Справа № 639/4115/19
Провадження №2/639/57/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Рубіжного С.О.,

за участю секретаря судового засідання Чубенко О.С.,

представника позивача Васькова О.Ю.,

представника відповідача Анфілова О.В.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, трьох відсотків річних та інфляційних витрат, -

ВСТАНОВИВ:

20.06.2019 до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник КП «Харківводоканал» з позовом до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яким просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 7513,34 грн., з яких за період з 01.01.2015 по 31.12.2018 заборгованість за послуги з централізованого водопостачання у розмірі 4238,97 грн. заборгованість за послуги з централізованого водовідведення за період у розмірі 2292,40 грн., інфляційні витрати 782,62 грн.; 3% річних від простроченої суми 199,35 грн. та стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № НОМЕР_1 . Згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-IV (який діяв до до 01.05.2019), споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Також згідно вимог ч.1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладання договору. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі -Правила), споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, не пізніше 20 числа наступного місяця Як вказує представник позивача, в порушення обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг централізованого водопостачання та водовідведення, передбаченого Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», п.п. 18, 30 Правил №630 відповідачі неналежним чином виконували зобов`язання з оплати наданих послуг. У підсумку за відповідачами утворилася вищезазначена заборгованість, яка не погашена до пред`явлення позову.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання

16 липня 2019 року відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позов. Заперечуючи проти позову, посилається на те, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду. Відповідач ОСОБА_2 має 50% пільгу на послуги, за вказаною адресою не проживає, про що було повідомлено позивача та було заявлено про припинення нарахування на останню оплати за послуги. Також з квітня 2015 року була оформлена субсидія, проте в розрахунку такі відомості відсутні. Також не згодна з нарахуваннями інфляційних втрат та 3% річних.

Також відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності.

31 липня 2019 року позивачем подано відповідь на відзив, з посиланням на те, що у справі № 639/5591/16 за заявою позивача, Жовтневим районним судом м. Харкова було видано судовий наказ від 03.10.2016 про стягнення з відповідачів заборгованості, який скасований ухвалою суду від 04.09.2018, що перериває перебіг позовної давності. Зазначає, що заперечення відповідачів є хибними щодо відсутності в розрахунку відомостей щодо пільг та субсидій, оскільки дані нарахування відображені в розрахунку. Щодо не нарахування на ОСОБА_2 оплати послуг, була надана відповідь від 02.05.2018 про необхідність надати довідку про кількість зареєстрованих осіб за їх адресою, довідку щодо фактичного проживання останньої, копії паспорту із зазначенням іх місця проживання, проте зазначені документи до підприємства від відповідачів не надходили.

06 грудня 2019 року відповідачем ОСОБА_1 надані додаткові заперечення проти позову, в яких зазначила, що з жовтня 2018 року оплата не проводилась внаслідок відмови в призначені субсидії Комісією з розгляду цих питань. Оскільки вимоги позивача визначені із заборгованості нарахувань на двох осіб, інший відповідач ОСОБА_2 в квартирі не проживає, оплата послуг на одну особу, нею сплачена частково та залишився борг 290,53 грн.

Також в судовому засіданні 06 грудня 2020 року представником відповідача надано копію рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 квітня 2017 року у справі №639/1989/17 за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про встановлення факту сумісного проживання, яким встановлено факт спільного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю з чоловіком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_2 .

За клопотанням представника позивача, отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо права власності на квартиру, в якій зареєстровані відповідачі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 січня 2020 року провадження по цивільній справі - зупинено до набрання законної сили рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09 січня 2020 року в адміністративній справі № 520/12898/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради, третя особа - Комісія з розгляду питань про призначення населенню державної соціальної допомоги, субсидій і пільг при Адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

12 березня 2020 року надійшло клопотання представника відповідача про поновлення провадження по справі та надано квитанцію про часткову сплату боргуза водопостачання в сумі 200,35 грн та водовідведення в сумі 90,19 грн за 10-12.2018

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 березня 2020 року поновлено провадження у цивільній справі.

