РІШЕННЯ

іменем України

06 грудня 2023 рокуСправа №451/1257/23
Провадження № 2/451/343/23

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Федорук І.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Радехові в залі суду цивільну справу №451/1257/23 за позовом ОСОБА_1 до Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

5 вересня 2023 року адвокат АО «Галицька правнича група» Боровець М.С. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування.

У позовній заяві зазначив, що ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Медведюк З.С. з метою оформити спадщину після смерті сестри, проте нотаріусом їй було відмовлено в оформленні спадщини у зв`язку з пропущеним терміном прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки (оригіналу державного акту на право приватної власності на землю) через його втрату. Неможливість установити юридичні факти: спільного проживання зі Спадкодавцем на момент відкриття спадщини, належність правовстановлюючого документу особі, а також відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, унеможливлює реалізацію майнових прав позивача, як спадкоємця, у позасудовому порядку, а тому вона вимушена звернутися з позовом до суду. Отож просить суд ухвалити рішення, яким: установити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем - ОСОБА_2 на час відкриття спадщини; установити факт, що Державний акт про право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №011067, виданий на ім`я ОСОБА_2 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24.01.2001 за №12234, належить ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що належали ОСОБА_2 на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №011067, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24.01.2001 за №12234, а саме: земельну ділянку, загальною площею 0,6842 гектарів (ріллі); земельну ділянку, загальною площею 0,0944 гектарів (кормових угідь) (а.с.4-9).

31 серпня 2023 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.32).

Ухвалою судді від 7 вересня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.1-2).

У судовому засіданні 23 листопада 2023 року представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічно викладеним у позовній заяві.

6 грудня 2023 року представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не прибув, проте подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримали повністю та просили задоволити (а.с.53).

Представник відповідача також не прибув у судове засідання, скерував суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без представника Лопатинської селищної ради та справу вирішити відповідно до закону (а.с.37).

З урахуванням наведеного, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проведено за відсутності учасників справи, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов потрібно задовольнити з таких міркувань.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Миколаїв Радехівського району Львівської області померла сестра позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 виданим Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області 12.03.2004 (а.с.10).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №2 від 15.06.2017 ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_6 (а.с.11, 11-зворот).

Як видно з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №6 від 13.10.2020 ОСОБА_7 і ОСОБА_4 16.06.1976 уклали шлюб. Після шлюбу дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_8 (а.с.12, 12-зворот).

Із Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 від 10.07.1951 видно, що ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Миколаїв Лопатинського району Львівської області. Батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_6 (а.с.13).

Згідно із Свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_3 від 30.09.1977 ОСОБА_10 та ОСОБА_9 30.09.1977 уклали шлюб. Після шлюбу дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_11 (а.с.14).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_2 були рідними сестрами.

Після смерті ОСОБА_2 окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №011067, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 січня 2001 року за № 12234.

З вказаного вище Державного акту на право приватної власності на землю, видно, що ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,7786 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до Плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №011067, ОСОБА_2 було передано у приватну власність такі земельні ділянки: земельну ділянку загальною площею 0,6842 гектарів (ріллі); земельну ділянку загальною площею 0,0944 гектарів (кормових угідь) (а.с.15, 15-зворот).

Згідно з витягом з ДЗК про земельну ділянку НВ-023 від 28.04.2023, земельній ділянці, площею 0,6842 га, яка відповідно до Державного акту, серії ІІІ-ЛВ №011067 від 24.01.2001 належить ОСОБА_2 , присвоєно кадастровий номер :05:000:0933 (а.с.16-17).

З витягу з ДЗК про земельну ділянку НВ-023 від 04.05.2023 видно, що земельній ділянці, площею 0,0944 га, яка на підставі Державного акту, серії ІІІ-ЛВ №011067 від 24.01.2001 належить ОСОБА_2 присвоєно кадастровий номер :07:000:1180 (а.с.18-19).

