ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/144/21 Номер провадження 22-ц/814/1712/23Головуючий у 1-й інстанції Березовська І.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дорош А.І., Дряниця Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 квітня 2021 року, постановлене суддею Березовською І.В. (повний текст складено 20 квітня 2021 року),

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання,

в с т а н о в и в:

29.12.2020 ТОВ «Харківгаз Збут» звернулося в суд із указаним позовом, у якому просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за послуги з газопостачання у розмірі 19 522,11 грн., 3% річних у розмірі 1 758,59 грн., інфляційні втрати в розмірі 5 427,15 грн. та 2 102,00 грн. судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем послуг із постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз Збут» за адресою: АДРЕСА_1 , з яким на підставі статей 633, 634, 641, 642 ЦК України, на невизначений строк, укладено договір постачання природного газу.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз Збут» в газеті «Слобідський край» №156 від 31.12.2015 та розміщений на офіційному сайті товариства (https://khgaszbut.104.ua).

Як вбачається з повідомлення, наданого Мереф`янським відділенням регіональної газової компанії «Харківгаз» №610-СЛ-16372-0719 від 11.07.2019, фактичний обсяг розподілу природного газу з газорозподільної системи Мереф`янського ТП АТ «Харківгаз» абоненту ОСОБА_1 складає 1244 куб.м.

Відповідач приєднався до умов Типового договору шляхом фактичного споживання природного газу офіційного опублікування договору ТОВ «Харківгаз Збут» та сплатою рахунку (квитанції) постачальника за поставлений природний газ.

Із підстав неналежного виконання відповідачем зобов`язання зі сплати вартості отриманих послуг за період із 31.12.2016 по 30.11.2020 утворилася заборгованість у розмірі 19 522,11 грн., заявлена позивачем до стягнення включно із 3% річних у розмірі 1 758,59 грн. та інфляційні втратами на суму 5 427,15 грн.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16.04.2021 позов ТОВ «Харківгаз Збут» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Харківгаз Збут» суму інфляційного збільшення суми боргу за спожиті комунальні послуги з газопостачання у розмірі 5 427,15 грн. та суму 3% річних від простроченої суми боргу за спожиті комунальні послуги з газопостачання у розмірі 1 758,59 грн., а всього 7 185,74 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Харківгаз Збут» судовий збір у розмірі 565,54 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення в суд із позовом про стягнення заборгованості за послуги газопостачання, а тому до стягнення підлягають 3% річних та інфляційні втрати згідно наданого позивачем розрахунку.

Відповідач із рішенням суду першої інстанції не погодився та оскаржив його до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених вимог та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що із квітня 2017 року газопостачання до належного йому, ОСОБА_1 , будинку припинено шляхом відключення від газопостачання і жодної проплати з того часу ним не здійснювалося.

Просить врахувати п.5.3 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 29.05.2013 №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», за змістом якої зі спливом позовної давності за вимогою про повернення або оплату коштів спливає позовна давність за вимогою про сплату процентів, передбачених ст.ст.536,625 ЦК України і сум інфляційних нарахувань.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09.06.2021 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 16.04.2021; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 20.10.2021.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13.01.2023 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам затверджено Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2500, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1386/27831 та офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз Збут» в газеті «Слобідський край» №156 від 31.12.2015 та розміщений на офіційному сайті товариства (https://khgaszbut.104.ua)./а.с. 11-12/

По абоненту ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 , за період із 01.12.2016 по 30.04.2017 обсяг розподілу природного газу з газорозподільної системи Мереф`янського ТП АТ «Харківгаз» складає 1244 куб.м. Послуги з постачання природного газу за вказаний період надавалися ТОВ «Харківгаз Збут», що підтверджується довідкою товариства від 11.07.2019 за №610-Сл-16372-0719./а.с.9/

Згідно довідки по розрахункам ОСОБА_1 , о/р за період із 12.2016 по 04.2017 нараховано 8 565,60 грн., сплачено 5 000,00 грн.; нараховано із 12.2016 по 11.2020 заборгованість у розмірі 19 522,11 грн./а.с.10/

