Справа № 158/3657/23
Провадження № 2-о/0158/114/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2023 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Сіліч Ю.Л.,
за участю секретаря судового засідання - Оніщук Н.Є.,
розглянувши у відкритому засіданні в залі суду м. Ківерці, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей, -
В С Т А Н О В И В
ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей.
Вказує, що 28 липня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 31.05.2023 року Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (актовий запис №914), серія НОМЕР_1 .
У шлюбі народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно ч. 1 ст. 122 СК України, батьком дітей був записаний ОСОБА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Сім`я проживала за адресою: АДРЕСА_1 .
За час сумісного проживання ОСОБА_8 не виконувала належним чином свої обов`язки, передбачені ст.180 СК України по відношенню до дітей.
Після смерті ОСОБА_9 , заявник разом з дітьми проживає у м. Луцьку; самостійно виховує дітей та фінансово утримує. ОСОБА_2 не цікавиться життям дітей, навчанням та не приймає участі у їх вихованні.
Стверджує, що фактично ОСОБА_2 самоусунулась від виховання та утримання дітей; кошти, надані державою на утримання дітей використовує у власних цілях та не цікавиться життям дітей.
У зв`язку з викладеним, просить встановити факт самостійного виховання та утримання ним дітей.
Заявник в судовому засіданні заяву підтримав. Суду пояснив, що справді проживав сім`єю разом з ОСОБА_2 у старому будинку в с. Звірів. Згодом побудував поряд новий будинок. Сумісне життя з дружиною не складалось; остання поводила себе неадекватно; поведінка матері лякала дітей. З червня поточного року вирішили проживати у новому будинку, який був зведений поруч. Однак дружина відмовилась проживати разом з дітьми, залишилась у старому будинку. За час сумісного проживання, дружина не цікавилась навчанням дітей, не проводила з ними дозвілля, не здійснювала належного утримання дітей. Водночас, остання отримує соціальні виплати на дітей у великому розмірі, однак не використовує їх на благо дітей. Зауважив, що найменший син - ОСОБА_10 є дитиною з особливими потребами та потребує не лише щоденного догляду, а й дороговартісного лікування. З моменту проживання у м. Луцьку з дітьми (жовтень 2023 року), матір не цікавилась навчанням дітей, їх потребами, не здійснила жодних дій аби використати отримані нею соціальні кошти на потреби дітей.
Просив врахувати, що саме за його ініціативи було змінено навчальні заклади діток (останні переведені з ЗОШ с. Романів, Луцького району до Піддубцівського ліцею; причина - зміна атмосфери для діток після смерті старшого брата). Він, як батько, кожного дня з м. Луцька супроводжує дітей до ліцею, активно бере участь у вихованні дітей, фінансовому утриманні та дозвіллі. Догляд за дитиною з особливими потребами також ним організовано, враховано усі потреби дитини.
Враховуючи, що виключно ним, як батьком, здійснюється самостійне виховання та утримання дітей, матір, отримуючи державну соціальну допомогу на дітей, не використовує такі кошти на потреби останніх та не здійснює участі у вихованні дітей, просить суд встановити факт самостійного виховання та утримання ним дітей аби, в подальшому, надати йому можливість отримувати виділені державою кошти на належне утримання дітей, які перебувають виключно під його опікою.
