Справа № 667/8593/14-ц
Провадження № 2/521/2778/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023 року Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Кусок О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває на розгляді цивільна справа за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору.

Первинний позов, згідно останніх уточнень, обґрунтовується тим, що 02.08.2007р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № HEH2GA00000100, відповідно якому ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 33 000 дол. США зі строком повернення коштів до 02.08.2017 року. З моменту отримання кредиту та по теперішній час відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, в зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь кредитну заборгованість у розмірі 11783,28 дол. США, що складає 307897,11 грн. та судові витрати в розмірі 4618,46 грн.

Зустрічні позовні вимоги вмотивовані тим, що укладений 02.08.2007р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредитний договір № HEH2GA00000100 є споживчим кредитом. При цьому умови відповідного кредитного договору порушують вимоги ст. 11 та ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», є несправедливими, оскільки встановлюють жорсткі обов`язки позичальника щодо вибору страхувальника, щодо укладення договорів страхування заставного майна та особистого страхування із страхувальником, щодо умов договору страхування, які письмово узгоджуються з Банком. За умовами кредитного договору позичальник зобов`язаний укладати договір страхування, проте обов`язковість такого законодавством не передбачена. Розділ 7 «Особливі умови» кредитного договору передбачають, що позичальник, в тому числі, отримав у кредит грошові кошти у розмірі 3000 дол. США на сплату страхових платежів. Також є несправедливою умова щодо першочерговості погашення заборгованості. Банк при укладанні договору порушив вимоги п. 2.1, 2.2, 2.4, 2.5, 3.1,3.2, 3.4, 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007р. У кредитному договорі не зазначений розмір комісії Банку під час купівлі іноземної валюти для погашення заборгованості за кредитом. З умов договору не зрозуміло - який тип процентної ставки застосовується: фіксована чи змінювана. При цьому містить різні дані щодо величини процентної ставки по кредитному договору. Таким чином позивач за зустрічним позовом вважає нікчемними умови кредитного договору № HEH2GA00000100: п. 3.7 (щодо сплати Банку щомісячної винагороди у розміри та у строки визначені у п. 7.1); п. 6.2 (щодо сплати Банку винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту); розділ 7 «Особливі умови» в частині сплати Банку щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту, в частині включення в щомісячний обов`язковий платіж по договору, який дорівнює 483,69 дол. США. При укладанні договору Банк скористався, тим що позичальнику об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильної оцінки кредитного договору. Фактично Банк ввів позичальника в оману щодо істотних умов договору: реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку сплатив би позичальник банку, погашаючи кредит, на умовах, визначених кредитним договором. Зважаючи на викладене позивач за зустрічним позовом просив суд визнати недійсним кредитний договір № HEH2GA00000100 від 01.08.2007 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , у зв`язку з укладенням цього договору під впливом обману із сторони банку.

Розпорядженням Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Херсонської області» № 52 від 26.09.2022 року визначено, що з 03.10.2022 року територіальну підсудність судових справ Херсонського міського суду Херсонської області визначено за Малиновським районним судом м. Одеси.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.11.2020р. призначено у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про визнання недійсним кредитного договору судово-економічну експертизу.

27.03.2023р. до Малиновського районного суду надійшли матеріали цивільної справи Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про визнання недійсним кредитного договору з висновком експерта.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2023 р. дану справу передано судді Мазун І.А.

Представник позивача за первинним позовом в призначене судове засідання не з`явився, проте у матеріалах справи наявне його клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити через безпідставність позовних вимог.

Представник відповідача за первинним позовом у призначене судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у задоволенні первинного позову просила відмовити, а зустрічні позовні вимоги задовольнити.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що 01.08.2007р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № HEH2GA00000100. (том 1 а.с. 9-12)

Відповідно до п. 7.1 кредитного договору Банк зобов`язується надати Позичальникові кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 01.08.2007 року по 01.08.2017 року включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії, у розмірі 33 000 дол. США на наступні цілі: ремонт житла 30 000 дол. США, а також у розмірі 3 000 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків, у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в Період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 483,69 дол. США для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. У разі порушення вищевказаних термінів оплати (зокрема оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, - Позичальник зобов`язаний повернути (сплатити) суму кредиту (залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Пунктом 7.2., відповідного кредитного договору, для виконання даного Договору Банк відкриває Позичальникові рахунок № НОМЕР_1 ____ для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам. Позичальник доручає Банку провадити погашення заборгованості по даному Кредитному договору в передбачені даним договором строки за рахунок коштів розміщених на рахунку № ___, що відповідає платіжній картці №____ емітованої ПриватБанком. Зазначене доручення Позичальника не підлягає виконанню Банком у випадку пред`явлення Позичальником документу що підтверджує сплату заборгованості іншим способом.

