Справа № 676/4040/21
Номер провадження 2/676/143/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

13 лютого 2023 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Швець О.Д.

з участю секретаря - Чекашкіної О.Л.

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України в спрощеному провадженні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Прості займи» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24.06.2018 р. між ТОВ «Прості Займи» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансових послуг № 39 на суму 2 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40 грн. за кожен день такого користування строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. Товариство виконано свої зобов`язання, надало відповідачці грошової кошти шляхом перерахування на банкіську карту відповідачки в розмірі 2000 грн. За умовами кредитного договору відповідачка взяла на себе зобов`язання повернути кредит розмірі 2000 грн. та сплатити проценти у розмірі 640 грн. у строк до 09.07.2018 р. Окрім зазначеного відповідач взяла на себе зобов`язання у разі виникнення заборгованості сплатити неустойку у вигляді пені згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України. На момент 09.07.2018 р. термін платежу за договором настав, відповідач не виконала свої зобов`язання, а саме: не повернула отримані кошти та не сплатила проценти. Станом на 25.05.2021 р. заборгованість відповідача склала: сума кредиту 2000 грн., проценти за користування кредитом 42 180 грн., пеня 1000 грн., інфляційні втрати за весь період прострочення - 652,70 грн., 3% річних - 1 999,83 грн., а всього 47 832,53 грн., яку просить стягнути з відповідача на свою користь.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 16 липня 2021 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 12 січня 2023 року витребувано докази.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена своєчасно належним чином у відповідності до п. 8 ч. 3 ст. 128 ЦПК України. Відзив на позов не надходив.

За відсутності відзиву на позовну заяву та відсутності заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до ст. 279 ЦПК України.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи в повному обсязі суд встановив наступне.

Між сторонами існують правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. 526, 530, 536, 553-554, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України.

ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» є фінансовою установою та здійснює діяльність щодо надання коштів у позику в тому числі на умовах фінансового кредиту (Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серія ФК № 922 від 27.07.2017 р., Ліцензія на здійснення діяльності з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредит (розпорядження НКФУ № 3601 від 29.08.2017 р).

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно положень статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі . Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як вбачається зі змісту наявного у справі Примірного договору про надання фінансових послуг. Кредитний договір. Додаток 1. ОСОБА_1 на підставі заява-анкета для отримання кредиту№ 39 від 24.06.2018 року отримала в кредит кошти в розмірі 2 000,00 грн., строком на 16 днів до 09.07.2018 р., які зобов`язується повернути та сплатити проценти у розмірі 640 грн.

ОСОБА_1 зобов`язалась при простроченні оплати за кредитом та процентами сплатити процент за користування кредитом із розрахунку 2% за кожен день користування кредитом (730 % річних).

Дата початку нарахування процентів за користування кредитом 24.06.2018 р.

При виникненні заборгованості зобов`язується сплатити неустойку у виглідя штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першогодня заборгованості. На 15-й день 5,02%, на 30-й день 7,67%, у порядку, що передбачені розділом 4 Умов.

Відповідно до п. п. 4-6 заяви-анкети відповідач підтвердила, що доступ до заповнення від її імені заяв-анкет на офіційному сайті товариства (pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua) належить лише їй, ніякі інші особи не мають можливості скористатись від її імені можливістю отримання інтернет-кредиту у товаристві; всі заяви-анкети, що надходять від її імені на сайт pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua, є дійсними та надані нею особисто: всі заявки на видачу кредитних коштів на її картковий рахунок надані з її особистого мобільного телефону, є дійсними та надані нею особисто.

Згідно наданого позивачем ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» алгоритму укладення договору за допомогою мережі «Інтернет», після подачі відповідної заяви позичальником отримано унікальний код на підтвердження оформлення позики через SМS на мобільний номер, вказаний на сайті при реєстрації, який було введено відповідачем на цьому сайті, щл є підтвердженням подачі заяви-анкети.

Письмовим повідомленням ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» №452 від 25.05.2021 р. повідомлено ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» про те, що на підставі договору, укладеного між вказаними товариствами, було здійснено переказ грошових коштів на суму 2 000,00 грн. на номер картки НОМЕР_1 , час запиту: 24.06.2018 о 8:40:13, сума 2000 грн. Власник зазначеної карти (емітент) банк AVAL, категорія карти Visa.

За інформацією АТ «Рпйффайзен Банк Аваль» № 81-15-9/1235-БТ від 16.02.2023 р. платіжна картка НОМЕР_1 відкрита на ім`я ОСОБА_1 . На зазначену картку 24.06.2018 р. надійшов платіж в сумі 2000 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, станомна 25.05.2021 р. заборгованість відповідача склала: сума кредиту 2000 грн., проценти за користування кредитом 42 180 грн., пеня 1000 грн., інфляційні втрати за весь період прострочення - 652,70 грн., 3% річних - 1 999,83 грн., а всього 47 832,53 грн.

В ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Нормою ст.11 Закону України«Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Правила про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Прості займи», опубліковані на сайті позивача www.bistrozaim.ua та перебувають в загальному доступі.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення кредитного договору та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Отже, укладений сторонами Кредитний договір відповідає вимогам законодавства щодо укладення правочинів в електронній формі.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди відповідно до ст. 611 ЦК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 610, 612 ЦК України).

З огляду на зазначене, відповідач повинен був виконати свої зобов`язання за Кредитним договором у строк до 09.07.2018 року.

Так, згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідача за Кредитним договором станом на 25.05.2021 р. 2000 грн. заборгованість за кредитом, проценти за користування кредитом - 42 180 грн., пеня 1000 грн., інфляційні втрати за весь період прострочення - 652,70 грн., 3% річних - 1 999,83 грн., а всього 47 832,53 грн.

У порушення умов Кредитного договору та вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за цим договором не виконала, отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 2 000,00 грн. суми кредиту.

Суд не погоджується з нарахуванням позивачем процентів за користування кредитом та пені до часу звернення позивача до суду з позовом (до 25.05.2021 року).

Так, поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 2 вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (ч. 3 цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у ст. 530 ЦК України. За приписами ч. 1 цієї статті якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У даній справі сторони визначили строк Кредитного договору - 16 днів, а саме до 09.07.2018 року.

Отже, відповідач повинен був виконати свої зобов`язання за Кредитним договором у строк на та умовах, встановлених цим договором, тобто до 09.07.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на зазначене, суд не погоджується з позивачем, що він мав право нараховувати передбачені Кредитним договором проценти за користування кредитом до дня пред`явлення позову до суду (до повного погашення заборгованості за позикою).

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12.

Після спливу строку договору кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

За таких обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитом за період з 24.06.2018 року по 09.07.2018 року в розмірі 640,00 грн.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що пеня нараховувалась за період з 10.07.2018 року по 21.07.2018 року, тобто, після строку кредитування.

Враховуючи вищевказані норми закону та висновки Верховного Суду, суд вважає, що пеня, яка є різновидом неустойки (ст. 549 ЦК України), не може нараховуватись після спливу визначеного договором строку кредитування, отже, стягненню з відповідача не підлягає.

Крім зазначеного, позивач просить стягнути з відповідача 652,70 грн. інфляційних втрат та 1 999,83 грн. - три проценти річних

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведеної норми, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та три проценти річних від простроченої суми входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 06.06.2012 року у справі № 6-49цс12, від 24.10.2011 року у справі № 6-38цс11.

Положення ст.ст. 3, 509, 625 ЦК України передбачають нарахування інфляційних втрат і трьох процентів річних на суму основного боргу (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.10.2018 року у справі № 922/4099/17; постанова Верховного Суду від 21.05.2019 року у справі № 916/2889/13).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц зробила висновок, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Загальна заборгованість відповідача за кредитом та процентами становить 2 640,00 грн.

З урахуванням зазначеного, суд наводить розрахунок трьох процентів річних за невиконання відповідачем грошового зобов`язання за укладеним сторонами Кредитним договором за період з 09.07.2018 року по 25.05.2021 року, тобто за 1 052 днів: 2 640,00 грн. (сума заборгованості) х 3 : 100 : 365 х 1 052 (кількість днів прострочення виконання грошового зобов`язання) = 228,27 грн., які відповідно до ст. 625 ЦК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Також суд наводить розрахунок інфляційних втрат; на суму боргу - 2 640,00 грн. за період з липня 2018 року по травень 2021 року: 2 640,00 грн. х 99,3 % х 100,0 % х 101,9 % х 101,7 % 101,4 % х 100,8 % х 104,1 % х 105,0 % х 101,3 % х 101,0 % х 101,7 % х 100,7 % х 101,3 % = 2 640,00 грн. (сума боргу) ? 121,969% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 2 640,00 грн. (сума боргу) = 579,98 грн, які відповідно до ст. 625 України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідач не надав належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження погашення ним заборгованості за Кредитним договором та спростування доводів позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку про часткове задоволення позову.

У відповідності до п. 3.ч. 2, ч. 13 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно обсягу задоволених вимог (7,21%) в розмірі 163,67 грн.

Враховуючи викладене, керуючись Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», ст.ст. 251, 252, 509, 525-527, 530, 598, 610, 612, 615, 625-629, 631, 638, 638, 641, 644, 1046, 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України; ст.ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 141, 263, 265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» заборгованість за Договором надання фінансових послуг №39 від 24.06.2018 р. в загальному розмірі 3448,25 грн., з яких: сума кредиту 2 000,00 грн., проценти за користування кредитом - 640,00 грн., індекс інфляції за весь період прострочення - 579,98 грн., три проценти річних від простроченої суми - 228,27 грн. та 163,67 грн у відшкодування судових витрат.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» , юридична адреса: вул. Незалежної України, 39-А, офіс. 25, м. Запоріжжя.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданною протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 13 лютого 2023 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.