Малолітня ОСОБА_11 , будучи заслухана судом у присутності представника служби у справах дітей Ківерцівської міської ради, за відсутності інших учасників справи, суду пояснила, що орієнтовно з червня 2023 року проживала разом з татом та братиками у новобудові с. Звірів. Мама, з її слів, не виявила бажання проживати у новому будинку разом з сім`єю, залишилась проживати у сусідньому старому будинку. За час такого проживання у сусідніх будинках, матір не цікавилась її навчанням (дослівно «…уроків не вчила…»), дозвілля не проводила. Ствердила, що мама своєю поведінкою навпаки лякала як її так і братів, оскільки вимагала від дітей робити речі, які дітям не подобались; била дітей; у злості кинула у вікно будинку цеглину, чим налякала дітей; викрадала гроші у дітей (50 грн, які належали ОСОБА_11 ), мобільний телефон, який належав ОСОБА_13 («… відібрала та розбила…»), документи, які належали татові. На запитання головуючої про купівлю мамою одягу дітям, відповіла, що остання купувала лише вживані речі (секондхенд), які були у не найкращому стані; тато ж купував нові речі, та ті, які подобались дітям. За час проживання з татом та братами у м. Луцьку, вихованням, доглядом утриманням займається виключно тато. Зауважила, що вихідні проводить з татом та братиками у дозвіллі: відвідують кінотеатр, ролейдроми або ж бавляться вдома. Тато готує, займається прибиранням, відвідує ліцей, у якому навчаються діти, цікавиться навчанням, допомагає виконувати домашні завдання, прислухається до потреб останніх. Днями забезпечив дітей мобільними телефонами.
Окрім іншого, у розмові зауважила, що мама дозволяла собі у присутності дітей лаятись. Демонструвала боязнь щодо можливого спілкування з мамою в майбутньому.
Малолітній ОСОБА_13 , будучи заслуханий судом у присутності представника служби у справах дітей Ківерцівської міської ради, за відсутності інших учасників справи, суду пояснив, що орієнтовно протягом останніх двох місяців проживає разом з татом, братиками та сестрою у м. Луцьку. До цього проживав разом з братиками та сестрою, татом у новобудові с. Звірів. Мама, з її його слів, не виявила бажання проживати у новому будинку разом з сім`єю, апелюючи тим, що остання хоче «влаштувати своє життя»; залишилась проживати у сусідньому старому будинку.
За ініціативи тата був переведений з Романівської школи до Піддубцівського ліцею. Вказав, що навчальний заклад було змінено, оскільки у попередньому дитя було піддано булінгу.
Ствердив, що вихованням, навчанням та утриманням займається виключно тато:«… тато придбав новий мобільний телефон, канцелярію, одяг; через день приносить смаколики, допомагає вчити уроки…». На запитання головуючої про участь мами у вихованні дітей, відповів: «… їй всеодно, вона отримує на нас кошти, але витрачає лише на себе…». Окрім іншого, суду повідомив, що за час проживання з татом у новобудові в с. Звірів, мама неодноразово погрожувала дітям, що виб`є двері, оскільки діти уникали спілкування з матір`ю.
Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що діти, проживаючи разом з татом, перебувають лише на його утриманні. Батьком створена належна атмосфера як у вихованні дітей так і у моральному розвитку. Вказала, що догляд за найменшою дитиною - ОСОБА_10 , який є дитиною з особливими потребами, належним чином налаштований саме батьком. Підвередила, що на даний час заявник підібрав для ОСОБА_10 реабілітаційний навчальний заклад аби дитя мало можливість розвиватись між дітей та отримувати кваліфіковану реабілітаційну допомогу.
Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з таких підстав.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
За положенням ч. 2 ст. 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А відповідно до ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що з 28 липня 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 31.05.2023 року Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (актовий запис №914), серія НОМЕР_1 (а.с.9). Сторонами не заперечувався той факт, що наразі на розгляді у Ківерцівському районному суді Волинської області перебуває позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
У шлюбі народились діти: - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, серія НОМЕР_2 від 11.12.2007 року;
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, серія НОМЕР_3 від 09.10.2009 року;
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом Звірівською сільською радою Ківерцівського району Волинської області, серія НОМЕР_4 від 06.03.2012 року;
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом Звірівською сільською радою Ківерцівського району Волинської області, серія НОМЕР_5 від 12.11.2013 року;
- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом Звірівською сільською радою Ківерцівського району Волинської області, серія НОМЕР_6 від 08.11.2018 року (а.с.4, 12-15).
ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть, виданим Виконавчим комітетом Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області, серія НОМЕР_7 від 09.10.2023 року (а.с.5).
