ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/745/23 Справа № 932/3875/22 Суддя у 1-й інстанції - Куцевол В.В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:
головуючого судді: Новікової Г.В.
суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,
за участі секретаря Драгомерецької А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Нестерова Є.М.про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності та стягнення грошових коштів за користування нежитловим приміщенням, -
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Із вказаним судовим рішенням не погодився представник відповідача та подав апеляційну скаргу.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2023 року залишено без змін.

15 листопада 2023 року до Дніпровського апеляційного суду надійшла заява представника позивача - адвоката Нестерова Є.М. про вирішення питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000 грн.

Від представника відповідача- адвоката Ткаченко Д.В. надійшло клопотання про відмову у задоволенні зазначеної заяви Нестерова Є.М. у зв`язку із не обґрунтованістю розміру витрат на правничу допомогу, їх не співмірністю зі складністю справи та їх необхідністю з огляду на обставини справи. Також зазначав, що інформація, яка міститься в наданому адвокатом акті не може вважатись тим розрахунком, подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із ч.2, 3,4 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

В судове засідання сторони не з`явились, про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить довідки про доставку судових повісток на електронну пошту сторін. Від представника ОСОБА_1 -адвоката Нестерова Є.М. та представника ОСОБА_2 -адвоката Ткаченко Д.В. надійшли клопотання про слухання справи у їх відсутність. ( а.с.203-211)

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення клопотання представника позивача з наступних підстав.

Відповідно до положень частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (частини 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що представником позивача під час подання у справі відзиву на апеляційну скаргу від 09.10.2023 року було заявлено про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, які сторона очікувала понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, а також зазначено про надання доказів на підтвердження їх розміру після ухвалення остаточного судового рішення.

Отже, вимога щодо розподілу судових витрат на правову допомогу була заявлена до винесення рішення по суті, а заява про ухвалення додаткового судового рішення, яка розглядається, разом з відповідними доказами подана в п`ятиденний строк після прийняття постанови.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що між адвокатом Нестеровим Є.М. та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги від 16 червня 2022 року. Відповідно до п.1.1 адвокат бере на себе зобов`язання представляти інтереси клієнта щодо захисту його права власності на приміщення 1 та 2 за адресою АДРЕСА_1 , зокрема в усіх судах усіх юрисдикцій (п.3.1.2). Також у розділі 4 зазначено, що за виконання доручення клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 1 000 грн. за 1 годину роботи. За результатами виконання робіт сторонами підписується акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) (а.с.22-23)

Матеріали справи також містять копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 05 жовтня 2023 року, за яким адвокат Нестеров Є.М. має право представляти інтереси ОСОБА_1 у Дніпровському апеляційному суді (а.с.162)

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №10 адвокатом Нестеровим Є.М. прийнято від ОСОБА_1 5 000 грн. за договором про надання правничої допомоги від 16.06.2022 року (а.с.196) Відповідно до акту приймання-передачі послуг за договором про надання правничої допомоги від 16.06.2022 року підписаного Нестеровим Є.М. та ОСОБА_1 14 листопада 2023 року, адвокат надав клієнту наступні послуги на загальну суму 5 000 грн.: підготовка відзиву на апеляційну скаргу - 1 500 грн. (1.5 год.); надсилання на адресу відповідача відзиву - 500 грн. (0,5 год.); подання до Дніпровського апеляційного суду відзиву - 500 грн. (0,5 год.); участь у судовому засіданні 07.11.2023 р. - 500 грн. (0,5 год.); участь у судовому засіданні 14.11.2023 р. - 2 000 грн. (2 год.).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.(Постанова Великої Палати Верховного Суду справа № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року).

Так, відповідно до положень ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою - п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна позиція відображена в п.119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21

Тому виходячи із положень ч.3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності подання відзиву на апеляційну скаргу, участі у судових засіданнях 07.11.2023 р. (яке тривало всього 4 хвилини) та 14.11.2023 року (тривало 28 хвилин) та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, колегія суддів вважає, що зазначені Нестеровим Є.М. витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. є завищеними.

Зокрема суд звертає увагу, що справа стосується усунення перешкод у здійсненні права власності нерухомим майном шляхом виселення з нього. Окрім цього, апеляційний суд зауважує, що правова позиція сторін, зокрема позивача, інтереси якого, як в суді апеляційної інстанції, представляє Нестеров Є.М. , була сталою та не зазнавала змін протягом розгляду справи, адвокат був обізнаний у справі з усіма деталями, що з неї випливають, оскільки приймав учать у справі в суді першої інстанції, тому, такі види правової допомоги, як надання консультацій та роз`яснень з правових питань у справі, становлять собою дії, які не потребують об`єктивної та нагальної необхідності для адвоката вивчати додаткові джерела права, документи та доводи, якими скаржник обґрунтовує вимоги своєї апеляційної скарги, та інші обставини, тому, підготовка та ведення даної справи в суді апеляційної інстанції не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника приватного виконавця про стягнення з ОСОБА_2 понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, її доцільність, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції .

Керуючись ст. 270, 141 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Нестерова Є. М.про розподіл судових витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанцій у розмірі 1 000 (одна тисяча ) грн..

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

м. Дніпро