Пунктом 7.3. договору, забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека квартири за місцезнаходженням: двокімнатна квартира - АДРЕСА_1 .

Таким чином для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № HEH2GA00000100 від 01.08.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки від 01.08.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Новіковою Л.В., зареєстровано в реєстрі № 2237. Предметом іпотеки за цим договором виступає двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 . (том 1 а.с. 280-283)

Пунктом 7.4. відповідного договору передбачено, що згідно ст.212 ЦК України, при порушенні Позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього Договору, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування Кредитом у подвійному розмірі, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за Кредитом.

Кредитний договір містить підписи Сторін та відмічений печаткою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Кредитним договором передбачено видачу Кредиту готівкою через касу банку на строк з 01.08.2007р. по 01.08.2017р. включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 33 000 доларів США, у тому числі на ремонт житла - 30 000,00 дол. США та 3 000,00 дол. США на сплату страхових платежів (у випадках їх несплати Позивачем самостійно), зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого Кредиту. Періодом сплати вважається період з «01» по «07» число кожного місяця.

Пунктом 6.5 Кредитного договору передбачено, що детальний опис загальної вартості кредиту, вказаний у пунктах 6.2 та 7.1 цього Договору: сума кредиту, відсотки, винагороди, комісії, неустойки, затрати, збитки.

При цьому, пунктом 6.2 передбачено сплату винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту по рахунку при невиконанні Позичальником умов передбачених п.2.2.11 Договору (що дорівнює сумі залишку коштів між сплаченими Позичальником на день здійснення моніторингу коштами і нарахованими Банком на останній термін сплати. Сплата винагороди здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, винагорода сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати).

Кредитний договір містить інформацію щодо періоду кредитування (з 01.08.2007р. по 01.08.2017р.), суми кредиту (33 000 доларів США), виду кредиту (непоновлювана кредитна лінія), методу нарахування процентних доходів (факт/360), розміру щомісячного платежу (483,69 доларів США, який складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії) відсоткової ставки (0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом), розміру одноразової винагороди за надання фінансового інструменту (1,5% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту) та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту (0,20% від суми виданого кредиту), періоду сплати (з «01» по «07» число кожного місяця).

Згідно виписки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» по рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 за період з 01.08.2007р. по 02.08.2007, яка згідно пункту 5.6 Положення № 254 є підтвердженням здійснених операцій, сума наданого 02.08.2007р. через касу кредиту за Кредитним договором № HEH2GA00000100 від 01.08.2007р. складає 30 000,00 дол.США.

При цьому матеріали справи міститься повідомлення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 03.10.2008р. № 20.1.3.2/6-22855/9191 про підвищення з 07.11.2008 відсоткової ставки за кредитним договором № HEH2GA00000100 від 01.08.2007р. у зв`язку із значним подорожчанням грошових ресурсів на світовому та українському фінансових ринках та підвищенням рівня облікової ставки Національного банку України з 8,5 до 12 відсотків. Відсоткова ставка з 07.11.2008р. складатиме 13,08% на рік та зазначено, що розмір нового щомісячного платежу можливо дізнатися звернувшись у відділення банку. (том 1 а.с.14).

Повідомлення № 9191, яке адресоване ОСОБА_1 відображено у реєстрі № 437 USD від 01.11.2008 на рекомендовані листи (том 1 а.с.15).

Відповідно до ч.1 ст. 598, ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст.1049,1050,1054,1055,1056-1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцеві у термін, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України , за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частино 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

При цьому судом встановлено, що банк свої зобов`язання за Договором виконав, надав ОСОБА_1 кредит у встановленому розмірі, що відповідачем не заперечується.

31.10.2017р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинив виконавчий напис № 17597 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за Кредитним договором № HEH2GA00000100 від 02.08.2007р. Стягнення заборгованості проводиться за період з 02.08.2007р. по 13.09.2017р. в розмірі 31 547,98 дол. США. Проте доказів виконання відповідного виконавчого напису, а також пред`явлення його до виконання (відкриття виконавчого провадження) матеріали справи не містять та сторонами у справі ніяк не пояснювалися. (том 1 а.с. 101)

У матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення повної кредитної заборгованості за договором.

Враховуючи норми закону та докази що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті.

Щодо врахування виписки по рахунку правову позицію, висловлено в Постанові Верховного Суду від 16.09.2020р. по справі № 200/5647/18: «Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом.

У свою чергу, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, порушивши умови Договору щодо погашення заборгованості за зобов`язаннями, у результаті чого виникла прострочена заборгованість.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість за кредитним договором станом на 05.06.2018 року становить 36874,68 дол. США, з яких: 11783,28 дол. США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 10093,38 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2460 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 12538,02 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. (том 2 а. с. 162-164).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 02 травня 2022 року у справі № 201/12600/19, провадження № 61-3577св21, пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором обумовлює зміну строку виконання зобов`язання та початок перебігу позовної давності.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 липня 2021 року у справі № 404/6241/19 (провадження № 61-7165св21) зазначено, що «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2021 року у справі № 2-6460/11 (провадження № 61-14479св20) вказано, що «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні. Якщо за рішенням суду про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана у повному обсязі, кредитор має лише право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а тому після вимоги про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, банк мав право на стягнення з позичальника тільки сум, нарахованих відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не на стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, комісії та пені».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватись на припущеннях (частина перша, шоста статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує мотиви відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) ( частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 890 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (частина перша статті 110 ЦПК України).

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.11.2020р. призначено у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про визнання недійсним кредитного договору судово-економічну експертизу. На вирішення судово-економічної експертизи було поставлено наступні питання: чи кредитний договір № HEH2GA00000100 від 01.08.2007р. містить інформацію щодо сукупної вартості кредиту, реальної відсоткової ставки (у відсотках та грошовому значенні), перелік та суми інших витрат споживача (позичальника), пов`язані з наданням та обслуговуванням зобов`язання та розмір сум витрат позичальника на користь третіх осіб, розмір та кількість щомісячних платежів, відповідно до п.п.2,4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.3.1-3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ №168 від 10.05.2007р., та яку саме інформацію щодо платежів у грошовому значенні даний правочин містить?; чи відповідає наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості по сплаті тіла кредиту, відсотків, пені, штрафів, наданий Банком, умовам кредитного договору № HEH2GA00000100 від 01.08.2007р.; чи відповідають наявні в матеріалах справи квитанції та детальна виписка по рахунку № НОМЕР_3 , надана Банком, сумі фактичній сплаті тіла кредиту, відсотків, пені, штрафів, та умовам кредитного договору № HEH2GA00000100 від 01.08.2007р.; який обсяг складає документально обґрунтований щомісячний платіж за кредитним договором (у т.ч. заборгованість за кредитом, проценти за користування кредитом, комісії, страхових та інших платежів), виходячи з базових умов, викладених в кредитному договорі № HEH2GA00000100 від 01.08.2007р.; за якою процентною ставкою позивачем була розрахована заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором № HEH2GA00000100 від 01.08.2007р. та чи відповідає це умовам договору та нормам діючого законодавства?; Яким є реальний розрахунок сукупної вартості кредиту (з усіма фактичними супутніми послугами), якою є реальна відсоткова ставка по кредиту та яким є реальний Графік погашення кредиту станом на 01.08.2007р., відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ№168 від 10.05.2007р. та за формою додатку до Правил, та на підставі Кредитного договору № HEH2GA00000100 від 01.08.2007р.; чи відповідають розраховані реальна процентна ставка і абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладання договору та при виконанні розрахунку в національній валюті України, виходячи з фактичного курсу НБУ гривні до долара США, за період з 01.08.2007р. по 01.08.2017р. з застосуванням в наступних періодах офіційного курсу долара США станом на поточну дату, даним, зазначеним у кредитному договорі № HEH2GA00000100 від 01.08.2007р.; чи підтверджують надані у справі касові документи (Заява на видачу готівки) факт отримання кредиту готівкою іноземною валютою у сумі 30 000,00 доларів США з операційної каси ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором № HEH2GA00000100 від 01.08.2007р. з поточного рахунку ОСОБА_3 ; чи підтверджують бухгалтерські документи (меморіальний ордер) факт надання кредиту з рахунку № НОМЕР_4 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на рахунок № НОМЕР_5 ОСОБА_3 в іноземній валюті в сумі 30 000,00 доларів США чи в національній валюті за кредитним договором № HEH2GA00000100 від 01.08.2007р.?; чи підтверджують виписки за рахунком № НОМЕР_3 з (вкл.) 01.08.2007р. по (вкл.) 01.08.2017р. код валюти долар США, код Банку 352479 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», Таврійське відділення Херсонського філіалу ПРИВАТБАНК, м. Херсон, факт отримання кредиту ОСОБА_3 в іноземній валюті в сумі 30 000,00 доларів США та факт повернення кредитних коштів в іноземній валюті за кредитним договором № HEH2GA00000100 від 01.08.2007р.; чи обґрунтовано нормативно та документально виконано ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» оформлення з надання кредиту по договору № HEH2GA00000100 від 01.08.2007р..

Відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) за результатами проведення судової економічної експертизи у цивільній справі № 667/8593/14-ц від 19.08.2022р. № 16791/21-71/21661/21662/22-71 (том 2 а.с. 179-200), було отримано наступні відповіді:

1. Кредитний договір містить інформацію щодо періоду кредитування (з 01.08.2007р. по 01.08.2017р.), суми кредиту (33 000 доларів США), виду кредиту (непоновлювана кредитна лінія), методу нарахування процентних доходів (факт/360), розміру щомісячного платежу (483,69 доларів США, який складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії) відсоткової ставки (0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом), розміру одноразової винагороди за надання фінансового інструменту (1,5% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту) та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту (0,20% від суми виданого кредиту), періоду сплати (з «01» по «07» число кожного місяця). У Кредитному договорі відсутній графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача пов`язаних з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо) за кожним платіжним періодом та відсутній розрахунок сукупної вартості кредиту у вигляді реальної відсоткової ставки (у відсотках) та абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому значенні), що передбачено статтею 11 Закону №1023-ХІІ та пунктами 3.1-3.8 Правил №168.

2. Визначити, чи відповідає наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості по сплаті тіла кредиту, відсотків, пені, штрафів, наданий Банком, умовам кредитного договору № HEH2GA00000100 від 01.08.2007р., не видається за можливе з причин, наведених у дослідницькій частині.

3. Визначити, чи відповідають наявні в матеріалах справи квитанції та виписка ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» по рахунку № НОМЕР_3 умовам кредитного договору № HEH2GA00000100 від 01.08.2007р., згідно наданих документів, не видається за можливе.

4. Визначити документально обґрунтований щомісячний платіж за кредитним договором № HEH2GA00000100 від 01.08.2007р. (у т.ч. заборгованість за кредитом, проценти за користування кредитом, комісії, страхових та інших платежів), виходячи з базових умов, викладених в кредитному договорі, згідно наданих на дослідження документів, не видається за можливе.

5. Визначити, за якою процентною ставкою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» була розрахована заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № HEH2GA00000100 від 01.08.2007р. та чи відповідає це умовам договору та нормам діючого законодавства, згідно наданих на дослідження документів, не видається за можливе.

6. Визначити графік платежів та сукупну вартість кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом за Кредитним договором станом на 01.08.2007р., відповідно до статті 11 Закону №1023-ХІІ та пункту З Правил №168, не видається за можливе.

7. Визначити графік платежів та сукупну вартість кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом за Кредитним договором станом на 01.08.2007р., відповідно до статті 11 Закону №1023-ХІІ та пункту З Правил №168, не видається за можливе.

8. Підтвердити документально отримання ОСОБА_3 кредиту готівкою через касу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в іноземній валюті у сумі 30 000,00 доларів США за кредитним договором № HEH2GA00000100 від 01.08.2007р. не видається за можливе, оскільки на дослідження не надано Заяву на видачу готівки №15.

Згідно виписки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» по рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 за період з 01.08.2007р. по 02.08.2007р., сума наданого 02.08.2007р. через касу кредиту за Кредитним договором № від 01.08.2007р. складає 30 000 дол. США.

Відображення в бухгалтерському обліку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» операції з видачі готівки в іноземній валюті в сумі 30 000 дол. США з каси банку за Кредитним договором бухгалтерською проводкою: дебет рахунку № 9209, кредит рахунку № НОМЕР_6 , не відповідає вимогам Інструкції № 377, Інструкції № 495 та Інструкції № 280.

9. Підтвердити документально отримання ОСОБА_1 кредиту готівкою через касу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в іноземній валюті у сумі 30 000 дол. США за кредитним договором № HEH2GA00000100 від 01.08.2007р. не видається за можливе, оскільки на дослідження не надано Заяву на видачу готівки №15.

Згідно виписки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» по рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 за період з 01.08.2007р. по 02.08.2007р., сума наданого 02.08.2007р. через касу кредиту за Кредитним договором № HEH2GA00000100 від 01.08.2007р. складає 30 000 дол. США.

Відображення в бухгалтерському обліку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» операції з видачі готівки в іноземній валюті в сумі 30 000 дол. США з каси банку за Кредитним договором бухгалтерською проводкою: дебет рахунку № 9209, кредит рахунку № НОМЕР_6 , не відповідає вимогам Інструкції № 377, Інструкції № 495 та Інструкції № 280.

10. Відкриття ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» рахунку № 2909 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам, передбачено пунктом 7.2 Кредитного договору. Згідно виписки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» по рахунку № НОМЕР_3 ОСОБА_1 за період з 01.08.2007р. по 15.05.2019р., документально підтверджується зарахування/сплата платежів за Кредитним договором всього в сумі 41 076,56 доларів США та перерахування платежів на рахунки обліку заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, пенею. Згідно Інструкції № 280, рахунок № 2909 «Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами банку» не є рахунком обліку заборгованості за кредитним договором, а призначений для обліку сум іншої кредиторської заборгованості за операціями з клієнтами банку.

11. Підтвердити документально отримання ОСОБА_1 кредиту готівкою через касу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в іноземній валюті у сумі 30 000 дол. США за кредитним договором № HEH2GA00000100 від 01.08.2007р. не видається за можливе, оскільки на дослідження не надано Заяву на видачу готівки №15.

Згідно виписки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» по рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 за період з 01.08.2007р. по 02.08.2007р., сума наданого 02.08.2007р. через касу кредиту за Кредитним договором № HEH2GA00000100 від 01.08.2007р. складає 30 000 дол. США.

Відображення в бухгалтерському обліку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» операції з видачі готівки в іноземній валюті в сумі 30 000 дол. США з каси банку за Кредитним договором бухгалтерською проводкою: дебет рахунку № 9209, кредит рахунку № НОМЕР_6 , не відповідає вимогам Інструкції № 377, Інструкції № 495 та Інструкції № 280.

В зв`язку з відсутністю документів (про які було зазначено у вищезазначеному висновку) бухгалтерського обліку ПАТ КБ «Приватбанк» на інших документів, в межах наявних матеріалів, не можливо в повній мірі дослідити (підтвердити або спростувати) заборгованість позичальника, наведену у розрахунку заборгованості.