26 лютого 2021 року від відповідача ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення із зазначеням того, що інший співвідповідач не проживає квартирі, не була власником квартири, тому відсутні підстави для стягнення з останньої заборгованості.

Також в судовому засіданні 26 лютого 2021 року представником відповідача подано копію заяви на ім`я позивача віл 27.04.2018 про не проживання ОСОБА_2 в квартирі з проханням не нараховувати оплату послуг на цю особу. Крім цього надано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 від 18.12.2020 серії НОМЕР_2 .

В судовому засіданні 12 квітня 2021 року ухвалою суду провадження у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» в частині позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, трьох відсотків річних та інфляційних витрат- закрито.

Також в судовому засіданні 12 квітня 2021 року ухвалою суду провадження по цивільній справі - зупинено до набрання законної сили рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року в адміністративній справі № 520/19392/20 за позовом ОСОБА_1 до Комісії з розгляду питань про призначення населенню державної соціальної допомоги, субсидій і пільг при адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради, Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради про визнання протиправними та скасування рішення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 травня 2023 року поновлено провадження у цивільній справі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов. Зазначив, що нарахування були здійснені відповідно до законодавства. Підстав для нарахування оплати послуг на одну особу не вбачалось, оскільки споживачами не надано відповідних документів, передбачених законодавством. Стосовно нарахування інфляційних втрат та 3% річних зазначив. що нарахування здійсненні на загальні суми заборгованості по всім послугам, по кожному окремому місяцю розрахунок не здійснювався. Зазначив, що відповідачем дійсно після подачи позову сплачено частково заборгованість,які надійшли до підприємства, просив задовольнити позовні вимоги зу рахуванням сплачених сум.

Представник відповідача Анфілов О.В. в судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Зазначив, що ОСОБА_2 була зареєстрована за вказаною адресою але фактично там не проживала, про що було повідомлено позивача, проте нарахування на оплату на двох осіб здійснювались, що є безпідставним. Заперечував проти стягнення інфляційних витрат та 3% річних, оскільки розрахунок здійснено безпідставно на всі суми заборгованості та суперечить методиці нарахувань.

Суд, вислухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що споживачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи. (том №1 а.с. 12, 13).

Відповідно до розрахунку суми заборгованості за особовим рахунком НОМЕР_1 , за яким закріплена адреса: АДРЕСА_1 , існує заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.01.2015 по 31.12.2018 у розмірі 4238,97 грн, та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.01.2015 по 31.12.2018 у розмірі 2292,40 грн. (том №1 а.с.6-8).

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира загальною площею 55,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності належала - ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 . На підставі договору дарування від 22.02.2012 за № 598, ОСОБА_1 набула у власність частку права власності на квартиру та стала одноособовим власником (том №1 а.с.115-118).

Як встановлено судом, ОСОБА_2 , мала право на пільги, встановлені законодавствам України, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 виданого 24.03.2017 (том №1 а.с. 45).

Відповідно до розрахунку, при обчислені розміру оплати послуг, враховувалась пільга споживача. Також на погашення оплати послуг нараховувалась субсидія, яка також враховувалась при визначенні заборгованості, зазначеної в розрахунку.

Стаття 11 Цивільного кодексу України передбачає різні підстави виникнення цивільних прав і обов`язків. Крім договорів і інших угод відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права й обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 205 Цивільного Кодексу України передбачено, що угода, для якої не встановлена обов`язкова письмова форма, враховується вчиненою, якщо поведінка сторін свідчить про їх волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідачі не відмовлялися від послуг водопостачання у письмовій формі. Таким чином, поведінка відповідачів свідчить про їх волю до настання відповідних правових наслідків, а саме того факту, що послуги водопостачання вони отримували.

Також відповідно до ст.322 ЦК власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Статтею 541 ЦК України передбачено солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно ст.. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

При цьому ст.150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 156 цього кодексу визначено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 від 24.06.2004 року(втратив чинність 01.05.2019) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 6 ч.1 ст. 20 цього Закону визначено, що споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Частино.1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII, яка введена в дію з 10.06.2018, визначено, що Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Пунктом 6 ч.1 ст.7 цього Закону визначено, що на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг;

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» №2918 від 10.01.2002 року споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно з абз.2 п.11, п. 18 Правил, плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу).

Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до п.п.2 п. 17 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. №630, споживач зобовязаний повiдомляти виконавця про осiб, строк тимчасового проживання яких у квартирi (будинку садибного типу) перевищив мiсяць, а також протягом мiсяця про змiни, що вiдбулися у станi пiдсобного господарства i санiтарно-технiчного та iнженерного обладнання (за умови проведення розрахункiв за наданi послуги згiдно з нормативами (нормами) споживання)

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказане відповідає висновку Верховного Суду України, висловленому у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13.

Аналогічний правовий висновок визначений в поставнові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року по справі № 712/8916/17.

07 грудня 2020 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 18.12.2020 року (том №2 а.с.16).

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 , як одноособовий власник квартири, надавши право користування житлом ОСОБА_2 , несе обов`язок відповідача по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення, який виникає з наведених вище нормативних актів та ЦК України.

Оскільки за життя, ОСОБА_2 була зареєстрована за вищевказаною адресою, користувалась пільгами, проте відповідних документів, що остання не проживає за вказаною адресою не було надано позивачу, відсутні прилади обліку, нарахування здійснювались відповідно до законодавства на кількість зареєстрованих осіб та відповідно до встановлених норм споживання, як передбачено п.21 Правил, відповідно до якого, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства;

Як зазначено, представником відповідача, на адресу позивача подавалась заява про те, що ОСОБА_2 не проживає за вказаною адресою, проте із заяви не вбачається відомостей щодо іншого місця ії проживання та не підтверджено відповідними доказами, як це передбачено нормами ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» у відповідних редакціях та абз.3 п. 29 Правил, відповідно до якого, споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Таким чином суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 обґрунтованим та таким , що підлягає частковому задоволенню з урахуванням рішення суду щодо встановлення факту проживання

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 квітня 2017 року у справі № 639/1989/17, встановлено факт спільного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сімєю з чоловіком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 110).

В силу ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи встановлений рішенням суду певний факт, суд вважає необхідним відрахувати частину нарахувань на одну особу до березня 2017 року включно.

Оскільки відповідачем подано відповідну заяву, суд застосовує до позовних вимог строк позовної давності.

Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно стаття 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В силу ч.ч.2-4 ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивач звернувся до суду20 чевня 2019 року. Як передбачено п. 18 Правил, оплата послуг має здійснюватись до 20 числа наступно місяця.

Оплата за травень 2016 року мала бути здійсненна не пізніше 20 червня 2016 року, тому перебіг позовної давності починається з 21 числа 2016 року та закінчується 21 червня 2019 року.

Враховуючи наведене позов про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в мжах позовної давності з 01 травня 2016 року.

Також, як зазначено вище, за період з 01 травня 2016 року по березень 2017 року, суд відраховує 1/2 частину нарахувань на одну особу ОСОБА_2 ..

Такк, за період з 01.05.2016 по 31.03.2017 за послуги водопостачання нараховано 1815,54 грн, що відповідно на одну особу складає 907,77 грн; на послуги з водовідведення нараховано 973,07 грн, що відповідно на одну особу складає 486,54 грн. Також слід зазначити, що пільги за вказаний період не застосовувались.

За період з 01.05.2016 по 31.03.2017 було сплачено за водопостачання 320.38 грн. та нараховано в оплату субсидію 543,91 грн., що разом складає 864,29 грн. Таким чином за вказаний період існує заборгованість за водопостачання в розмірі 43,48 грн (907,77-864,29)

За період з 01.05.2016 по 31.03.2017 було сплачено за водовідведення 177,27 грн. та нараховано в оплату субсидію 291,96 грн., що разом складає 469,23 грн. Таким чином за вказаний період існує заборгованість за водовідведення в розмірі 17,31 грн (486,54-469,23).