Відповідно до витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок №НВ-023 та № НВ-023 від 19.06.2023 року, загальна вартість земельних ділянок становить - 17139,85 грн (16318,91 грн + 820,94 грн, а.с.20-21)

З листа відділу у Радехівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №29-13-0.30-195/114-20 від 23.11.2020, видно, що 1) відповідно до Державного реєстру других примірників державних актів станом на 01.01.2013, Державний акт про право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_2 по Миколаївській сільській раді не виготовлявся; 2) відповідно до Державного реєстру других примірників державних актів, станом на 01.01.2013, Державний акт про право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №011067 на ім`я ОСОБА_2 виготовлений на підставі Рішення XII сесії III скликання Радехівської районної ради від 23.06.2020 на загальну площу 0,7786 га і зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12234 від 24.01.2001 (а.с.22, 23).

З огляду на наведене вище, ім`я спадкодавця в різних правовстановлюючих документах неоднакове.

Разом з тим, відповідно до Експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України №056/22384-а від 25.11.2020: «З урахуванням зазначеного записи особового імені ОСОБА_12 (свідоцтво про смерть; довідка видана виконкомом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, запис ОСОБА_2 ; Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, запис ОСОБА_4 ; Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, запис ОСОБА_13 ) та ОСОБА_14 (Державний акт на право приватної власності на землю, запис ОСОБА_2 ) у документах, наданих для експертизи, а також інших документах зазначеної особи та її родичів є ідентичними» (а.с.24).

Відповідно до довідки №348 від 26.06.2023, виданої Старостою сіл Миколаїв, Адамівка, Стирківці Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області: «гр. ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня смерті була зареєстрована і проживала в селі Миколаїв Радехівського району Львівської області. Разом з нею на день її смерті в житловому будинку ніхто не був зареєстрований, проживала без реєстрації ОСОБА_1 » (а.с.25).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №72136252 від 13.04.2023 видно, що за параметрами запиту: « ОСОБА_2 », «дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_4 », у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.26).

ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Медведюк З.С., проте нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема на спірні земельні ділянки, у зв`язку з пропущеним терміном прийняття спадщини, що видно з Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13.04.2023 №129/02-31 (а.с.27, 27-зворот).

Факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини, підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , не довіряти показам якого у суду немає підстав. Крім цього, повідомив суду, що спадкодавець ОСОБА_2 перебувала у шлюбі із ОСОБА_7 , який помер перед спадкодавцем. Від шлюбу у них дітей не було, інших осіб, які б претендували на майно, ні за законом ні за заповітом немає (а.с.45).

Інших спадкоємців на спадкове майно судом не встановлено.

Чоловік померлої ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що видно з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті №4 від 23 листопада 2023 року (а.с.52).

Дітей у подружжя не було, що в судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_15 .

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому, відповідно до ст. 12, 229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходять усі права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Як видно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Із ч. 3 ст. 1268 ЦК України видно, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За правилами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, ОСОБА_1 прийняла спадщину від своєї сестри, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем, що встановлено в судовому засіданні та підтверджено показами свідка ОСОБА_15 , не довіряти показам якого у суду немає підстав. Проте, в частині оформлення своїх спадкових прав на земельні ділянки, які відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №011067 від 24.01.2001, зареєстрованого за №12234, належали ОСОБА_2 , не змогла оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, в тому числі через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу.

За правилами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Положення ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Оскільки у цьому випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013, суд робить висновки, що позовні вимоги сторони щодо встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 19, 81, 82, 89, 211, 229, 247, 258-259, 263-265, 315, 354 ЦПК України, ст. 16, 328, 1216, 1217, 1218, 1223, 1225, 1258, 1262, 1268, 1269, 1299 ЦК України, ст. 81, 131 ЗК України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Установити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем - ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Установити факт, що Державний акт про право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №011067, виданий на ім`я ОСОБА_2 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24.01.2001 за №12234, належить ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що належали ОСОБА_2 на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №011067, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24.01.2001 за №12234, а саме: земельну ділянку, загальною площею 0,6842 гектарів (ріллі); земельну ділянку, загальною площею 0,0944 гектарів (кормових угідь).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони та інші учасники у справі.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Боровець Микола Степанович, юридична адреса: АДРЕСА_2.

Відповідач: Лопатинська селищна рада Червоноградського району Львівської області, , місцезнаходження: вулиця Центральна, 15А, селище міського типу Лопатин, Червоноградський район, Львівська область, 80261.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Ріщення суду виготовлено у нарадчій кімнаті 6 грудня 2023 року.