по рахунку.

При цьому колегія суддів враховує те, що виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом МЮ України №578/5 від 12.04.2012р., має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі.

Крім того, слід врахувати, що у постанові НБУ № 705 від 05.11.2014р. «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» також зазначено, що документи за операціями з використанням електронних платежів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.

За такого враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також умови кредитування, викладені в анкеті-заяві, наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного кредиту, яка складається з заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10342,68 грн,

З урахуванням викладеного суд, правильно встановивши, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, помилково стягнув заборгованість за мінусом сум, які були зараховані банком на погашення зобов`язання по сплаті відсотків у розмірі 8564,93грн., а тому рішення суду підлягає зміні в частині суми, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з 1777грн. 75 коп. до 10342 грн. 68 коп.

Зазначене свідчить, що оскаржене рішення суду першої інстанції частково ухвалене без додержання норм матеріального права.

Відповідно до частини четвертої статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Тому рішення суду підлягає зміні як в частині суми, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з 1777,75грн. до 10342,68грн., так і в частині мотивів задоволення вимог позивача.

Позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею та комісією та штрафів позивачем заявлено не було.

При прийнятті рішення у справі колегія суддів враховує також правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у справі № 342/180/17 (постанова від 03 липня 2019 року).

Крім того, колегія суддів вважає, що суд помилково у даній справі застосував правові висновки, викладені в Постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20, так як у цій справі правовий висновок викладений з урахуванням того, що анкета- заява не містила погодження сторонами умов щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення чи ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подачу позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2684грн. Оскільки позовні вимоги задовольняються у повному розмірі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на сплату судового збору за подачу позову у розмірі 2684грн.

Крім того, при подачі апеляційної скарги позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 4026грн. Проте, виходячи з оскаржуваної суми, мав сплатити судовий збір у сумі 3334грн. Оскільки його апеляційна скарга в частині визначення суми, яка підлягає стягненню з відповідача задоволена, то судовий збір за подачу апеляційної скарги також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, але в сумі 3334грн.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови та збільшивши суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» з 1777грн. 75 коп. до 10342 грн. 68 коп., а також суму судового збору з 461,34 грн. до 6018грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 06 грудня 2023 року