Справа № 2-5228/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2023 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

за участю: представника відповідача - адвоката Петришака А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві в порядку загального позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чухрій Ольга Степанівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сибіга Сабіна Егларівна про визнання недійсним заповіту та договору дарування, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2010 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного суду м.Києва з позовом до відповідача, треті особи: ОСОБА_4 , ПН КМНО Чухрай О.С., ПН КМНО Сибіга С.Е., 21 КДНК, в якому, з урахуванням уточнень, просить: 1) визнати недійсним заповіт від 8 серпня 2007 року від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чухрій О.С., зареєстрований в реєстрі під №9.; 2) визнати недійсним договір дарування 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 , посвідчений 29.09.2009 року приватним нотаріусом Сибігою С.Е., укладений від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за № 4951.; 3) визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину спадкового майна: - 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 , будинку АДРЕСА_2 , земельної ділянки 0,12 га по АДРЕСА_3 ; офісного приміщення АДРЕСА_4 .; 4) визнати в порядку спадкування право власності на 1/6 частину автомобіля Форд фокус (1/3 від 1/2).

Провадження у справі відкрито ухвалою від 19.04.2010 р. (суддя Зіміна В.Б.).

Ухвалою від 19.04.2010 р. задоволена заява про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 , із забороною Двадцять першій Державній нотаріальній конторі м. Києва видавати свідоцтва на спадщину на спадкове майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 16 грудня 2010 р. вищевказана ухвала районного суду залишена без змін, а апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_2 - відхилена.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 16 грудня 2010 р. відхилена апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 на ухвалу від 19.04.2010 р. про відкриття провадження у справі, а дана ухвала - залишена без змін.

Ухвалою від 15 квітня 2011 р. вищевказаний позов залишено без розгляду в частині визнання права на частку у спадковому майні.

Ухвалою від 23 травня 2011 р. позов залишено без розгляду на підставі ст.207 ч.1 п.3 ЦПК України (2003 р.) в зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 03 листопада 2011 р. за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 зазначена вище ухвала від 23.05.2011 р. скасована з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 13 грудня 2011 р. (головуючий - суддя Зіміна В.Б.) провадження по справі зупинено до набрання законної сили рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання шлюбу, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 недійсним, яка розглядалась Дніпровським районним судом м. Києва.

В зв`язку з обранням судді Зіміної В.Б. до Апеляційного суду Київської області цивільну справу № 2-5228/11 розподілено на суддю Зарицьку Ю.Л.

Ухвалою від 04.04.2013 року провадження по справі № 2-5228/11 відновлено та призначено до розгляду.

Ухвалою від 26 листопада 2013 р. за клопотанням позивача по справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу психічного стану ОСОБА_5 (спадкодавця) на час підписання ним заповіту 08.08.2007 року та договору дарування 29.09.2009 року, проведення якої доручено Київському міському центру судово-психіатричної експертизи, провадження в справі зупинено до отримання висновків експертизи.

09.02.2015 року Київським міським центром судово-психіатричної експертизи було складено Висновок № 89 за результатами якого ОСОБА_5 на час складання ним заповіту 08.08.2007 року страждав органічним ураженням головного мозку нейроінфекційно-дисциркулярного генезу з вираженим психоорганічним синдромом, у звязку з чим він не усвідомлював свої дії та не міг керувати ними, а на час підписання договору дарування від 29.09.2009 року страждав органічним ураженням головного мозку нейроінфекційно-дисциркулярного генезу з легким психоорганічним синдромом і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Ухвалою від 03.03.2015 р. поновлено провадження у справі з призначенням судового розгляду.

В березні 2015 р. представником відповідача були подані заперечення, в якому сторона відповідача просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність.

В квітні 2015 р. представником позивача було подано письмові пояснення з приводу заявлених вимог у справі, в яких сторона позивача просить задовольнити позов.

Ухвалою від 09.04.2015 р. відмовлено представнику відповідачки - ОСОБА_2 - ОСОБА_6 в задоволенні заяви про призначення повторної експертизи.

В липні 2015 р. представником відповідача були подані письмові пояснення, в яких сторона відповідача просить відмовити в позові.

Ухвалою від 06.08.2015 р. відмовлено представнику відповідачки - ОСОБА_2 - ОСОБА_6 в задоволенні заяви про призначення повторної експертизи.

