Справа номер 484/4103/23 Головуючий суду першої інстанції Маржина Т. В.
Провадження номер 22-ц/812/1276/23 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів Самчишиної Н. В., Ямкової О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 вересня 2023 року, ухвалене за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В серпні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк або АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що 14 січня 2020 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір, за яким останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до умов цього договору ОСОБА_1 погодився, що заява позичальника разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, становлять між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

Посилаючись на викладене та порушення відповідачем своїх зобов`язань, що призвело до заборгованості за кредитним договором, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором станом на 22 травня 2023 року, що становить 62 173,26 грн, з яких 48 749,93 грн заборгованість за тілом кредиту та 13 423,33 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 вересня 2023 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором, яка утворилась станом на 22 травня 2023 року у розмірі 62 173,26 грн, з яких 48 749,93 грн заборгованість за тілом кредиту, 13 423,33 грн заборгованість за простроченими відсотками, а також 2684 грн судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань згідно з умовами кредитного договору та допустив наявність заборгованості у загальній сумі 62 173,26 грн, то він повинен відшкодувати її Банку у примусовому порядку.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, врахувавши, що сторонами не було погоджено умови договору про сплату відсотків та комісії, які Банк нараховував та стягував безпідставно.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, відповідач зазначав, що підписана анкета заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг не містить відомостей щодо розміру кредитного ліміту, процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів, комісій) за порушення зобов`язань у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивачем не доведено укладення з відповідачем кредитного договору, а значить нарахування відсотків, пені, штрафів, комісій та інших платежів, які не погоджені в письмовій формі, є незаконним.

Сума нарахованих та списаних Банком відсотків складає 26 746,27 грн, а комісій 22 927,76 грн, а всього 49 674,03 грн. Оскільки Банк просить стягнути загальну заборгованість у сумі 62 173,26 грн, то сума отриманих та неповернутих відповідачем коштів складає 12 499,23 грн (62 173,26 грн 49 674,03 грн).

За такого, на думку відповідача, суд ухвалив помилкове рішення про задоволення позову Банку у повному обсязі.

Фактичні обставини справи

14 січня 2020 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк».

У вказаній заяві вказано тип кредиту відновлювана кредитна лінія, розмір кредитного ліміту не перевищує: 50 000 грн для карт «Універсальна», 75 000 грн для карт «Універсальна Gold», строк кредитування 20 років, річна процентна ставка: 43,2 % для карт «Універсальна», 42,0 % для карт «Універсальна Gold», тип процентної ставки фіксована. Пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання, але не більше за 15% суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки, нарахована за порушення зобов`язань, не може перевищувати половини суми, одержаної за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Штрафів немає. Річна процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту становить: 86,4 % для карт «Універсальна», 84,0 % для карт «Універсальна Gold».

14 січня 2020 року ОСОБА_1 . Банком було встановлено кредитний ліміт у сумі 700 грн, який у подальшому збільшувався та зменшувався: 19 січня 2020 року до 2000 грн; 01 березня 2020 року до 5000 грн; 18 червня 2020 року до 0,00 грн; 23 липня 2021 року до 50 000 грн; 28 листопада 2021 року до 49 965 грн; 03 січня 2023 року до 0,00 грн.

Протягом дії договору позичальником було отримано декілька кредитних карток: 14 січня 2020 року строком дії до 31 грудня 2023 року карта «Універсальна», 10 квітня 2020 року строком дії до 31 грудня 2023 року карта «Універсальна Gold», 06 грудня 2021 року строком дії до 30 листопада 2025 року карта «Універсальна Gold», 24 січня 2022 року строком дії до 28 лютого 2026 року карта «Універсальна Gold».

Факт отримання кредитних коштів відповідачем та користування ним цими коштами підтверджено випискою по рахунку.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, Банк не отримав від відповідача погашення заборгованості станом на 22 травня 2023 року у загальній сумі 62 173,26 грн, з яких 48 749,93 грн заборгованість за тілом кредиту, 13 423,33 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 633ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Норми статті 1056-1 ЦК України регламентують, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статті 525, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Досліджені судом докази свідчать, що сторони по справі узгодили умови кредитного договору, у тому числі сплату процентів, про що свідчить заява відповідача про приєднання до Умов та Правил надання послуг АТ КБ «Приватбанк», у якій зазначено тип кредиту, розмір кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитом, строк кредитування, порядок обчислення та розміри відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів).

Таким чином, між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, за яким позичальник отримав кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на банківську карту, який мав щомісячно погашати.

Встановивши порушення відповідачем умов кредитного договору щодо вчасного повернення кредитних коштів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача вказаної у позовній заяві суми заборгованості.

Розрахунок Банку свідчить, що нарахування заборгованості було здійснено виходячи з узгоджених сторонами умов кредитного договору.

За такого відсутні підстави стверджувати, що суд ухвалив рішення, яке не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Н. В. Самчишина

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 06 грудня 2023 року.