За період з 01.04.2017 по 31.12.2017 за водопостачання нараховано 1466, 89 грн, сплачено 1168,98 грн. та зараховано субсидію 50,65 грн. Таким чином за вказаний період існує заборгованість за водопостачання в розмірі 247,26 грн (1466,89-1168,98-50,65)

За період з 01.04.2017 по 31.12.2017 за водовідведення нараховано 806,96 грн, сплачено 644,63 грн. та зараховано субсидію 27,36 грн. Таким чином за вказаний період існує заборгованість за водовідведення в розмірі 134,97 грн (806,96-644,63-27,36)

За період з 01.01.2018 по 31.12.2018 за водопостачання нараховано 2454,48 грн, сплачено 1130,30 грн. Таким чином за вказаний період існує заборгованість за водопостачання в розмірі 1324,38 грн (2454,48 -1130,30)

За період з 01.01.2018 по 31.12.2018 за водовідведення нараховано 1299,32 грн, сплачено 613.33 грн. Таким чином за вказаний період існує заборгованість за водовідведення в розмірі 685,99 грн (1299,32 -685,99).

Таким чином за період з 01.05.2016 по31.12.2018 існує заборгованість за водопостачання в розмірі 1615,12 грн (43,48+247,26+1324,38) та за водовідведення в розмірі 838, 27 грн.( 17,31+134,97+685,99). Загальна сума складає 2453,39 грн.

Також після подачи позову, відповідачем ОСОБА_1 сплачено 02.01.2020 за водопостачання в розмірі 200,25 грн. та водовідведення в розмірі 90,19 грн.

З урахуванням зазначеного з відповідача на користь позивача підлягає стгненню заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01 травня 2016 року по 31 грудня 2018 року у сумі 2162, 85 грн., яка складається із заборгованості за послуги з централізованого водопостачання в сумі 1414,77 грн. та заборгованості за послуги з централізованого водовідведення в сумі 748,08 грн.

Окрім того, позивач просив суд стягнути з відповідач суму боргу з централізованого водопостачання з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 510,47 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 69,38 грн., та суму боргу з централізованого водовідведення з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 272,15 грн., що підтверджується розрахунком (том №2 а.с.126)

В судовому засіданні досліджувався розрахунок інфляційних витрат та 3% річних, з якого вбачається що нарахування здійснювалась на загальну суму боргу за всі комунальні послуги, що не відповідає методиці нарахувань.

Послуги з водопостачання та водовідведення відповідно до ЗУ «Про житво-комунальні послуги » є окремими послугами та мають характер щомісячних зобов`язань.

Методикою розрахунку передбачено визначення розміру інфляційних втрат шляхом перемноження усіх місяців за всі роки на індекс інфляції, з подальшим складанням щомісячних розрахунків в загальну суму.

Якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця.

Три відсотка річних розраховується за формулою S x D x 3 : 100 : 365 днів у році, де:

S-сума простроченого зобов`язання,

D-кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання.

Таким чином 3% річних нараховуються на щомісячну заборгованість на кількість прострочених днів починаючи з 21 числа наступного місяця після виникнення боргу до дати погашення з подальшим складанням в загальну суму.Належного розрахунку позивачем не надано, що є підставою відмови в задоволені цих вимог.

В силу ч.3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до позовних вимог, які визначені в розмірі 2453,39 грн.без врахування сплачених сум після подачи позову. Ромір судового збору складає в розмірі 627,28 грн..(2453,39х1921/7513,24)

В іншій частині суд вважає за необхідне судові витрати покласти на позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 171, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківводоканал» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01 травня 2016 року по 31 грудня 2018 року у сумі 2162 (дві тисячі сто шістдесят дві) гривні 85 (вісімдесят п`ять) копійок, яка складається із заборгованості за послуги з централізованого водопостачання в сумі 1414 гривень 77 копійок та заборгованості за послуги з централізованого водовідведення в сумі 748 гривень 08 копійок.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» судовий збір у сумі 627 (шістсот двадцять сім) гривень 28 (двадцять вісім) копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Найменування сторін:

Позивач: Комунальне підприємство «Харківводоканал», код , місцезнаходження: 61013, м. Харків, вул. Шевченко, 2.

Відповідач: ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 05.12.2023.

Суддя С.О. Рубіжний