В жовтні 2015 р. позивач уточнила свої вимоги до відповідача ОСОБА_2 , третя особа: Головне управління юстиції у м.Києві, та просить: 1) визнати недійсним заповіт від 8 серпня 2007 року від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чухрій О.С., зареєстрований в реєстрі під №9.; 2) визнати недійсним договір дарування 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 , посвідчений 29.09.2009 року приватним нотаріусом Сибігою С.Е., укладений від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за № 4951.; 3) визнати за позивачем право власності в майні подружжя: - автомобіль Форд фокус, держ. № НОМЕР_1 на його частину; на 1/2 від 59,1 кв.метра загальної площі будинку за адресую АДРЕСА_5 ; 4) визнати право власності за позивачем в порядку спадкування за законом на 1/3 частину спадкового майна: 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 ; будинку АДРЕСА_6 ; земельної ділянки 0,12 га по АДРЕСА_3 ; офісного приміщення АДРЕСА_4 ; 5) визнати право власності на 1/6 частину автомобіля Форд фокус (1/3 від ), держ. № НОМЕР_2 - в порядку спадкування.

Ухвалою від 16 травня 2016 року за клопотанням представника позивача по справі призначено додаткову посмертну судово-психіатричну експертизу психічного стану ОСОБА_5 (спадкодавця) на час підписання ним заповіту 08.08.2007 року та договору дарування 29.09.2009 року, проведення якої доручено Київському міському центру судово-психіатричної експертизи, провадження в справі зупинено до отримання висновків експертизи.

Як вбачається зі змісту вищевказаної ухвали суду, така додаткова експертиза стосувалась виправлення допущеної помилки при зазначенні номерів медичних карток, які досліджувались експертом.

Ухвалою від 09.06.2016 р. відмовлено представнику позивач у задоволенні заяви про виправлення описки в ухвалі від 16.05.2016 р.

Ухвалою судді Подільського районного суду м.Києва від 14.06.2016 р. апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_7 на ухвалу суду від 16.05.2016 р. про призначення додаткової посмертної судово-психіатричної експертизи в частині оскарження призначення експертизи - повернуто заявнику.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01 грудня 2016 р. задоволено клопотання ОСОБА_3 , ОСОБА_7 про залучення у справі правонаступника відповідача ОСОБА_2 та залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чухрій Ольга Степанівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сибіга Сабіна Егларівна, Головне управління юстиції м. Києва про визнання недійсним заповіту та договору дарування - як правонаступника: ОСОБА_3 після смерті відповідача ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 грудня 2016 р. відхилено апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_7 та ОСОБА_2 ( правонаступник ОСОБА_3 ), а ухвала Подільського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року - залишена без змін.

11.07.2017 р. до суду надійшов висновок додаткової судово-психіатричної експертиз № 279 від 10.05.2017 р., складений Київським міським центром судово-психіатричної експертизи.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 09.11.2017 р. матеріали вищевказаної справи передані для розгляду судді Супрун Г.Б.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 18.07.2018 р. матеріали вищевказаної справи передані для розгляду судді Ларіоновій Н.М.

Ухвалою від 28.07.2018 р. поновлено провадження у справі з призначенням підготовчого засідання.

В липні 2019 р. представником правонаступника відповідача був поданий відзив, в якому сторона відповідача просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність.

Ухвалою 01.08.2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у Київському Моргу №3 міського бюро судово-медичної експертизи, а саме: оригінал акту розтину від 11.03.2009 року тіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі якого було в подальшому видано свідоцтво про смерть від 12.10.2009 року з оголошенням перерви в підготовчому засіданні.

Під час підготовчого провадження, в вересні 2019 р., позивачем уточнені позовні вимоги, в яких відповідачем зазначена ОСОБА_3 , а третіми особами - приватні нотаріуси Чухрій О.С. та ОСОБА_8 , та просить: 1) визнати недійсним заповіт від 8 серпня 2007 року від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чухрій О.С., зареєстрований в реєстрі під №9.; 2) визнати недійсним договір дарування 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 , посвідчений 29.09.2009 року приватним нотаріусом Сибігою С.Е., укладений від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за № 4951; 3) визнати недійсним договір дарування 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 , укладений від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі № 4951; 4) визнати за позивачем право власності в майні подружжя: - автомобіль Форд фокус, держ. № НОМЕР_1 на його частину; - на 1/2 від 59,1 кв.метра загальної площі будинку за адресую АДРЕСА_5 ; 5) визнати право власності за позивачем в порядку спадкування за законом на 1/3 частину спадкового майна: 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 ; будинку АДРЕСА_2 ; земельної ділянки 0,12 га по АДРЕСА_3 ; яасти у статутному капіталі ТОВ «Гаврош», що належала на праві власності ОСОБА_5 ; 6) визнати право власності на 1/6 частину автомобіля Форд фокус (1/3 від ), держ. № НОМЕР_2 - в порядку спадкування.