04.07.2019 ТОВ «Харківгаз Збут» надіслано ОСОБА_1 вимогу про оплату заборгованості, яка станом на 31.05.2019 становила 19 522,11 грн. упродовж 7 календарних днів./а.с.7/

За змістом довідки ТОВ «Харківгаз Збут» заборгованість за послуги з газопостачання склала 19 522,11 грн., 3% річних у розмірі 1 758,59 грн., інфляційні втрати в розмірі 5 427,15 грн./а.с.6/

Із квітня 2017 року постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , позивачем припинено, що визнається сторонами по справі.

09.03.2021 відповідачем подано до суду заяву про застосування строку позовної давності./а.с.23-25/

Частково задовольняючи вимоги позову, районний суд виходив із того, що у січні 2021 року позивач звернувся в суд із позовом про стягнення заборгованості за послуги газопостачання, яка утворилася станом на квітень 2017 року, тобто, з пропуском позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, що згідно з частиною 4 статті 267 ЦК України є підставою для відмови в цій частині позову.

Водночас, суд не погодився із доводами відповідача в частині, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційні втрат, оскільки вони ґрунтуються на доказах та нараховані за період із 31.12.2017 по 30.11.2020, тобто в межах строку позовної давності.

Апеляційний суд, переглядаючи оскаржуване рішення в межах доводів апеляційної скарги, із такими висновками суду першої інстанції не погоджується з таких підстав.

За змістом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 цієї Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Застосування позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із сплином часу (рішення ЄСПЛ від 22.10.1996 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; від 20.09.2011 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Водночас ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу, що механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (рішення ЄСПЛ від 20.12.2007 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).

Гнучкість механізму застосування позовної давності означає можливість для суду врахувати різноманітні особливості конкретної справи при визначенні початку, перебігу та закінчення позовної давності.

До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України,застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22.10.2020 по справі №904/4105/18.

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Апеляційним судом враховано, що за змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язань. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у постанові від 05.07.2019 у справі №905/600/18, від 15.04.2021 у справі №911/421/20.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги і поділяє його долю.

Наведені норми матеріального права суд першої інстанції неправильно застосував та залишив поза увагою, що останній платіж вчинено відповідачем у квітні 2017 року і з того часу постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , припинено, що визнається сторонами по справі. Таким чином із травня 2017 року у позивача виникло право вимоги до споживача, як за основною вимогою про стягнення заборгованості за спожиту послуги газопостачання, так і за ч.2 ст.625 ЦК України.

Районний суд, дійшовши висновку, що при зверненні в суд із позовом (29.12.2020) позивач пропустив строк позовної давності, помилково залишив поза увагою, що строк позовної давності підлягає застосуванню не тільки до основної вимоги про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання, але і до вимог про сплату інфляційних та річних процентів, які є додатковими до основної і поділяють його долю.

Висновки суду першої інстанції, що строк позовної давності до вимог в порядку ч.2 ст.625 ЦК України позивачем не пропущено, тому що заявлена до стягнення сума нарахована за період із 31.12.2017 по 30.11.2020 є неспроможними. Оскільки не залежно від періоду стягнення, строк на звернення в суд із позовом обраховуються від травня 2017 року (місяць, наступний за останнім платежем та фактичного припинення надання послуги) та спливає у травні 2020 року, а не грудні 2020 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, із постановленням нового про відмову в задоволенні позову в частині стягнення 3% річних та інфляційних витрат. В іншій частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядалось.

Згідно ст.141 ЦПК України із позивача на користь відповідача підлягає стягненню 846,81 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги./а.с.59/

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376 п.п.3,4 ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 квітня 2021 року в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» 3% річних та інфляційних витрат - скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні їх стягнення відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядалось.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» на користь ОСОБА_1 846,81 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06.06.2023.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді А.І. Дорош

Ю.В. Дряниця