ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3013/23 Справа № 185/152/20 Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Максюти Ж.І.

суддів Барильської А.П., Зайцевої С.А.

за участю секретаря Ніколиної А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2022 року у цивільній справі за позовом керівника Павлоградської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Вербківської сільської ради до ОСОБА_1 , Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, треті особи Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, державний реєстратор відділу державної реєстрації апарату Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Юрченко Дмитро Сергійович про визнання незаконним розпорядження про передачу в оренду земельної ділянки, скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, зобов`язання повернути земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И Л А:

03 січня 2020 року керівник Павлоградської місцевої прокуратури звернувся з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 , Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа Вербківська сільська рада про визнання незаконним розпорядження про передачу в оренду земельної ділянки, скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, зобов`язання повернути земельну ділянку.

З урахуванням змін та уточнень заявлені такі позовні вимоги:

-визнати незаконним розпорядження голови Павлоградської районної державної адміністрації про передачу в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки на території Вербківської сільської ради № Р-570/0/335-18 від 29 грудня 2018 року,

-визнати протиправною та скасувати реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0960, проведену за Павлоградською районною державною адміністрацією на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Юрченка Дмитра Сергійовича № 46561694 від 19 квітня 2019 року про реєстрацію права власності земельної ділянки сільськогосподарського призначення, на підставі розпорядження голови Павлоградської районної державної адміністрації № Р-570/0/335-18 від 29 грудня 2018 року з одночасним припиненням речових прав Павлоградської районної державної адміністрації на земельну ділянку,

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 29 грудня 2018 року між Павлоградською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 ,

-зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської областівід 28.11.2022 року у задоволенні позову керівника Павлоградської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Вербківської сільської ради до ОСОБА_1 , Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, треті особи Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, державний реєстратор відділу державної реєстрації апарату Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Юрченко Дмитро Сергійович про визнання незаконним розпорядження про передачу в оренду земельної ділянки, скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, зобов`язання повернути земельну ділянку - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, Дніпропетровська обласна прокуратура звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірна земельна ділянка, площею 29,5057 га, на час розпорядження нею Павлоградською районною державною адміністрацією, перебувала у володінні Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області та не відносилась до розпайованих земель колишнього КСП «ім. Ульянова», крім того, нерозподілені (не витребувані) земельні частки (паї) в межах земельної ділянки відсутні.

Таким чином, Павлоградська районна державна адміністрація, затверджуючи вище вказану технічну документацію, самостійно підтвердила перебування 1720,0094 га земель сільськогосподарського призначення, розташованих на території В?язівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, в тому числі спірної земельної ділянки, саме у державній власності.

Також, зазначає, що земельна ділянка, площею 29,5057 га, кадастровий номер :01:003:0960, разом з іншими земельними ділянками, передана у комунальну власність Вербківсько територіальної громади, що шдтверджує акт приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 21.12.2018, однак з моменту передачі зазначеної земельної ділянки та до 26.07.2021 право комунальної власності у Державному реєстрі речових прав за Вербківською сільською радою не зареєстровано.

Спірна земельна ділянка сільськогосподарського призначення, за межами населеного пункту, належала до земель резервного фонду, а не до не витребуваних (невизначених) земельних часток (паїв), отже повноваження щодо розпорядження останньою, на підставі ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та на підставі ч. 3 ст. 122 3К України, у Павлоградської райдержадміністрації були відсутні.

Враховуючи викладене, розпорядження голови Павлоградської районної державної адміністрації від 29.12.2018 «Про передачу гр. ОСОБА_1 земельної ділянки на території Вербківської сільської ради`є незаконним та таким, що прийнято з перевищенням повноважень.

До Дніпровського апеляційного суду від Павлоградської районної військової адміністрації Дніпропетровської області,надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відзив на апеляційну скаргу обґрунтований тим, що земельні ділянки державної або комунальної власності та земельні частки (паї) є різними об`єктами земельних відносин і мають різний правовий режим.

Таким чином, земельна ділянка площею 29,5057 га, кадастровий номер:01:003:0960, що розташована на території Вербківської сільської ради будучи у складі земельного масиву, який належав на праві колективної власності КСП ім. Ульянова на підставі Державного акта на право колективної власності на землю серії ДП, виданого колгоспу ім. Ульянова відповідно до рішення В?язівоцької с/р народних депутатів від 17 лютого 1997 року за №16, була заресетрована за КСП, та не вибувала з його власності.

