ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4667/23 Справа № 213/2486/21 Суддя у 1-й інстанції - Князєва Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Хейло Я. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року м.Кривий Ріг

Справа № 213/2486/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Хейло Я.В.,

суддів Мірути О.А., Тимченко О.О.,

сторони:

позивач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» ,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2021 року у цивільній справіза позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яке постановлено суддею Князєвою Н.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 09 грудня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2021 року Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернулось до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого посилалась на те, що Товариство є суб`єктом господарювання з виробництва,транспортування тапостачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності та населення в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідач є власником нежитлового приміщення №1 за адресою: АДРЕСА_1 .

10 березня 2021 року на адресу реєстрації відповідача по АДРЕСА_2 позивачем направлено два екземпляри Договору та лист з проханням у 20-денний термін підписати Договори, один з яких повернути на адресу АТ «Криворізька теплоцентраль».

Відповідач отримав зазначене відправлення, однак не направив на адресу позивача ні підписаний примірник Договору, ні зауважень щодо проекту Договору.

Позивач зазначає, що відповідач не виконав свого обов`язку як споживача теплової енергії укласти відповідний договір з позивачем.

Будинок АДРЕСА_1 є багатоповерховим житловим, опалення приміщення № 1 зазначеного будинку здійснюється через внутрішньобудинкову систему опалення, а отже відповідач фактично отримував теплову енергію.

Відповідач продовжує ухилятися від укладення договору на постачання теплової енергії, оплату за бездоговірне споживання теплової енергії не здійснює, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

У зв`язку з викладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за період з 11.10.2013 року по 14.04.2021 року у сумі 112527,41 грн. Здійсни розподіл судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2021 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за безпідставно набуту теплову енергію задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за безпідставно набуту теплову енергію за адресою: АДРЕСА_3 у розмірі 112527 (сто дванадцять тисяч п`ятсот двадцять сім) гривень 41 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду,посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити у відповідній часині нове рішення , яким задовольнити позов частково в межах позовної давності встановленою діючим законодавством у три роки з дня звернення позивача до суду. В іншій частині позову відмовити. Вирішити питання щодо стягнення з позивача судового збору та витрат на правничу допомогу.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що жодного документу з суду відповідач не отримував, у зв`язку з чим був позбавлений можливості надати відзив, пояснення по справі, заяву про застосування позовної давності в межах трьох років.

Вказує, що він дійсно є власником нежитлового приміщення, яке отримав у спадок, яке використовувалось, як кафе.

З моменту, як відповідач став власником, претензій стосовно сплати поточних платежів, тим паче заборгованості, з боку позивача не було.

Заперечує, щодо отримання від позивача документів.

Зазначає, що нежитлове приміщення відповідач надає в оренду за договорами оренди, в яких зазначено , що комунальні платежі повинні сплачувати орендарі.

Просить застосувати позовну давність у три роки з дня пред`явлення позову, а саме з 07.07.2019 року - 07.07.2021 року, надавши до апеляційної скарги відповідну заяву.

Крім того, просить стягнути з позивача на його користь судові витрати у вигляді судового збору 3405 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 9500 грн.

Узагальнення доводів та заперечень інших учасників справи

Позивач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що апеляційна скарга не обґрунтована та її слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як законне на обґрунтоване.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

АТ «Криворізька теплоцентраль» надає послуги з постачання теплової енергії на території Інгулецького району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.11,12).

ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення загальною площею 58,7 кв.м. вбудованого в перший поверх житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Дата прийняття рішення про державну реєстрацію 09 січня 2011 року (а.с.14).

Відповідач зареєстрованийза адресою: АДРЕСА_2 (а.с.51).

Листом АТ «Криворізька теплоцентраль» від 10.03.2021 року ОСОБА_1 як власнику вищевказаного нежитлового приміщення направлялось два екземпляра Договору купівлі-продажу теплової енергії №1952, з проханням підписати їх та повернути екземпляр договору на адресу товариства (а.с.15). Додатками до договору є обсяги та порядок постачання теплової енергії Споживачу, умови припинення постачання теплової енергії, дислокація (а.с.15-22). Відповідно до вказаних додатків до договору купівлі-продажу теплової енергії видно, що загальна площа нежитлового приміщення 58,7 м.кв. Обсяг теплової енергії на опалення вказаного нежитлового приміщення становить 0,0062 Гкал/год.

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 отримав направлені йому позивачем документи 19.03.2021 року (а.с.23). Однак договір купівлі-продажу теплової енергії між сторонами не укладено.

Встановлено, що позивачем регулярно надавалися комунальні послуги до будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується актами про підключення та відключення теплоносія, а також відповідними рішеннями виконавчого комітету Криворізької міської ради про початок за закінчення опалювального сезону (а.с. 24-46).

Згідно з наданим до суду розрахунком споживання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_3 , за період з 11 жовтня 2013 року по 14 квітня 2021 року значиться заборгованість в розмірі 112527,41 грн. Обсяг спожитої теплової енергії склав 71,23 Гкал (а.с.8-10).