При цьому висновок експерта не містить чіткої відповіді на поставлені питання, в той же час такий висновок не свідчить про відсутність заборгованості взагалі.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року у справі №202/2543/16 (провадження № 61-16922св20) зазначено, що: «висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні ( стаття 110 ЦПК України). Безспірно встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір, а також у зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту виникла заборгованість за кредитним договором. Суд першої інстанції у порушення статей 263-265 ЦПК України належно не встановив всі необхідні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не забезпечив повного та всебічного її розгляду, не надав належної оцінки поданим сторонами доказам, не сприяв сторонам у здійсненні їх процесуальних прав, що призвело до передчасного висновку про відмову в задоволенні позову, у зв`язку із недоведеністю позовних вимог. При цьому, суд не врахував, що факт отримання коштів відповідачем не оспорювався, договір ним частково виконувався (частини перша статті 82 ЦПК України), а згідно зі статтею 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Розрахунок заборгованості, наданий банком та виписка по рахунку, судом взагалі не досліджувалися. Колегія суддів вважає безпідставними посилання суду першої та апеляційної інстанцій , як на підставу для відмови у задоволенні позову банку, на висновок судово-економічної експертизи від зі березня 2017 року, оскільки заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а не висновком експертизи, який оцінюється на рівні з іншими доказами та не має для суду наперед встановленого значення (стаття 110 ЦПК України). Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини друга статті 89 ЦПК України). При цьому ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд не надали правової оцінки доводам банку про те, що експертиза була проведена неякісно, містить суперечності, експертом не досліджені всі наявні докази, виписки по рахунку, тощо. Основним порушенням та невиконанням вимог закону судом є те, що встановивши факт існування між сторонами не виконаних позичальником кредитних правовідносин, вони повністю відмовили у стягненні боргу через неправильний розрахунок заборгованості. Суд у будь якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду не має сумнівів, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти».

У постанові Верховного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 159/2146/15-ц (провадження № 61-20113 св18) зазначено, що : « колегія суддів вважає безпідставними посилання апеляційного суду, як на законність підстави для відмови у задоволенні позову банку на недоведення суми заборгованості, оскільки заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина друга, третя статті 212 ЦПК України 2004 року). Встановивши факт існування між сторонами не виконаних позичальником кредитних зобов`язань, суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду не має сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти».

Зважаючи на вищевикладене позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню.

Щодо зустрічних позовних вимог суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частинами першою, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Аналіз змісту цієї норми дозволяє визначити ряд умов, за наявності яких цивільно-правовий договір можна вважати укладеним: 1) сторони повинні досягти згоди з усіх істотних умов договору; 2) сторони мають досягти такої згоди у передбаченій законом формі.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Також суд приймає до уваги виписку по кредитному договору, відповідно до якої позивач виконував такі операції як зняття готівки, тривалий час погашав заборгованість, кредитний договір не оскаржував, що свідчить про визнання позивачем боргу та відповідно і укладення спірного кредитного договору.

У пунктах 19, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року роз`яснено судам, що відповідно до статей 229-233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише у тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають зобов`язальні правовідносини.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15 зроблено висновок, що аналізуючи норму статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону).

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) зробив висновок, що: «надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. У відповідності до частин першої-третьої 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Положення спірного кредитного договору № PLRPGK від 28 травня 2008 року про сплату позичальником на користь банку комісій у вигляді винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту та за резервування ресурсів є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, доказів, що доводили б факт умисних дій чи умисної бездіяльності банку з метою обману позичальника, тиску та шантажу з боку відповідача з метою укладення спірних угод та відсутність вільного волевиявлення у позивача на їх укладення, а також доказів, що доводили б заперечування або замовчування банком наявності обставин, які мали істотне значення при укладанні договорів, а також, у зв`язку з чим правовідношення між сторонами підлягають визнанню незаконними, позивачем суду не надано.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ОСОБА_1 не додав до позову жодного доказу, що під час укладання кредитного договору він не мав можливості прочитати даний договір та детально ознайомитися зі всіма умовами. Навпаки, позичальник протягом тривалого періоду часу належним чином виконував зобов`язання, що свідчить про згоду зі всіма умовами договору.

Таким чином, кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним, а тому підстави для задоволення зустрічного позову відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.525-526, 530, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 13, 83, 141, 258-259, 263, 265, 268, 352-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, рах. № НОМЕР_8 , МФО 305299, місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) заборгованість за кредитним договором № HEH2GA00000100 від 01.08.2007 р. станом на 05.06.2018 р. в розмірі 11 783 (одинадцять тисяч сімсот вісімдесят три) дол. США 28 центів.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код , МФО 305299, рах. № НОМЕР_8 , місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) витрати по оплаті судового збору у сумі 4618,46 грн.

У задоволенні зустрічного позовну ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 04 грудня 2023 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН