ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/2324/23
номер провадження 2/695/991/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Ватажок-Сташинської А.В.,

за участю: секретаря судового засідання Біліченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулось АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УНІВЕРСАЛ БАНК» (далі позивач) з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 30.06.2023 відкрито провадження у справі за даним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 09.10.2023 у зв`язку з надходженням до суду інформації про те, що відповідач у даній справі ОСОБА_1 з 24.02.2022 не проживає за адресою місця своєї реєстрації, у зв`язку з виїздом за кордон з малолітніми дітьми через вторгнення РФ в Україну, зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України надати суду до 07.11.2023 інформацію щодо перетину кордону України громадянкою України ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, дати про виліт (виїзд) з території України та приліт (приїзд) на територію України.

Позовна заява з додатками, ухвала суду про відкриття провадження у справі та судова повістка у судове засідання, призначене на 28.07.2023 направлялись на адресу місця реєстрації відповідача, надану відділом «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Золотоніської міської ради Золотоніського району Черкаської області на запит суду у порядку ст. 187 ЦПК України, однак рекомендоване повідомлення повернулось до суду з відміткою органу поштового зв`язку з відміткою про неможливість вручення поштового відправлення адресату адресат відсутній за вказаною адресою.

Судова повістка на судове засідання, призначене на 13.09.2023, яка направлялась судом також на вказану вище адресу згідно з відмітками на рекомендованому повідомленні 31.08.2023 була вручена батькові відповідача ОСОБА_3

13 вересня 2023 року на адресу суду від ОСОБА_3 надійшла заява, в якій останній вказує, що ОСОБА_1 з 24.02.2022 не проживає за адресою місця своєї реєстрації, у зв`язку з виїздом за кордон з малолітніми дітьми через вторгнення РФ в Україну.

Відповідно до наданої на виконання ухвали суду від 09.10.2023 Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформації станом на 13.10.2023 востаннє громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетнула державний кордон України 10.03.2023 виїхала за межі території України у пункті пропуску Чоп (Тиса).

Відомості щодо фактичного місця перебування відповідачки станом на час звернення позивача з даним позовом до суду та станом на час розгляду даної справи в суді у суду відсутні.

Враховуючи наявну в матеріалах справи інформацію щодо неперебування відповідачки у даній справі громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на час звернення позивача з даним позовом до суду, ухвалою суду від 07.11.2023 визнано обов`язковою явку представника позивача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» у судове засідання у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відкладено судове засідання з розгляду даної цивільної справи до 09 год 30 хв 05.12.2023.

04 грудня 2023 року представником позивача надано до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає.

Відповідачка у судове засідання не прибула.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Враховуючи підстави та предмет спору, суд зазначає про таке.

Згідно з вимогами ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.9 ст.28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Згідно з ч.10 ст.28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем у справі є громадянка України, яка відповідно до наданої 29.06.2023 відділом «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Золотоніської міської ради відповіді на запит суду в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

13 вересня 2023 року на адресу суду від ОСОБА_3 надійшла заява, в якій останній вказує, що ОСОБА_1 з 24.02.2022 не проживає за адресою місця своєї реєстрації, у зв`язку з виїздом за кордон з малолітніми дітьми через вторгнення РФ в Україну.

Відповідно до наданої на виконання ухвали суду від 09.10.2023 Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформації станом на 13.10.2023 востаннє громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетнула державний кордон України 10.03.2023 виїхала за межі території України у пункті пропуску Чоп (Тиса).

З наведеного вбачається, що у суду відсутні відомості щодо фактичного місця перебування відповідачки станом на час звернення позивача з даним позовом до суду та станом на час розгляду даної справи в суді.

Таким чином на підставі викладеного вище, та враховуючи, що під час перебування за кордоном особа перебуває під юрисдикцією іншої держави, суд зауважує, що дана цивільна справа є справою з іноземним елементом.

Визначення поняття «іноземний елемент» наведено у пункті 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право». Іноземний елемент ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм:

- хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;

- об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави;

- юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Загальні правила підсудності судам України цивільних справ з іноземним елементом визначені у ст. 75 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження по справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави такої підсудності відпали або змінились, крім випадків, передбачених у ст. 76 цього Закону.

Згідно з ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», в якій містяться підстави для визначення підсудності справ судам України, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, зокрема, якщо на території України відповідач має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме майно чи нерухоме майно, на яке можна покласти стягнення, або знаходиться філія або представництво юридичної особи - відповідача; якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні.

Водночас, враховуючи факт перебування відповідачки за межами території України та відсутність відомостей щодо її фактичного місця перебування, що унеможливлює належне повідомлення останньої про дату, час та місце судового розгляду справи, суд зазначає про таке.