Ухвалою від 27 листопада 2019 р. задоволено клопотання представника позивача та по справі призначена повторна комісійна посмертна судово-психіатрична експертиза, проведення якої доручено експертам Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи Міністерства охорони здоров`я України».

Ухвалою від 26.12.2022 р. провадження у справі поновлено.

Ухвалою від 22.02.2023 р. закрито підготовче провадження у справі.

Позивач та його представник повторно не з`явились в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до вимог закону, позивачем повторно подана заява про відкладення розгляду справи в зв`язку з перебуванням представника на службі в ЗСУ, заяву про розгляд справи без участі позивача не подана.

Представник відповідача в судовому засіданні вважав за необхідне залишити вищевказаний позов без розгляду в зв`язку із повторною неявкою позивача в судове засідання.

Третя особа-1 - ПН КМНО Чухрій О.С., будучи у встановленому законом порядку повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, заяв по суті справи та з процесуальних питань не подавала.

Третя особа-1 - ПН КМНО Сибіга С.Е. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, а також подала письмові пояснення, в якій повідомила обставини посвідчення оспорюваного договору дарування, зазначаючи про те, що всі дії нею вчинено відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд, вислухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Приписами частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, в судове засідання, призначене на 19.04.2023 р., позивач та її представник, будучи у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, 29.03.2023 р. через канцелярію суду позивачем подана заява про відкладення розгляду справи в зв`язку із перебуванням представника позивача на службі в ЗСУ. На підставі ст.223 ч.2 п.2 ЦПК України розгляд справи був відкладений на 29.06.2023 р.

В судове засідання, призначене на 29.06.2023 р., позивач та її представник знову не з`явились, позивачем 08.05.2023 р. через канцелярію суду повторно подана заява про відкладення розгляду справи в зв`язку із перебуванням представника позивача на службі в ЗСУ.

Отже, позивач, будучи у встановленому законом порядку належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання 29.06.2023 р. не з`явилась, що є повторністю (тобто двічі поспіль), заява про розгляд справи за його відсутності не подана.

Частинами першою, другою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, в тому числі з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Тим самим, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду в разі неможливості розгляду справи за відсутності позивача.

Отже, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі №465/205/17, від 28 жовтня 2021 року у справі №465/6555/16-ц.

Системний аналіз п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України та положень ст.223 цього Кодексу свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явилися в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду, а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч.2 ст.257 ЦПК України).

Згідно зі статтею 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Системний аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі №558/9/18.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі №757/23967/13-ц.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Як вбачається з матеріалів, справа вже дуже тривалий час перебуває в провадженні суду, при цьому комісійна судова експертиза, призначена судом ухвалою від 27.11.2019 р. саме за клопотанням представника позивача, не була проведена експертною установою через несплату за проведення експертизи саме стороною позивача. При цьому позивач була достеменно обізнана про те, що виконання експертизи починається лише після отримання експертною установою оплати.

Крім того, перебування представника позивача на службі в ЗСУ не перешкоджало явці самої позивачки в судове засідання. При цьому, згідно матеріалів справи, заяви про відкладення розгляду справи, приймались працівниками канцелярію безпосередньо від позивача (тобто позивач прибувала в будівлю суду). Отже підстав для ще одного відкладення судового засідання немає.

Відповідно до ст.12 ч.4 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на те, що позивачем було допущено повторність (другої підряд) неявки в судове засідання, а заява про розгляд справи за відсутності позивачем не подана і неявка позивача перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність залишення вищевказаного позову без розгляду на підставі ст.257 ч.1 п.3 ЦПК України в зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

Залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права повторного звернення до суду для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів в установленому законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.257 ч.1 п.3, 258-260, 261, 353, 354 ЦПК України, п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чухрій Ольга Степанівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сибіга Сабіна Егларівна про визнання недійсним заповіту та договору дарування, визнання права власності - залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому копія повного тексту ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяН. М. Ларіонова