Справа № 278/4629/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Мороз К. Г., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з вище вказаною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог вказали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) із земель колективної власності, сільськогосподарського підприємства «Полісся» розміром 3,97 га в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату серії ЖТ № 0142736, що виданий Житомирською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі рішення № 185 від 02.07.1977 року та зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 326.

Позивачі для отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно звернулись до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Силіної Н. В., однак отримали відмову, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

У зв`язку з наведеним, позивачі просять суд визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за законом на частку кожному на земельну частку (пай) із земель колективної власності, сільськогосподарського підприємства «Полісся» розміром 3,97 га в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату серії ЖТ № 0142736, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Позивачами подано заяву про розгляд справи за їх відсутності; позовні вимоги підтримали та просять задовольнити (а.с. 27).

Представником Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області подано заяву про розгляд справи без його участі; при вирішення справи по суті поклався на розсуд суду (а.с. 34).

Розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8), є матір`ю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 32-35).

Згідно довідки виконавчого комітету Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 693 від 22.08.2023 року (а.с. 12) ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЖТ № 0142736 на підставі рішення Житомирської районної державної адміністрації від 02.07.1997 року № 185 у тому, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Полісся» (с. Старошийка Високопічської сільської ради Житомирського району Житомирської області) розміром 3,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), про що свідчить запис № 326 у Книзі реєстрацій сертифікатів, на право на земельну частку (пай).

Відповідно до довідки № 525/02-14 від 19.06.2023 року, виданої приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Силіною Н. В. (а.с. 9), згідно спадкової справи № 151/2023 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно є спадкоємцями за законом померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 їх матері ОСОБА_3 ; інші спадкоємці відсутні.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.06.2023 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Силіною Н. В. відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне спадкове майно з причини відсутності документу, який підтверджує право власності померлої на право на земельну частку (пай) (сертифікату на право на земельну частку (пай) (а.с. 11).

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до приписів ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1296 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1296 ЦК України).

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), районною державною адміністрацією. Такими документами, також є:

- свідоцтво про право на спадщину;

- рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

З огляду на наведене, враховуючи те, що позивачі є спадкоємцями померлої, зважаючи на відсутність у позивачів можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на майно у нотаріуса або в уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, суд вважає за потрібне задовольнити позовну заяву та визнати за позивачами право власності на спадкове майно за законом.

Позивач не заявляє вимог про стягнення судових витрат, тому суд це питання не вирішує.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-83, 89, 141 ЦПК України, ст. ст. 392, 1216, 1218, 1296 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право на 1/2 земельну частку (пай), із земель, які перебувають у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства "Полісся", розміром 3,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0142736, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 326.

Визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право на 1/2 земельну частку (пай), із земель, які перебувають у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства "Полісся", розміром 3,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0142736, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 326.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 06 грудня 2023 року.

Суддя О. М. Дубовік