Позиція апеляційного суду

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду міста Кривого РогуДніпропетровської областівід 09 грудня 2021 року - скасувати та ухвалити нове.

Мотиви з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову складає 112 527,41 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Згідно частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

В розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією № 1198, споживачем теплової енергії є фізична особа, яка є власником будівлі (орендодавцем) або суб`єктом підприємницької діяльності або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору.

Відповідно до Закону України "Про теплопостачання", теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Пунктом 4 Правил встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. У разі викупу частини приміщень в окремо розташованому будинку теплопостачальна організація укладає договір з кожним власником (п. 5 Правил).

Згідно зі ст. 24 вказаного Закону, серед основних обов`язків споживача є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії, додержання вимогдоговору танормативно-правовихактів.

Згідно з п. 14 Правил споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання, а відповідно до приписів п. 23 Правил розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межою балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Споживач теплової енергії зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (ст. 40 Правил).

Колегія суддів враховуючи те, що будинок за адресою, за якою рахується борг, є багатоповерховим, опалення нежитлового приміщення, власником якого є відповідач, зазначеного будинку здійснюється через внутрішньобудинкову систему опалення, система опалення нежитлового приміщення відповідача є єдиною та невід`ємною частиною внутрішньобудинкових систем будинку, а отже, відповідач фактично отримував теплову енергію для опалення приватного нежитлового приміщення.

Матеріали справи не містять доказів, відключення нежитлового приміщення відповідача від мереж центрального теплопостачання та ненадання йому послуг з постачання теплової енергії.

Доводи апеляційної скарги про те, що нежитлове приміщення відповідач надає в оренду за договорами оренди, в яких зазначено, що комунальні платежі повинні сплачувати орендарі, а не він, колегія суддів не бере до уваги з огляду на наступне.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором абоз аконом. Вказаною статтею встановлено презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач ОСОБА_1 має зобов`язання перед позивачем по оплаті послуг за централізоване опалення, як власник приміщення.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг між позивачем та відповідачем не може бути підставою для звільнення ОСОБА_1 від оплати послуг.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Правильність нарахування суми боргу підтверджується розрахунком заборгованості, яким підтверджено факт не внесення за період з 11.10.2013 року по 14.04.2021 року, оплати за споживання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_3 . При цьому, правильність нарахування зазначених сум відповідачем не оспорюється.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 надав заяву в якій просив застосувати позовну давність.

ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)).

Частина четверта статті 267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові.

За нормами ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 12 липня 2021 року та просив стягнути з відповідача заборгованість за період з 11.10.2013 року по 14.04.2021 року у сумі 112527,41 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що заборгованість може бути стягнута в межах трирічного строку, що передував зверненню до суду із позовною заявою, тобто з липня 2018 року по липень 2021 року, що становить 40 634,09 грн., згідно наданого позивачем розрахунку.

Судом першої інстанції ухвалено рішення у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів частково приймає до уваги доводи щодо застосування позовної давності у три роки з дня пред`явлення позову, а саме з 07.07.2019 року - 07.07.2021сроку, оскільки вірним буде строк з липня 2018 року по липень 2021 року, що буде становити три роки.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з чим скасовує рішення суду на підставі п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та приймає нове рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму боргу за споживання теплової енергії за період з липня 2018 року по липень 2021 року у розмірі 40 634,09 грн.

Розподіл судових витрат

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи зазначене, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з розглядом у суді першої інстанції - 817,20 грн.

Разом з тим, з позивача на корить відповідача необхідно витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з розглядом у суді апеляційної інстанції - 2179 грн.

Щодо вимоги відповідача про стягнення на його користь з позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 9500 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Повноваження адвоката, як представника, підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на підтвердження надання правничої допомоги надав: договір про надання правової допомоги від 01 березня 2023 року, акт здачі-приймання посуг № 1 до договору від 01 березня 2023 року, від 16 березня 2023 року, згідно якого, вартість та перелік наданих послуг складає 9500 грн. - підготовка та подання до Дніпровського апеляційного суду від імені клієнта апеляційної скарги та інших процесуальних документів (клопотань, заяв, тощо) пов`язаних з апеляційної скаргою.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Зокрема, матеріали справи не містять крім апеляційної скарги, інших процесуальних документів, пов`язаних з апеляційною скаргою.

Отже, колегія суддів, з урахуванням наведених вище норм права та з урахуванням доведеності обсягу наданих адвокатом послуг, вважає обґрунтованими вимоги щодо відшкодування за рахунок позивача понесених відповідачем у даній справі судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 6080 грн. (пропорційно від задоволених вимог).

Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2021 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за теплову енергію за адресою: АДРЕСА_3 у розмірі 40 634 (сорок тисяч шістсот тридцять чотири) гривень 09 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір в розмірі 817 (вісімсот сімнадцять) гривень 20 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на користь відповідача, пропорційно задоволених вимог, судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2179 (дві тисячі сто сімдесят дев`ять) гривень 00 копійок та витрати на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 6080 (шість тисяч вісімдесят) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: