рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

25 жовтня 2023 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

судді Заверюха В.О., при секретарі Задорожна Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати договір купівлі-продажу укладений 01.02.2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо 4/100 частин житлового будинку, що знаходяться по АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме: 4/100 частин житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 та складається в цілому з житлового будинку - літ.«А», загальною площею 1577,16 кв.м., житловою площею - 508,56 кв.м., сараїв - літ.«Б», «В», «К», «О», «Т», «У», «С», «Ч», гаражів - літ.«Ж», «І», «М», «П», «Ф», споруд- №1,3-7. Склад 4/100 частин вказаного житлового будинку - літ.«А»: 20-1 - коридор, 20-2 санвузол, 20-3 - кухня, 20-4 - житлова, 20-5 - житлова, 20-6 - балкон, загальною площею 44,18 кв.м., житловою площею - 30,98 кв.м..

Короткий зміст та обґрунтування позову

01.02.2023 року ОСОБА_2 , як продавець та ОСОБА_1 , як покупець уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: 4/100 частин житлового будинку, що знаходяться по АДРЕСА_1 . Вказане нерухоме майно належить відповідачу на праві приватної власності, що підтверджується договором дарування будинку від 07.04.2000 року, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Тітовою Т.С., зареєстрований в реєстрі за №2076. Сторони повністю виконали умови договору купівлі-продажу: позивач сплатила грошові кошти у розмірі зазначеному в договорі, а відповідач передала правовстановлюючі документи позивачу на нерухоме майно та який в подальшому мали намір нотаріально посвідчити. Однак, відповідач ухиляється від посвідчення договору купівлі-продажу в нотаріальному порядку, як вказує позивач в позовній заяві, вона неодноразово зверталась до відповідача з метою нотаріального посвідчення письмового договору купівлі-продажу нерухомого майна, але відповідач ухиляється, тому позивач просить визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнати за нею право власності на вищевказане нерухоме майно. Вказані обставини порушують її права у зв`язку із чим вона не має можливості здійснити реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке набула на підставі договору купівлі-продажу.

Рух справи у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.10.2023 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Позивач в судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву, в якій підтримує позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просить справу розглянути без її участі.

Відповідач в судове засідання не зявилась, також подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає та просить справу розглянути без її участі.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно ст.81 ЦПК Україникожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

В судовому засіданні встановлено, що 01.02.2023 року ОСОБА_2 , як продавець та ОСОБА_1 , як покупець уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: 4/100 частин житлового будинку, що знаходяться по АДРЕСА_1 . Вказане нерухоме майно належить відповідачу на праві приватної власності, що підтверджується договором дарування будинку від 07.04.2000 року, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Тітовою Т.С., зареєстрований в реєстрі за №2076.

Сторони повністю виконали умови договору купівлі-продажу: позивач сплатила грошові кошти у розмірі зазначеному в договорі, а відповідач передала правовстановлюючі документи позивачу на нерухоме майно. Між сторонами було досягнуто згоди щодо подальшого нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, однак на теперішній час договір належним чином не оформлено в зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від посвідчення договору купівлі-продажу в нотаріальному порядку.

Згідно ч.1 ст.209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до ч.1 ст.657 ЦК договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку ( квартири ) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Статтею 220 ЦК України визначено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Зважаючи на те, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна та всі істотні умови договору купівлі-продажу погоджені та виконані сторонами в повному обсязі, є підстави для визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: 4/100 частин житлового будинку, що знаходяться по АДРЕСА_1 , укладеного 01.02.2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але одна із сторін (продавець) ухилилася від його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст.41 Конституції України та вимог Закону України «Про власність» власник вправі володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном за власним розсудом, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Власник може передавати майно безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам та вимагати усунення будь-яких порушень свого права. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Жодний державний орган не має права втручатися у здійснення власником правомочностей щодо володіння, користування й розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ніш документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

На виконання п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України зазначено, що заходи досудового врегулювання спору вживались. Позивач неодноразово спілкувалась із відповідачем, але договір купівлі-продажу до цього часу нотаріально не посвідчено. Судом встановлено всі обставини, на які послався в позові позивач і вони підтверджуються матеріалами справи.

Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст.ст.328, 392, 657 ЦК України, так як право власності вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ніш документа, який засвідчує його право власності.

На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, визнавши договір купівлі-продажу дійсним та право власності на нерухоме майно за позивачем.

Керуючись ст.ст.4, 12-13, 211, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу укладений 01.02.2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо 4/100 частин житлового будинку, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на нерухоме майно, а саме: 4/100 частин житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 та складається в цілому з житлового будинку - літ.«А», загальною площею 1577,16 кв.м., житловою площею - 508,56 кв.м., сараїв - літ.«Б», «В», «К», «О», «Т», «У», «С», «Ч», гаражів - літ.«Ж», «І», «М», «П», «Ф», споруд- №1,3-7. Склад 4/100 частин вказаного житлового будинку - літ.«А»: 20-1 - коридор, 20-2 санвузол, 20-3 - кухня, 20-4 - житлова, 20-5 - житлова, 20-6 - балкон, загальною площею 44,18 кв.м., житловою площею - 30,98 кв.м..

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Заверюха В.О.