КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
30 травня 2023року місто Київ
Справа № 357/8994/18
Апеляційне провадження № 22-з/824/27/2023
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого судді Желепи О. В.
суддів: Мазурик О. Ф., Стрижеус А.М.
за участю секретаря судового засідання Ковальової В. О.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Марценюк Лесі Анатоліївни про ухвалення додаткового судового рішення
у справі за позовом Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта-2010», державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Юлії Юріївни про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно та припинення права оренди
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2020 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням представник Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» - адвокат Тетеря С.І., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 року зупинено апеляційне провадження по даній справі до набрання законної сили рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/3844/20.

Постановою Верховного суду від 13 квітня 2022 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - Марценюк Л.А. задоволено, ухвалу Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 року скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року, погвний текст якої складено 15 грудня 2022 року:

Апеляційну скаргу представника ПОСП «Сидори» - адвоката Тетері С.І. - залишено без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2020 року - залишено без змін.

07 грудня 2022 року до Київського апеляційного суду представником ОСОБА_1 - адвокатом Марценюк Л.А. через поштове відділення подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій представник просить суд прийняти додаткову постанову, якою вирішити питання про судові витрати, а саме стягнути з позивача 10000 грн витрат на правничу допомогу адвоката при розгляді справи у суді апеляційної інстанції та 10000 грн понесених при розгляді справи в суді касаційної інстанції при оскарженні ухвали про зупинення провадження.

Заява обґрунтована тим, що постановою Київського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2020 року залишено без змін, однак судом при розгляді справи по суті не вирішено питання про перерозподіл судових витрат.

Крім того, вказує, що ухвалою Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 року зупинено провадження у справі, яку оскаржив ОСОБА_1 в касаційному порядку. Однак Верховний Суд не вирішував справи по суті, а лише скасував ухвалу апеляційного суду про зупинення провадження у справі, питання стягнення судових витрат касаційний суд не розглядав.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України просить змінити розподіл судових витрат.

Від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У вказаній заяві просить зменшити витрати на правничу допомогу на користь ОСОБА_1 до 9000 грн від загальної суми.

Вказує, що деякі послуги, надані представником ОСОБА_1 не входять до складу правничої допомоги, як то узгодження з клієнтом правової позиції. Також посилається на відсутність документального підтвердження витрат, а також розрахунку таких витрат , що є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування (а.с. 240-241).

Згідно ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Однак протоколами повторного автоматизованого розподілу судової справи від 03 березня 2023 року здійснено заміну судді Заришняк Г.М. та визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Махлай Л.Д., судді Немировська О.В., Ящук Т.І.

В подальшому 11 травня 2023 року здійснено заміну судді Махлай Л.Д. та визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Желепа О. В., судді Мазурик О.Ф., Кравець В.А.

В подальшому суддю Кравець В.А. через її звільнення замінено на суддю Стрижеуса А.М.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У судове засідання 30 травня 2023 року учасники справи не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином на електронну пошту та телефонограмою суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши доводи заяви, заперечень на неї, доходить висновку про її часткове задоволення, з огляду на таке.

За нормами п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення в разі не вирішення судом питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.ч.1-3 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Верховного суду від 13 квітня 2022 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - Марценюк Л.А. задоволено, ухвалу Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 року скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції однак не вирішено питання щодо перерозподілу судових витрат, а саме не вирішено питання щодо витрат на правничу допомогу.

Київський апеляційний суд постановою від 29 листопада 2022 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2020 року - залишив без змін, проте не вирішено питання щодо перерозподілу судових витрат, а саме не вирішено питання щодо витрат на правничу допомогу.

Так, 04 січня 2021року між адвокатом Марценюк Л.А. та Кубенком М.Г. укладено Договір про надання правової допомоги(а.с. 41 том 3).

11 січня 2021 року між адвокатом та клієнтом складено Акт виконаних робіт (наданих послуг) № 1 відповідно до якого за надання послуг Клієнти сплачують пропорційно Адвокату винагороду у розмірі 10000грн. гонорар адвоката за надані послуги, та 5 000,00 грн. - гонорар успіху, у відповідності до п. 4.2. Договору, які підлягають сплаті протягом 10 днів з моменту ухвалення відповідного рішення суду (а.с. 46, том 3).

12 квітня 2021 року між адвокатом та клієнтом складено Акт виконаних робіт (наданих послуг) № 2 відповідно до якого за надання послуг Клієнти сплачують пропорційно Адвокату винагороду у розмірі 10000 грн. гонорар адвоката за надані послуги, та 5 000,00 грн. - гонорар успіху, у відповідності до п. 4.2. Договору, які підлягають сплаті протягом 10 днів з моменту ухвалення відповідного рішення суду (а.с. 111 том 3).

Відповідачем ОСОБА_1 докази на підтвердження надання послуг адвокатом були подані у строки передбачені ст. 141 ЦПК України, а також було зроблено заяву про очікувані витрати.

Відповідно до частин 1-6 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Апеляційний суд вважає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Водночас проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу детальний опис наданих адвокатом послуг, та подані документи, апеляційний суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом Кубенка М.Г. роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.

А саме, в частині щодо аналізу апеляційної скарги з виїздом адвоката та підготовка правової позиції щодо захисту прав та інтересів клієнта з витраченим часом у три години, а також складання відзиву на апеляційну скаргу - 5 год. Суд зазначає, що правова позиція уже була сформована під час розгляду справи в суді першої інстанції, а тому на стадії апеляційного розгляду затрати часу адвоката зменшуються.

Враховуючи наявність заперечень сторони позивача щодо неспівмірності заявлених розмірів витрат на оплату правничої допомоги адвокатів, викладених у клопотанні від 10 лютого 2023 року, колегія суддів вважає, що розмір заявлених адвокатом Марценюк Л.А. витрат на оплату правової допомоги є завищеним та не співмірним з обсягом наданих послуг.

Колегія суддів вважає, що витрати відповідача ОСОБА_1 на оплату гонорару успіху, визначеного у договорі та актах виконаних робіт № 1 та 2 у сумі по 5000 грн., тобто на загальну суму 20 000 грн., не можливо визнати розумними та необхідними витратами, зокрема щодо «гонорару успіху» у розмірі 5000 грн. при розгляді апеляційної скарги та касаційної скарги.

Отже, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, колегія суддів вважає, що витрати ОСОБА_1 на оплату послуг адвоката Марценюк Л.А. в сумі 20000 грн. є завищеними та неспівмірними з реальним обсягом такої допомоги, предметом спору та складністю справи, не відповідають критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Тому колегія суддів дійшла висновку, враховуючи клопотання представника позивача щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 9000 грн (6000 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції та 3000 грн за розгляд справи у суді касаційної інстанції).

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи клопотання щодо відсутності доказів оплати, з огляду на те, що витрати підлягають відшкодуванню як ті, що вже сплачені, так і ті, що підлягають сплаті за умовами договору.

Так, у Постанові від 09 грудня 2020 року справа № 759/19492/18 провадження № 61-19982св 19 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 зроблено висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Керуючись статтею 270 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Заяву ОСОБА_1 - адвоката Марценюк Лесі Анатоліївни - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори»(Код , місцезнаходження: Київська область, Білоцерківський район, с. Сидори, вул. Радянська, 2) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання:АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 дев`ять тисяч грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 червня 2023 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

А.М. Стрижеус