Жодних належних та достатніх доказів на підтвердження перебування вказаної земельної ділянки у державній власності стороною позивача не зазначено та суду першої інстанції не було надано.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно витягу з Державного земельного кадастру від 13 грудня 2018 року, наданого на запит Павлоградської РДА, земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0960 розташована на території В`язівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, є державною власністю.

Державна реєстрація земельної ділянки проведена 24 жовтня 2013 року Управлінням Держземагентства у Павлоградському районі Дніпропетровської області на підставі проведення інвентаризації земель під час здійснення землеустрою ДП «Дніпропетровський інститут землеустрою» (том 1, а.с.28).

Згідно з кадастровим планом та експлікацією земельних угідь, спірна земельна ділянка площею 29,5057 гектарів відноситься до виду земельних угідь «пасовища» (том 1, а.с.29).

Наказом ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 21 грудня 2018 року передано Вербківській сільській об`єднаній територіальній громаді (Вербківській сільській раді) у комунальну власність за актом приймання-передачі земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту згідно з додатком до акта приймання-передачі. На використання земельних ділянок встановлено обмеження та право власності обтяжено правами інших осіб згідно з додатком до акта приймання-передачі (том 1 а.с.31-34).

У додатку до акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 21 грудня 2018 року під номером 223 значиться спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0960 , відомості про обтяження відсутні (том 1 а.с.34).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 грудня 2019 року спірна земельна ділянка є державною власністю, власник Павлоградська районна державна адміністрація.

Також зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 29 грудня 2018 року, укладеного між Павлоградською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 , розпорядження Р-570/0/335-18 від 29 грудня 2018 року.

Рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень прийнято державним реєстратором Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Юрченком Дмитром Сергійовичем (том 1 а.с.35-37).

Державну реєстрацію здійснено 17 квітня 2019 року.

Підставою виникнення права власності зазначено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 16 червня 2013 року.

Розпорядженням голови Павлоградської районної державної адміністрації від 29 грудня 2018 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), надано ОСОБА_1 спірну земельну ділянку в оренду строком на 25 років із земель, що перебували у колективній власності КСП ім.Ульянова, були розпайовані між його членами, та не передані у власність, за межами населеного пункту на території Вербківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (том 1 а.с.43).

29 грудня 2018 року між орендодавцем Павлоградською районною державною адміністрацією та орендарем ОСОБА_1 був укладений договір оренди спірної земельної ділянки (том 1 а.с.44-47).

Згідно пунктів 2.1, 2.4 договору оренди, земельна ділянка, яка передається в оренду відноситься до виду земельних угідь «пасовища», категорія земель землі сільськогосподарського призначення державної власності, не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню.

Згідно пункту 4.3 договору оренди, орендна плата вноситься орендарем на розрахунковий рахунок Вербківської сільської ради відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно пункту 5.1, 5.2 договору оренди, земельна ділянка передається в оренду відповідно до її цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За повідомленням Вербківської сільської ради від 17 грудня 2019 року, спірна земельна ділянка відноситься до земель запасу та згідно Плану поділу земельних ділянок на земельні частки (паї) не підлягає паюванню.

При паюванні земель колективної власності було проведено паювання ріллі та сіножатей, пасовища паюванню не підлягали і в подальшому були віднесені до земель державної власності (том 1 а.с.50).

За повідомленням відділу Держгеокадастру станом на 31 грудня 2018 року відсутні невитребувані земельні частки (паї) по колишньому КСП ім.Ульянова. У зв`язку з відсутністю протоколу жеребкування земельних часток (паїв) по КСП ім.Ульянова, немає відомостей щодо нерозподілених земельних часток (паїв) (том 1 а.с.51).

За інформацією, наданою Відділом у Павлоградському районі міськрайонного управління у Павлоградському, Юр`ївському районах та м.Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0960 згідно державної статистичної звітності з кількісного обліку земель складається з угідь пасовища та числиться в рядку «Землі запасу» (шифр 94). Земельна ділянка була сформована на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель державної власності сільськогосподарського призначення (за межами населених пунктів) на території Павлоградського району Дніпропетровської області, розробленої згідно розпорядження голови Павлоградської районної державної адміністрації № Р-560/0/3-13 від 25 грудня 2013 року (том 1 а.с.150).

Згідно з інформацією Відділу у Павлоградському районі ГУ Держгеокадастру, що надана голові Павлоградської райдержадміністрації в листі № 14-4-0.181-1243/121-18 від 12 грудня 2018 року, земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0960 на території Вербківської сільської ради не надана у власність та постійне користування юридичним та фізичним особам.