Відповідно до ст. 498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Аналогічна норма передбачена і статтею 80 Закону України «Про міжнародне приватне право», де зазначено, що у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Крім того, згідно зі ст. 3 Закону України «Про міжнародне приватне право», якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору.

У рамках Гаазької конвенції з питань цивільного процесу Україна має отримувати допомогу від таких країн як Білорусія, Бельгія, Болгарія, Канада, Китай, Кіпр, Чехія, Данія, Єгипет, Естонія, Фінляндія, Франція, Німеччина, Греція, Угорщина, Ірландія, Ізраїль, Італія, Японія, Латвія, Литва, Люксембург, Мексика, Нідерланди, Норвегія, Польща, Португалія, Корея, Румунія, Росія, Словаччина, Словенія, Іспанія, Шрі-Ланка, Швеція, Швейцарія, Туреччина, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії, США, Венесуела, Антигуа і Барбуда, Багами, Барбадос, Ботсвана, Кувейт, Малаві, Пакистан, Сан-Марино і Сейшели.

Статтею 1 Конвенції встановлено, що кожна договірна держава призначає центральний орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 - 6.

Згідно зі ст. 5 Конвенції, якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.

Відповідно до ст. 7 Конвенції, типові умови формуляра, доданого до цієї Конвенції, у всіх випадках обов`язково мають бути складені французькою або англійською мовами. Вони можуть при цьому бути складені офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуючої Держави. Відповідні пробіли заповнюються або мовою запитуваної держави, або французькою чи англійською мовами.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22 січня 2020 року у справі №309/1748/18, розглядаючи правовідносини про розірвання шлюбу з іноземним елементом, суд має перевірити наявність між Україною та державою, громадянами якої є сторони у справі, двостороннього договору про правову допомогу у сімейних та цивільних справах. Якщо такий договір існує застосовуються його положення (які матимуть пріоритет над внутрішнім законодавством України).

У разі якщо у відносинах з запитуваною державою відсутній чинний міжнародний договір України, доручення надсилається Міністерству юстиції України для його направлення через дипломатичні канали (згідно з абз. 3 п. 2.6 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації від 27.06.2008 № 1092/5/54 ).

Згідно з п. 2.3 розділу ІІ Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та ДСА України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України.

Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову. У відповідних випадках документи, що підлягають врученню, можуть бути складені або перекладені на ту мову, яку, як є підстави вважати, розуміє особа, якій необхідно вручити документи.

Таким чином, саме на позивача покладається обов`язок забезпечити подання до суду належно оформлених, перекладених, нотаріально посвідчених документів, після чого вони надсилаються судом у порядку повідомлення, визначеного Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень», затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації від 27 червня 2008 року № 1092/5/54, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 02 липня 2008 року № 573/15264.

Враховуючи вищевикладене, виникає необхідність вручення документів по справі відповідачці на території іншої держави.

Оскільки відповідачка є громадянкою України та станом на час вирішення даної справи перебуває за межами території України, та у суду відсутні відомості щодо її фактичної адреси місця проживання, то позивачу слід вказати більш конкретне місце приживання відповідачки та надати в двох примірниках належним чином засвідчений переклад позовної заяви та усіх додатків до неї на офіційну мову запитуваної держави, для вручення їх відповідачці за місцем проживання (перебування).

Вказані обставини перешкоджають суду належним чином повідомити відповідачку про розгляд справи та, в майбутньому, ухваленню рішення, яке б відповідало чинному законодавству.

Суд звертає увагу позивача на те, що оформлення документів для їх можливого використання як за кордоном, так і на території України є проставлення апостиля, запровадженого Гаазькою Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, до якої приєдналися більше ніж 90 країн (Австрія, Сполучене Королівство Великобританії, Данія, Італія, Іспанія, Греція, Німеччина, Португалія, Південна Корея, США, Франція, Швейцарія, Швеція та інші).

Водночас, з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 240 ЦПК України, у зв`язку неявкою в судове засідання відповідача, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання та необхідності надання позивачем завіреного належним чином перекладу позовної заяви з додатками на мову країни місця перебування відповідача з метою його належного повідомлення про розгляд даної справи, наявні підстави для відкладення судового засідання.

Керуючись ст. 76-99, 189, 196, 197, 198, 223, 240, 260, 261, 353, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відкласти судове засідання з розгляду цивільної справи № 695/2324/23 за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до 14 год 15 хв 08.01.2024.

Зобов`язати АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УНІВЕРСАЛ БАНК» надати суду до 08.01.2024 в двох примірниках належним чином засвідчений переклад позовної заяви та усіх додатків до неї на офіційну мову запитуваної держави, для вручення їх відповідачці за місцем проживання (перебування) з метою її належного повідомлення про розгляд даної справи.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

У судове засідання викликати осіб, які беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська