ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5904/23 Справа № 212/6866/22 Суддя у 1-й інстанції - Борис О.Н. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №212/6866/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Черник Олександра Петрівна, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2023 року (суддя Борис О.Н., повний текст судового рішення складено 19 квітня 2023 року),

в с т а н о в и в :

В грудні 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Черник Олександра Петрівна, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, свої вимоги обґрунтовували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який є батьком позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на майно, що належало померлому на час його смерті, в тому числі на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно заповіту померлого ОСОБА_5 від 15 травня 1996 року, спадкоємцями за заповітом на все майно, в рівних частинах кожній, є позивачки. Термін прийняття спадщини, встановлений законом, станом на 27 жовтня 2022 року не сплинув, свідоцтва про право на спадщину на майно померлого ОСОБА_5 позивачам видано не було. Позивачі у встановленому законом порядку прийняли спадщину, вони є її власниками з часу відкриття спадщини та мають всі права на неї, окрім права вільно нею розпоряджатися. Дружина померлого ОСОБА_5 відповідачка у справі фактично зареєстрована та проживає у вказаному житловому будинку, який входить до складу спадщини померлого, та всіляко чинить перешкоди позивачам у володінні та користуванні ними своїм майном. Так, позивачі та члени їх родин позбавлені можливості безперешкодно потрапити в житловий будинок та перевірити схоронність майна, що їм належить. Відповідачка не надає їм ключів від будинку, від воріт для входу на подвір`я будинку, та можливості зробити дублікати ключів. Також відповідачка не впускає до будинку представників КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР, інших комунальних служб, органів державної чи місцевої влади, у зв`язку з чим позивачі позбавлені можливості виготовити необхідну технічну документацію на вказаний житловий будинок, яка необхідна для оформлення та видачі позивачам свідоцтв про право на спадщину. Просили суд усунути перешкоди позивачам та членам їх родин у користуванні житловим будинком за вищевказаною адресою, зобов`язати відповідачку надати позивачам та членам їх родин дублікати ключів від замків на вхідних дверях вказаного будинку та від воріт огорожі подвір`я будинку, а також зобов`язати відповідачку не чинити перешкод позивачам та членам їх родин у здійсненні ними дій щодо виготовлення документів, необхідних їм для отримання свідоцтв про право на спадщину, що включає в себе в тому числі надання безперешкодного доступу до вказаного житлового будинку працівникам КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР та іншим представникам комунальних служб, органів державної чи місцевої влади.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Черник Олександра Петрівна, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням задоволено.

Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_1 та членами її родини та ОСОБА_2 та членами її родини житловим будинком АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_3 надати ОСОБА_1 та членам її родини та ОСОБА_2 та членам її родини дублікати ключів від замків на вхідних дверях будинку АДРЕСА_1 та від воріт огорожі подвір`я зазначеного будинку.

Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 та членам її родини та ОСОБА_2 та членам її родини у здійсненні ними дій, щодо виготовлення документів, необхідних їм для отримання свідоцтв про право на спадщину, що включає в себе в тому числі надання безперешкодного доступу до житлового будинку АДРЕСА_1 працівникам комунальних служб, органів державної чи місцевої влади.

З вказаним рішенням не погодилася відповідачка ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , та оскаржила його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що позивачі звернулися до суду з позовними вимогами у грудні 2022 року, а термін прийняття спадщини встановлений законом сплинув 25 листопада 2022 року. Строк на прийняття спадщини минув і пропущений тому, що пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що строк на прийняття спадщини в умовах воєнного стану подовжується, але Верховний Суд зауважив, що Кабінет Міністрів України прийняв постанову про зупинення строків прийняття спадщини під час воєнного стану, але відповідний пункт цієї постанови суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню (постанова КЦС ВС від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21). Зауважує, що позивачка ОСОБА_2 зареєстрована у будинку за адресою: АДРЕСА_1 і так само як відповідач ОСОБА_3 на рівних правах користується житловим будинком, має ключі від будинку та огорожі, позивачка ОСОБА_1 лише в квітні 2023 року приїхала із-за кордону і стала нав`язувати свої права відповідачці і погрожувати, а також у суді першої інстанції стверджувала, що протягом 10 місяців з території будинку вивозилися речі, але не уточнила, які саме речі і що 10 місяців назад чоловік відповідачки був живий, а ОСОБА_1 була відсутня на території України в цей період. Відповідачка не чинить і не чинила ніколи перешкод у користуванні будинком, оскільки вона є людиною похилого віку, інвалідом та пересувається за допомогою милиць. А тому вона фізично не має можливості чинити перешкоди. Крім того, в матеріалах справи не містять докази, того, що вищезазначеним органам державної та місцевої влади, представникам комунальних служб, а тим паче працівникам КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР ОСОБА_3 вчиняє перешкоди для виготовлення документів, відсутні акти, листи відмови від органів в яких зазначено, що саме ОСОБА_3 вчиняє перешкоди здійснювати ними свої дії в межах своїх повноважень, тим самим перешкод у виготовлені документів позивачами.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів ОСОБА_6 просила суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку повідомлення.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку повідомлення.

Представник позивачів ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційного суду просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Третя особа приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Черник О.П. у судове засідання апеляційного суду не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить довідка про доставку повідомлення.

Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який є батьком позивачів (а.с. 16).

15 травня 1996 року у м. Кривий Ріг ОСОБА_5 було складено заповіт, який зареєстрований в реєстрі за № 11198, згідно якого ОСОБА_5 заповів усе майно, що належало йому на час смерті, своїм донькам ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , в рівних частинах кожній (а.с. 17-18).

Згідно із витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69056222 від 27 травня 2022 року, після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на майно, що належало померлому на час його смерті, спадкова справа № 69321328, заведена 27 травня 2022 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Черник О.П. (а.с. 19).

Відповідно до листа приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Черник О.П. від 27 жовтня 2022 року за вих. № 217/02-14, позивачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є одним із спадкоємців ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 прийняла спадщину фактично, оскільки була зареєстрована та проживала за однією адресою з померлим. Свідоцтво про право на спадщину на майно померлого ОСОБА_5 ще не видані (станом на 27 жовтня 2022 року). Термін прийняття спадщини, встановлений законом, станом на поточну дату не сплинув (а.с. 20)

Згідно із листом приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Черник О.П. від 27 жовтня 2022 року за вих. № 216/02-14, позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є одним із спадкоємців ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори. Свідоцтво про право на спадщину на майно померлого ОСОБА_5 ще не видані (станом на 27 жовтня 2022 року). Термін прийняття спадщини, встановлений законом, станом на поточну дату не сплинув (а.с. 21).

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 07 липня 1995 року ОСОБА_5 уклав шлюб з ОСОБА_8 (а.с. 63).

03 червня 2022 року ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Черник О.П. із заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_5 (а.с. 61).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачами вимоги про усунення перешкод у користуванні позивачами та членами їх родин житловим будинком за вищевказаною адресою, зобов`язання відповідачки надати позивачам та членам їх родин дублікати ключів від замків на вхідних дверях вказаного будинку та від воріт огорожі подвір`я будинку, а також зобов`язання відповідача не чинити перешкод позивачам та членам їх родин у здійсненні ними дій щодо виготовлення документів, необхідних їм для отримання свідоцтв про право на спадщину, що включає в себе в тому числі надання безперешкодного доступу до вказаного житлового будинку працівникам комунальних служб, органів державної чи місцевої влади, є доведеними та обґрунтованими належними і допустити доказами.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При цьому використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Так, у статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Аналогічні положення містяться й у статті 319 ЦК України.

Згідно із частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із частиною 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом статті 391 ЦПК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до положень частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява позивачів мотивована тим, що вони мають право на спадщину за заповітом на житловий будинок після смерті батька, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , проте у вказаному будинку зареєстрована та проживає відповідачка, яка чинить перешкоди позивачкам та членам їх сімей у користуванні спірним будинком. На підтвердження позовних вимог позивачами надано копію заповіту та відповідей нотаріуса.

В свою чергу, відповідачка заперечувала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на відсутність належних та допустимих доказів в підтвердження позовних вимог та на пропуск позивачами перебігу строку для прийняття спадщини.

Розгляд справи проводився за правилами загального позовного провадження, позивачі не були позбавлені можливості надати/повідомити суду про усі наявні у нього докази у справі. Однак, позивачі будь-яких належних доказів на підтвердження позовних вимог у даній справі не подали.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема, для дотримання правил судової процедури і це не є порушення права на справедливий суд (рішення «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Покази свідка ОСОБА_9 , чоловіка позивачки, які суд першої інстанції поклав в основу прийнятого рішення, не є достовірними доказами в розумінні статті 79 ЦПК України вчинення відповідачкою перешкод позивачам у користуванні житловим будинком.

Надані позивачами докази на підтвердження своїх позовних вимог не можна вважати належними та допустимим доказами факту протиправності дій відповідачки.

З огляду на викладене, позивачами не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження заявлених позовних вимог, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог за недоведеністю.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення апеляційним судом нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Посилання в апеляційній скарзі на пропуск строку прийняття спадщини є безпідставними в силу вимог статей 1268, 1270 ЦК України, оскільки ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13-14 т.1), а матеріали справи не містять відомостей про її відмову від спадщини.

За таких обставин, рішення суду першої інстанцій не відповідає вимогам закону та суперечать обставинам, що мають значення для справи, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції на підставі статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Також, відповідно до підпункту в пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, з позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь відповідачки судовий збір, понесений останньою під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 1488,60 грн, по 744,30 грн з кожної.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2023 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Черник Олександра Петрівна, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , понесені витрати по сплаті судового збору, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 1488,60 грн, по 744,30 грн з кожної.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 грудня 2023 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста