КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи 754/2281/23
Головуючий у суді першої інстанції: Грегуль О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.,

секретар - Черняк Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та представника Органу опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації - Кваснюк Наталії Василівни на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 липня 2023 року,

встановив:

у лютому 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на те, що мати дітей ухиляється від виконання своїх обов`язків. Також позивач просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 12 липня 2023 року позов було задоволено частково, позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В задоволенні вимог про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

ОСОБА_3 , яка не брала участі у справі, також подала апеляційну скаргу та просила суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на те, що рішенням суду порушено її права, оскільки з 16 березня 2023 року дитина проживає разом з нею та її чоловіком - ОСОБА_3 відповідно до Наказу Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 15 березня 2023 року про тимчасове влаштування дитини.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 31 жовтня 2023 року заявила клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю отримання правничої допомоги під час розгляду справи в апеляційному суді. Розгляд справи було відкладено до 28 листопада 2023 року, попереджено відповідача про її обов`язок забезпечити явку свого представника до суду. Про розгляд справи 28 листопада 2023 року ОСОБА_1 була повідомлена під розписку (а.с.177).

В судове засідання 28 листопада 2023 року відповідач ОСОБА_1 не з`явилась, про причини неявки суд не повідомляла. Клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин від ОСОБА_1 до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника Органу опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації - Кваснюк Н.В., ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_3 - задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що на обліку Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської РДА в м.Києві перебувають неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю яких є ОСОБА_1 12 вересня 2022 року до позивача надійшло повідомлення від КП «Київська міська дитяча клінічна лікарня №2» про те, що згідно Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, сектором ювенальної превенції була виявлена малолітня дитина - ОСОБА_5 , яка доставлена до медичного закладу для проходження медичного обстеження, яке виявило полідефіцитну анемію, стан середньої тяжкості.

Позивач зазначав, що сім`я ОСОБА_1 перебуває на обліку, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах, відповідачем не створено умови для проживання дітей, а батьківські обов`язки виконуються неналежним чином, що є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 12 липня 2023 року у задоволенні вимог про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, відповідач ОСОБА_1 протягом розгляду справи байдужості до дітей не проявляла, висловлювала намір продовжувати здійснювати їх виховання, а тому з урахуванням обставин справи, в тому числі щодо зміни сімейного стану відповідача, суд дійшов висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав є недоцільним та не буде відповідати якнайкращим інтересам дітей. Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів в повному обсязі погодитись не може з наступних підстав.

У своїй апеляційній скарзі позивач посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що відповідач нехтує своїми обов`язками щодо виховання дітей і з її боку є суттєві порушення прав неповнолітнього сина та малолітньої доньки, що є підставою для позбавлення батьківських прав.

ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі зазначала, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_5 порушує її права, оскільки вона прийняла дитину на виховання з метою подальшого її усиновлення або оформлення опіки. Зазначала, що рішення суду порушує права дитини, оскільки ОСОБА_1 не виконує свої обов`язки, як матері дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про народження від 26 квітня 2022 року ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 і її матір`ю є ОСОБА_1 , а батьком - ОСОБА_2 .

З Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 09 вересня 2022 року вбачається, що в цей день в 12:10 год. у під`їзді будинку АДРЕСА_1 виявлено дитину жіночої статі, вдалось встановити мати дитини - ОСОБА_1 (а.с. 26).

Згідно повідомлення про дитину, позбавлену батьківського піклування, складеного заступником директора з медичних питань КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня № 2» від 12 вересня 2022 року, адресованого службі у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, в лікарні перебуває дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стан здоров`я - полідефіцитна анемія (а.с. 25).

Наказом служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 16 вересня 2022 року № 28 наказано дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поставити на облік, як таких, що опинились у складних життєвих обставинах (а.с. 29).

Наказом служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 17 жовтня 2022 року № 3 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , влаштовано в прийомну сім`ю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до вирішення питання постійної форми влаштування (а.с. 32). Факт передачі дитини підтверджується Актом від 17 жовтня 2022 року (а.с. 33).

Наказом Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації від 15 березня 2023 року «Про тимчасове влаштування дитини» малолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово влаштовано в сім`ю ОСОБА_10 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 до вирішення питання постійної форми влаштування (а.с.128).

Згідно висновку органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 02 лютого 2022 року № 102/02/38-502-2182, Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 40-43).

Згідно свідоцтва про шлюб від 23 травня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_11 23 травня 2023 року зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 присвоєно прізвище ОСОБА_12 (а.с. 96).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.

За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

В даному випадку апеляційний суд дійшов переконання, що позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_1 відносно доньки ОСОБА_13 відповідає інтересам малолітньої дитини, оскільки остання ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, а своєю негативною поведінкою показує поганий приклад і створює небезпеку для її життя і здоров`я, не створює умов проживання для її благополучного розвитку.

Колегія суддів вважає доведеним, що змінити поведінку

ОСОБА_1 в кращу сторону щодо створення належних умов для фізичного та духовного розвитку донька ОСОБА_13 неможливо з вини самої ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 . Службою у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації було повідомлено про необхідність належного виконання батьківських обов`язків та рекомендовано пройти курс реабілітації від залежності.

Матеріали справи свідчать про те, що після виявлення 09 вересня 2022 року малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у під`їзді будинку по АДРЕСА_1 , про що було складено відповідний акт (а.с.26), та доставлення її до КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня №2» для лікування, відповідач ОСОБА_1 до органу опіки та піклування із заявами про повернення їй дитини не зверталась. Будь-яких доказів про те, що відповідач, як мати малолітньої дитини, вчиняла дії, спрямовані на повернення дитини до неї, матеріали справи не містять.

За даними Деснянського районного в місті Києві Центру соціальних служб Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, з ОСОБА_1 неодноразово проводились бесіди з приводу відповідального ставлення до виконання батьківських обов`язків та відмови від вживання алкогольних напоїв. ОСОБА_1 було направлено до амбулаторної групи для осіб із алкозалежністю в Центрі психологічного лікування алкоголізму «Сенс», які вона відвідувала несистематично та короткотривало (а.с.77).

Також ОСОБА_1 було неодноразово помічено у стані алкогольного сп`яніння та неодноразово запропоновано та рекомендовано пройти курс детоксикації в наркологічному відділенні «2 КНП Кіївської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія», а також соціально-психологічну реабілітацію в умовах стаціонару. Доказів про проходження ОСОБА_1 реабілітації матеріали справи не містять.

Також з листа Деснянського районного в місті Києві Центру соціальних служб Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації від 15 травня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 було рекомендовано пройти курс для підвищення батьківського потенціалу. Останньою було відвідано чотири заняття, на які вона спізнювалась та з яких йшла раніше, повний курс пройдено не було.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Таких висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 29 вересня 2021 року (справа №459/3411/18).

Лише факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав не свідчить про інтерес матері до дитини та реальне бажання змінити поведінку на краще, а позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу права спілкуватися з дитиною, бачитися з нею, звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до Виписки № 462 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого - ОСОБА_5 вбачається, що малолітня дитина перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня №2» з 23 вересня 2022 року по 17 жовтня 2022 року з діагнозом залізодефіцитна анемія важкого ступеня (а.с. 126).

Вказаний діагноз - залізодефіцитна анемія важкого ступеня у дитини такого віку є наслідком неповноцінного харчування.

Після проведеного курсу лікування - гемотрансфузії і феротерапії стан дитини покращився, зазначено реконвалесцент - поступове відновлення здоров`я та сил після хвороби. При виписці рекомендовано: загальний аналіз крові кожні три місяці з наступною консультацією гематолога, контроль феритину, насичення трансферину через три місяці, харчування за віком, розвиток сприйняття, повторна ЕХО-кардіограма через шість місяців.

Вказані обставини свідчать про те, що невиконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків з піклування про дитину, зокрема щодо її харчування, спричинило погіршення здоров`я дитини до важкого стану.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем ОСОБА_1 не забезпечено належних умов для проживання малолітньої дитини.

З Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_5 від 09 вересня 2022 року вбачається, що квартира, у якій проживає дитина, перебуває в антисанітарному стані, наявні таргани та клопи, житло не пристосоване для проживання дитини (а.с. 20-24).

З Акту про обстеження умов проживання дитини від 13 квітня 2023 року також вбачається, що для виховання та розвитку дитини створені неналежні умови, відсутнє ліжко, одяг, іграшки. Також зазначено про відсутність продуктів харчування для дитини, наявність дитячих пюре з простроченим терміном придатності.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач неодноразово повідомлялась працівниками органу опіки та піклування про необхідність приведення місця проживання дитини в належний стан, який відповідав би інтересам дитини.

Протягом розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 не було надано до суду доказів на підтвердження того, що нею було змінено своє ставлення до свої батьківських обов`язків із забезпечення належних умов для проживання малолітньої дитини.

Крім того, відповідач ОСОБА_1 не вказувала про своє перебування у складних життєвих обставинах, які призвели до об`єктивної неможливості піклуватись про дитину, що свідчить про її винну поведінку та свідоме нехтування батьківськими обов`язками, наслідком чого стало погіршення стану здоров`я дитини.

Виявлення інтересу відповідача ОСОБА_1 до малолітньої ОСОБА_5 виражене виключно у запереченнях щодо позбавлення її батьківських прав. При цьому будь-яких доказів на підтвердження того, що нею усвідомлено свій обов`язок піклуватись про дитину, створити для неї належні умови проживання, забезпечувати її фізичні потреби та потреби в духовному розвитку, до суду не надано.

В ході розгляду справи у суді апеляційної інстанції до суду було надано відповідь Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві, з якого вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності, зокрема за ст. 44-3 КУпАП, якою передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, 178 КУпАП, якою передбачено відповідальність за розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді, та 184 КУпАП, якою передбачено відповідальність за невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 , у сім`ї якої наразі проживає малолітня ОСОБА_5 , пояснила, що 03 листопада 2023 року, в день народження дитини, ОСОБА_1 вперше з моменту передачі дитини в сім`ю, з`явилась за місцем її проживання разом зі своїм чоловіком, обидва перебували у стані алкогольного сп`яніння. Зазначала, що чоловік відповідача намагався вибити двері, виражався нецензурною лайкою, зламав дверну ручку.

До матеріалів справи було додано довідку Деснянського УП ГУНП в м.Києві про розгляд звернення по лінії 102. Зі змісту вказаної довідки вбачається, що 03 листопада 2023 року до Деснянського УП ГУНП в м.Києві надійшло звернення по лінії 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_2 сторонні особи вриваються в квартиру. Заявником ОСОБА_3 було повідомлено, що мати дитини ОСОБА_1 без попередньої згоди ОСОБА_3 намагалась зустрітись із дитиною. В ході розгляду звернення конфлікт було вичерпано.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження працевлаштування ОСОБА_1 або отримання нею будь-яких доходів, крім соціальних виплат, що також характеризує ставлення матері дитини до свого обов`язку піклуватись про неї.

Апеляційна скарга Органу опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в частині оскарження рішення суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_14 задоволенню не підлягає в наступних підстав.

Матеріали справи містять заяву неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адресовану начальнику Служби у справах дітей Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, про те, що він заперечує щодо позбавлення його матері батьківських прав відносно нього (а.с.39).

У статті 12 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, при чому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.

На момент розгляду справи ОСОБА_7 досяг віку 16 років.

Враховуючи висловлену неповнолітнім ОСОБА_15 позицію щодо позбавлення його матері ОСОБА_1 батьківських прав відносно нього, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині підлягає залишенню без змін.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Отже, особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не позбавлена права звернутись до суду із вимогами про поновлення її батьківських прав, попередньо змінивши своє ставлення до своїх батьківських обов`язків та надавши суду докази на підтвердження створення належних умов для проживання та розвитку дитини, а також своєї спроможності дбати про дитину, її фізичний та духовний стан.

Статтею 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_3 - задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 362, 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Органу опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації - Кваснюк Наталії Василівни та апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 липня 2023 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_5 та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 26 квітня 2022 року складено актовий запис №280.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 04 грудня 2023 року.

Головуючий

Судді