Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/686/23
Провадження № 2-п/382/7/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нарольського М. М.,

при секретарі Матвієнко Ю. Л.,

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Куксюка А. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Яготинського районного суду Київської області від 04.10.2023 у справі № 382/686/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Яготинського районного суду Київської області із заявою про перегляд заочного рішення у даній цивільній справі, в якій просив переглянути заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 04.10.2023 року, скасувати його та призначити справу до розгляду.

В обґрунтування заяви посилався про те, що на час розгляду справи він перебував у складі Збройних Сил, що перешкоджало йому реалізувати процесуальні права під час розгляду справи по суті; його дохід не є стабільним, сталим чи таким, що не зазнає змін; присудження стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки доходу відповідача буде законним і справедливим, оскільки він вже буде вищим за мінімально гарантований розмір аліментів на одну дитину.

Ухвалою суду від 22.11.2023 року прийнято до провадження справу за заявою відповідача та призначено її розгляд.

У судовому засіданні адвокат - представник заявника вимоги заяви підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити.

Позивачка проти задоволення заяви заперечила, посилаючись на те, що батько їх дитини (відповідач) вочевидь був обізнаний про розгляд справи, подавав заяви з процесуального питання, тож мав можливість реалізувати свої права; при цьому, подана заявником довідка лише підтверджує це, оскільки в ній зазначений період по 14.08.2023 року, після чого відбулися кілька судових засідання у справі; натомість, позивачка обізнана про фактичне небажання батька дитини сплачувати аліменти на свою дитину, якій вже виповнилося 16 років, і присуджений раніше розмір в 1100 грн вочевидь порушує її права та інтереси; інших дітей відповідач не має; жодних доказів неможливості сплачувати аліменти у присудженому заочним рішенням розмірі заявником не подано.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши та перевіривши матеріали заяви та справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що у даній справі:

В травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, що стягуються згідно з рішенням Яготинського районного суду Київської області від 05.06.2018 року з ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1100 грн на 1/4 частину усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття.

Ухвалою від 10.07.2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався, позицію щодо позову не висловив. Подав клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з його перебуванням на військовій службі.

Позивачка в судові засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала заяву, відповідно до якої просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримувала та просила їх задовольнити. Щодо клопотання про зупинення розгляду справи заперечувала; проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до приписів статей 128, 130, 131 ЦПК України. В тому числі шляхом направлення до військової частини, в якій перебував відповідач, судової повістки та роз`яснення, що в разі неможливості прибути в судове засідання на вказаний день та час, він вправі направити на адресу суду письмову заяву щодо його позиції у цій справі, скористатися своїми процесуальними правами. Станом на день розгляду справи відповідач не висловив свою позицію та заперечення проти позову.

При цьому, суд не вбачав підстав для зупинення провадження у справі з огляду на те, що, зокрема:

- з довідки № 2033 від 18.07.2022 року, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , доданої відповідачем до клопотання про зупинення провадження у справі, вбачалося, що старший сержант ОСОБА_2 перебував на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 . Разом із тим, суд звернув увагу, що дана довідка датована 18.07.2022 роком;

- приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України мають своєю метою захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Вони покликані забезпечити об`єктивний розгляд справи;

- швидке та ефективне вирішення спору щодо стягнення аліментів на утримання дитини є гарантією захисту права дитини на гідне утримання і всебічний розвиток, а виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину передбачене законом та є формою участі батька або матері, що проживає окремо від дитини, в її утриманні з метою забезпечення дитині гармонійного розвитку. Стягнення аліментів на дитину не може вважатися порушенням права платника аліментів, оскільки є його обов`язком відповідно до вимог закону;

- відповідачу була надана можливість повною мірою реалізувати процесуальні права учасника справи. Відповідач повідомлявся судом належним чином про дати та час судових засідань. Суд, зазначаючи конкретні позовні вимоги до відповідача щодо зміни розміру аліментів на його дитину, неодноразово письмово роз`яснював відповідачу, що в разі неможливості прибути в судове засідання він має право направити на адресу суду заяву із висловлюванням думки щодо позову про зміну розміру аліментів на утримання його рідного сина, надати заперечення по справі. Суд роз`яснював, що відповідно до положень ЦПК України, у разі неможливості прибути в судове засідання відповідач не позбавлений права: надіслати на адресу суду поштовим зв`язком відзив та докази, які є необхідними для розгляду справи, письмово викладену позицію щодо позовних вимог та інших питань, як процесуального характеру (заяви, клопотання тощо), так і тих, що стосуються розгляду справи по суті; брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, в тому числі, з використанням власних технічних засобів; направити повноважного представника;

- відповідно до матеріалів справи, відповідач вказаними правами не скористався, натомість особисто направив засобами поштового зв`язку лише клопотання про зупинення провадження у справі;

- враховуючи вищевикладене, суд вважав, що не зупинення провадження у справі за таких обставин не обмежує процесуальних прав відповідача, й, окрім того, не може превалювати над інтересами його рідної дитини, натомість фактично виступає гарантією захисту права дитини на гідне утримання і всебічний розвиток, забезпечені державою. Адже в силу норм Конституції України, які є нормами прямої дії, людина, її життя і здоров`я визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (стаття 3). Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Дитинство охороняється державою (стаття 51). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (стаття 7 Сімейного кодексу України). Суд також враховував, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. При цьому, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

При вирішенні заяви про перегляд заочного рішення суд виходить з наступного.

Ухвалою від 10.07.2023 року відкрито провадження у справі; 04.10.2023 року у справі ухвалене заочне рішення про задоволення позову.

Відповідно до статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно з вимогами статті 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 288 ЦПК України).

Так, поважними причинами неявки можуть бути обставини, що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що сторона відповідача належним чином повідомлялася судом про розгляд справи; в клопотанні про зупинення провадження відповідач прямо вказав на обізнаність про те, що розгляд справи призначено на 04.10.2023 року. Щодо обґрунтування заяви в частині неможливості реалізувати свої процесуальні права (судові засідання призначалися на період з 03.08.2023 року по 04.10.2023 року) наведені в заяві мотиви не спростовують висновків суду в рішенні від 04.10.2023 року.

Суд також враховує, що до заяви про перегляд заочного рішення додано, крім копії самого рішення, лише один документ - довідку військової частини від 08.11.2023 року, відповідно до якої відповідач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони, у період з 14.02.2023 року по 14.08.2023 року. Таким чином, після звершення цього періоду відбулося два судових засідання. Крім цього, з огляду на вищевикладене, сам факт подання заяв, клопотань, зокрема, заяви про перегляд заочного рішення засобами поштового зв`язку не свідчить про те, що відповідач не мав можливості викласти свою позицію щодо справи шляхом подання відзиву чи іншої письмової заяви по суті спору засобами пошти, електронної пошти, скористатися правом на правову допомогу, про що йому було неодноразово роз`яснено судом. Натомість матеріали справи свідчать про те, що вже після ухвалення заочного рішення відповідач такими правами скористався, подав письмову заяву про перегляд рішення засобами поштового зв`язку, уклав договір з адвокатом (в судовому засіданні 01.12.2023 року представник відповідача повідомив про укладення договору про надання правової допомоги № 452-11/23 від 29.11.2023 року засобами поштового зв`язку). Тож відсутні й підстави вважати, що сторона відповідача не з`явилася в судове засідання, а також не подала відзив на позовну заяву з поважних причин.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, наведеною в параграфі 33 рішення у справі "Домбо Бехеєр Б.В. проти Нідерландів" ("Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands", заява №14448/88), параграфі 38 рішення у справі "Анкерль проти Швейцарії" ("Ankerl v. Switzerland", заява № 17748/91), принцип рівності сторін у процесі у розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Крім цього, з`ясування причин неявки само по собі не може бути підставою для скасування заочного рішення.

Для цього відповідач має зазначити докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин, в силу ч. 1 ст. 288 ЦПК України, повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

В рішенні від 04.10.2023 року суд, зокрема, зазначив, що:

- згідно з копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , виданого 07.09.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, батьками народженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- рішенням Яготинського районного суду Київської області від 05.06.2018 року у справі № 382/184/18 стягнуто з ОСОБА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1100 гривень, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття;

- неповнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 ; позивачка офіційно не працює;

- відповідач з 01.07.2022 року перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 та отримує стабільний дохід;

- 01.08.2022 року відповідач набув право власності на 1/4 частину трикімнатної квартири за АДРЕСА_1 , а з 01.08.2022 - є власником гаражного боксу НОМЕР_3 , загальною площею 31,3 кв. м., що розташований по АДРЕСА_2 , що підтверджується наданою позивачкою інформацією, сформованою за допомогою додатку "Реєстр нерухомості" від 02.05.2023 року;

- спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів; Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

- право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у статтях 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням;

- діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначивши способом стягнення аліментів їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю;

- з наданих письмових доказів вбачається, що наявні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки він є необхідним та достатнім для забезпечення фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, захисту її інтересів;

- враховуючи, що майновий стан відповідача у зв`язку із отриманням стабільного доходу, а також 01.08.2023 року набуттям права власності на майно, змінився, то наявні підстави для зміни розміру та способу стягнення аліментів, які він сплачує на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 05.06.2018 року у справі № 382/184/18;

- суд бере до уваги, що після ухвалення рішення суду матеріальне становище відповідача змінилось. Якщо на момент ухвалення рішення суду відповідач за період з 4 кварталу 2017 року по 1 квартал 2018 року отримував доходи з БГК "Автолюбитель-1" в розмірі 5200 грн та ТОВ "ТРАНС-АЕРОХЕНДЛІНГ" в розмірі 11976,14 грн, інших утриманців не мав, мав задовільний стан здоров`я, нерухомого та рухомого майна не мав, як встановлено в рішенні Яготинського районного суду Київської області від 05.06.2018 року, то з 01.07.2022 він отримує офіційний стабільний дохід, проходячи службу та отримуючи відповідні виплати, та 01.08.2023 року набув право власності на нерухоме майно;

- стороною відповідача не представлено суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти в збільшеному розмірі. Крім цього, будь-яких письмових доказів, які повинні бути враховані та можуть вплинути на прийняття рішення, відповідачем протягом розгляду справи не представлено суду;

- суд також враховує, що станом на день розгляду справи дитині виповнилося вже 16 років і встановлений в 2007 році розмір аліментів в 1100 грн вочевидь не відповідає інтересам дитини, які мають бути захищеними з огляду, в тому числі, й на сьогоднішні життєві реалії, а також введений в Україні воєнний стан;

- з огляду на викладене вище, змінюючи спосіб стягнення аліментів, враховуючи матеріальне становище та стан здоров`я дитини, матеріальне та сімейне становище сторін у справі, інші обставини справи, а також те, що зміна способу стягнення аліментів є правом позивача, суд вважає, що аліменти в стягнутому розмірі є недостатніми в умовах воєнного стану, інтереси дитини вочевидь порушуються, а тому суд дійшов висновку, що справедливим, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В заяві про перегляд заочного рішення містяться посилання на те, що дохід відповідача не є стабільним, сталим чи таким, що не зазнає змін; присудження стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки доходу відповідача буде законним і справедливим, оскільки він вже буде вищим за мінімально гарантований розмір аліментів на одну дитину.

Водночас, як станом на день подачі заяви про перегляд заочного рішення, так і на момент її розгляду в суді, на спростування мотивів, викладених у рішенні суду, заявник до поданої заяви не надав суду жодного доказу по суті справи. Тобто, фактично відповідач при поданні заяви про перегляд заочного рішення не надав доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, і не були враховані судом при винесенні заочного рішення.

Суд вважає, що пояснення та докази, на які посилається відповідач у своїй заяві, фактично зводяться лише до його правової позиції щодо предмету спору та фактичної переоцінки доказів та обставин, які судом оцінені і встановлені при ухвалені рішення, тобто заявник фактично не погоджується з прийнятим рішенням, здійсненою судом оцінкою доказів та встановленими обставинами справи і відповідно застосованими нормами чинного законодавства України.

За таких обставин, посилання відповідача не можна визнати доказами, що мають істотне значення для правильного вирішення справи в розумінні положень ч. 1 ст. 288 ЦПК України, а вони можуть бути підставою для апеляційного перегляду рішення суду, оскільки суд першої інстанції не може скасувати заочне рішення суду для надання іншої правової оцінки тим самим доказам у справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування заочного рішення, тому заяву необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 259-261, 284, 287, 288, 353-355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Яготинського районного суду Київської області від 04.10.2023 у справі № 382/686//23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що заочне рішення суду може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали складено та підписано 05.12.2023.

Суддя М. М. Нарольський