Згідно державного акту на право колективної власності серії ДП, що виданий колгоспу імені Ульянова та зареєстрований 17 лютого 1997 року за № 16 зазначена земельна ділянка перебувала у колективній власності (том 1 а.с.197).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог керівнику Павлоградської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Вербківської сільської ради, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що розпорядження голови Павлоградської районної державної адміністрації № Р-570/0/335-18 від 29 грудня 2018 року було прийнято в межах його повноважень, згідно діючого на той час законодавства, тому відсутні підстави для визнання його незаконним. Позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди та витребування земельної ділянки є похідними від позовних вимог про визнання недійсним зазначеного розпорядження а тому також не підлягають задоволенню.

Позовна вимога про визнання протиправною та скасування реєстрації права власності на земельну ділянку, проведену за Павлоградською районною державною адміністрацією 19 квітня 2019 року, з одночасним припиненням речових прав Павлоградської районної державної адміністрації на земельну ділянку, також не підлягає задоволенню, оскільки на теперішній час власником земельної ділянки є територіальна громада в особі Вербківської сільської ради, 26 липня 2021 року у Державний реєстр внесено відповідний запис, скасування попередньої реєстрації права власності ніяк не вплине на права та обов`язки сторін.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18) зроблено висновок, що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».

Відповідно до частини першої статті 134 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно статті 13 закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 жовтня 2019 року в справі № 922/2723/17 (провадження № 12-2гс19) зазначено, що «спірні земельні ділянки є сформованими та відносяться до нерозподілених (невитребуваних) часток (паїв), які не є землями державної чи комунальної власності, а перебувають лише у розпорядженні відповідних адміністрацій до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку. З огляду на викладене вище, слід погодитись з висновком судів попередніх інстанцій про те, що позивач не довів порушення своїх прав та охоронюваних законом інтересів внаслідок прийняття Зміївською РДА оскаржуваного Розпорядження та відповідно підписання оспорюваного Договору оренди на підставі цього Розпорядження».

Суд першої інстанції встановив, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки - частки (паї) не є землями державної чи комунальної власності.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Крім того, якщо Вербківська сільська рада, яка є власником спірної земельної ділянки вважає, що її права, як власника порушено, то дані питання слід вирішувати у відповідності до п. 11.5 договору оренди від 29 грудня 2018 року, де зазначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору, про що також у своєму рішенні зазначив і суд першої інстанції.

Оскільки, як судом першої інстанції, так і колегією суддів не встановлено порушення визначеної на час виникнення спірних правовідносин законодавчої процедури отримання ОСОБА_1 земельної ділянки, тому відсутні і правові підстави для втручання у право приватної власності особи, що призведе до порушення балансу та рівноваги між інтересом суспільства, територіальної громади та прав особи на майно, яке набуте на законних підставах.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що в разі якщо держава вступає у цивільні (господарські) правовідносини, вона має цивільну правоздатність на рівні з іншими учасниками цивільних правовідносин. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, зокрема, у цивільних (господарських) відносинах розглядається як поведінка держави у цих відносинах. Тому у відносинах, у які вступає держава (зокрема, цивільних, господарських), органи, через які діє держава, не мають власних прав і обов`язків, але наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних відносинах (пункти 6.21, 6.22 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 5023/10655/11 від 20 листопада 2018 року, пункти 4.19, 4.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що і в судовому процесі, зокрема в цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (пункт 35 постанови ВП від 27 лютого 2019 року, справа № 761/3884/18).

Отже, під час розгляду спору в суді фактичною стороною у справі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.

Законодавство передбачає два випадки представництва прокурором у суді законних інтересів держави у разі їх порушення або загрози порушення: захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; відсутній орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту інтересів держави.

Водночас в обох цих випадках прокурор здійснює представництво держави, яка і є фактичною стороною у справі.

У цій даній справі прокурор пред`явив, зокрема, вимогу про визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держземагентства у Дніпропетровській області, відповідачем визначив ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Отже, в частині цієї позовної вимоги позов фактично пред`явлений державою (в особі прокурора) до неї самої (в особі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області).

Зазначене не відповідає частині першій статті 45 ГПК України, відповідно до якої сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Отже, позивач і відповідач не можуть збігатися, оскільки такий збіг унеможливлює наявність спору.

Подібних висновків, але щодо участі органів державної влади в адміністративному процесі, Велика Палата Верховного Суду дійшла в постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 826/3115/17.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, відхиляються колегією суддів, як безпідставні, необґрунтовані та такі, що стосуються виключно переоцінки доказів.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені прокурором, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 141 Цивільно-процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2022 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: А.П. Барильська

С.А. Зайцева