Відповідно до копії посвідчення № НОМЕР_8 від 08.06.2012 року, заявник та заінтересована особа відносяться до категорії багатодітної сім`ї (а.с.10).
Згідно копії медичного висновку №7 від 15.02.2019 року, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , матір`ю та піклувальником якого є ОСОБА_2 , має захворювання, яке віднесено до переліку медичних показань, що дає право на отримання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років (а.с.11).
Відповідно до характеристики, виданої старостою села Звірів ОСОБА_16 , ОСОБА_1 має виключно позитивну характеристику. Зазначено, що останній проживає з чотирма неповнолітніми дітьми; на утриманні дитинка-інвалід; вихованням дітей займається заявник (а.с.17).
Характеристика заявника за місцем роботи виключно позитивна (а.с.18).
Відповідно до копії довідки про доходи, виданої КП «Парки та сквери м. Луцька», ОСОБА_1 має постійне місце роботи та офіційний стабільний дохід (а.с.19).
Згідно довідки №3135/01-02 від 17.11.2023 року, виданої начальником Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації Волинської області, ОСОБА_1 отримує державну соціальну допомогу на дітей, що виховуються у багатодітних сім`ях (а.с.31). Судом з`ясовано в судовому засіданні, що ОСОБА_1 отримує щомісячно на утримання усіх дітей допомогу у розмірі 2200 грн.
Відповідно до довідок, виданих за підписом директора та класного керівника Піддубцівського ліцею Підгайцівської сільської ради, ОСОБА_13 та ОСОБА_11 забезпечені шкільним приладдям, мають охайний вигляд, не пропускають заняття без поважних причин. Зазначено, що батько приділяє належну увагу і вихованню як сина так і доньки (а.с.32-33).
Дослідивши подані заявником докази, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту задля реалізації права дітей на отримання грошової допомоги від держави та можливості її використання в раціональних цілях, тобто виключно на потреби дітей.
Зі слів свідків є доведеним факт того, що матір - ОСОБА_2 не виховує дітей, фінансово не утримує.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства"). Одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні, чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обов`язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201).
З огляду на викладене, враховуючи доведеним у судовому засіданні факт того, що матір - ОСОБА_2 отримує державну соціальну допомогу на дітей, однак не використовує останню в цілях та потребах дітей, що суперечить положенням ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", ст.9 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, суд, з огляду на досліджені докази та пояснення сторін, суд вважає доведеним факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 своїх дітей.
Встановлення такого факту націлене виключно на інтереси дітей, їх належний рівень проживання, розвитку.
Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що твердження ОСОБА_2 про те, що соціальні кошти вона не витрачає, а відкладає, не може вважатись таким, що направлене на раціональне використання коштів в інтересах дітей.
Окрім того, найменша дитина - ОСОБА_10 , є дитиною з особливими потребами та потребує особливого щоденного догляду. Кошти, які виділяють державою та які отримує ОСОБА_2 як опікун, повинні бути скеровані виключно на щоденне забезпечення дитини, а не для накопичення.
Статус ОСОБА_2 , як опікуна, по відношенню до сина ОСОБА_10 (а.с.11) та одержувача соціальної виплати на останнього, не може бути перешкодою у отриманні соціальної виплати на дитину-інваліда батьком, який на момент розгляду справи є таким, що не позбавлений батьківських прав.
Твердження ОСОБА_2 про залишення заяви без розгляду з підстав розгляду Ківерцівським районним судом Волинської області позову про розірвання шлюбу, не може слугувати підставою для задоволення клопотання, оскільки такий спір не стосується прав дітей, а є виключно спором між подружжям.
Враховуючи встановлений факт судом, що діти з червня 2023 року перебували на утриманні батька, вихованням останніх займався виключно він, суд вважає, що заява підлягає до задоволення у повному обсязі.
Керуючись ст. ст.12, 81, 89, 263, 265, 268, 315, 319, 354 ЦПК України,-
У Х В А Л И В
Встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_9 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 07.12.2023 року.

Суддя Ківерцівського районного суду Ю.Л. Сіліч