Справа № 214/5096/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 жовтня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми завдатку, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: cтягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдаток у подвійному розмірі в сумі 36 560,00 грн., що еквівалентно станом на 13.07.2023 року 1000 доларам США, який було отримано ОСОБА_2 від ОСОБА_1 згідно попереднього договору про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна і отримання завдатку від 26 квітня 2023 року, у сумі 18 300, грн., що на момент підписання становило 500 доларів США; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі.

В обґрунтування позову наведено наступне. 26 квітня 2023 року між нею ОСОБА_1 , як покупцем, та ОСОБА_2 , як продавцем, була досягнута домовленість щодо укладення в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 . Як доказ належності їй на праві власності нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , відповідачка надала свідоцтво про право власності на житло, згідно якого вона була співвласником зазначеної квартири, а також витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 04 червня 2021 року, що слугувало доказом того, що вона звернулась до нотаріальної контори з питання отримання спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій внаслідок прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_2 , що вбачалося зі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 25 травня 2016 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Мазепою Н.М., належало 2/3 частини вказаної квартири. При цьому, відповідачка пояснила, що у зв`язку з відсутністю у неї коштів, вона до даного часу не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , а тому їй необхідний для цього строк до 31 травня 2023 року. З метою забезпечення зобов`язання мною, ОСОБА_1 , було передано відповідачці ОСОБА_2 грошові кошти на загальну суму 18 300,00 грн., що на момент підписання договору становило 500 доларів США. На підтвердження вищевказаної домовленості та отримання грошових коштів ними був підписаний попередній договір про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна і отримання завдатку від 26 квітня 2023 року, та крім того, ОСОБА_2 , 25 квітня 2023 року видала їй відповідну розписку, де власноруч поставила свій підпис та згідно якої відповідачка отримала від неї, ОСОБА_1 , грошові кошти у розмірі 500,00 доларів США, що на день виплати було еквівалентно 18 300,00 грн. (за курсом НБУ 1 долар США 36.60 грн.). Згідно пункту 12 вищевказаного попереднього договору від 26 квітня 2023 року, відповідачка зобов`язувалась укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 31 травня 2023 року (або раніше за узгодженням сторін) у нотаріальній конторі за адресою: АДРЕСА_2 . Також згідно умов вищевказаного попереднього договору, продавець зобов`язується знятися з реєстрації з вищевказаного приміщення та звільнити приміщення в строк до 31 травня 2023 року. Також, згідно пункту 8 в зазначеного Договору, у випадку не виконання зазначених розмірах умов з вини продавця, останній зобов`язується повернути завдаток у повному розмірі. Також, згідно п. 9 зазначеного договору , у випадку не виконання зазначених умов з вини покупця, завдаток у відповідності до ст. 571 ЦК України не повертається. 03 червня 2023 року відповідачка пояснила, що нажаль так і не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , а тому попрохала ще надати їй для цього додатковий строк, пообіцявши, що протягом двох тижнів владнає це питання . На що вона довіряючи останній погодилась. Так, 03 червня 2023 року, між нею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було укладено додаткову угоду по зміну попереднього договору при укладанні договору купівлі продажу нерухомого майна і отримання завдатку від 26.04.2023 року, відповідно до якої погодилась пролонгувати попередній договір про укладення договору купівлі- продажу нерухомого майна і отримання завдатку від 26.04.2023 року на тих саме умовах до 24.06.2023 року. На сьогоднішній день відповідачка свій обов`язок так і не виконала, більш того відмовляється від виконання будь-яких зобов`язань, в тому числі і повернути кошти. Тому за захистом своїх порушених прав вона вимушена звернутися до суду. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України) Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, завдатком. Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. З огляду на викладене, на відміну від завдатку, аванс це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку не виконання зобов`язання. За своєю природою аванс це визначена грошова сума (попередній платіж), яка передається покупцем продавцю, та яка включається до загальної ціни товару. Тому, незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той, хто отримав аванс, повинен його повернути. І якщо продавець чи виконавець послуг (робіт) отримали як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано, то незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню. Аналогічний правовий висновок міститься у Постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №754/9154/16-ц. Завдаток може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке виникло на підставі укладених договорів, він одночасно є формою підтвердження зобов`язання та засобом забезпечення його виконання тобто він виконує забезпечувальну функцію поряд з гарантією, порукою, заставою. Аванс має протилежні властивості, а саме: якщо певна сума сплачується до укладання основного договору, то ця сума буде авансом. Аванс не виконує забезпечувальну функцію - тобто, якщо договір не укладений з ініціативи будь-якої з сторін, то аванс, безумовно, повертається його власнику. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, яке б мало випливати із вже укладеного договору купівлі-продажу квартири. Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України від лютого 2013 року у справі №6-176цс12. 13 Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові. Вона намагалася зв`язатися з відповідачкою, але відповідачка більше на зв`язок не виходить, тобто, уникає спілкування та зустрічей з нею, що вона розцінює як ухилення від виконання зобов`язань за укладеним договором, а саме укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна в обумовлений строк у нотаріальній конторі, тобто у даному випадку відсутні підстави забезпечення договору - неповернення завдатку, оскільки вона особисто не відмовлялась від укладання договору. Згідно ст. 571 ч.1 ЦК України, якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Таким чином, вважає, що у відповідності до вимог ст. 571 ч.1 ЦК України, відповідачка зобов`язана повернути їй завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку, тобто усього 1000 доларів США. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлено договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську гривню за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення. Згідно із встановленим Національним банком України офіційним курсом гривні по відношенню до долара США станом на 13 липня 2023 року (дата подання позовної заяви) 1 дол. США - 36 грн. 56 коп. Таким чином, відповідно до зазначених вище правових норм, оскільки в розписці було визначено грошовий еквівалент у доларах США, ОСОБА_2 зобов`язана повернути їй отриманий завдаток у подвійному розмірі 1000,00 доларів США, що у перерахунку на гривні за курсом НБУ станом на 13.07.2023 року (1 долар США - 36,56 гривень), становить 36 560,00 грн.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не подавала, відзиву на позов не подала, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за згодою позивачки, судом проведено заочний розгляд справи.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: попередній договір про укладення договору купівлі продажу нерухомого майна і отримання завдатку (а.с. 4), свідоцтво про право власності на житло (а.с. 8), технічний паспорт (а.с. 9), свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 10), розписка (а.с. 11), витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с. 12,13,15), додаткова угода (а.с. 14).

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: попередній договір про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна і отримання завдатку (а.с. 4), розписку (а.с. 11), додаткову угоду (а.с. 14), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме підстави отримання відповідачкою ОСОБА_2 від позивачки ОСОБА_1 завдатку.

Суд вважає належними доказами: свідоцтво про право власності на житло (а.с. 8), технічний паспорт (а.с. 9), свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 10), витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с. 12,13,15), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджений у судовому засіданні зазначений письмовий доказ допустимим, так як цей доказ одержаний без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи зазначений доказ з точки зору його достовірності, суд приходить до висновку, що досліджений у судовому засіданні письмовий доказ є достовірним.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Судом встановлено, що 26.04.2023 року між позивачкою ОСОБА_1 , як покупцем, та відповідачкою ОСОБА_2 , як продавцем, був укладений попередній договір про укладення в строк до 31 травня 2023 року договору купівлі-продажу нерухомого майна і отримання завдатку, згідно якого досягнута домовленість щодо укладення в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 4).

Згідно пункту 8 договору, у випадку не виконання зазначених розмірах умов з вини продавця, останній зобов`язується повернути завдаток у повному розмірі. Згідно п. 9 зазначеного договору, у випадку не виконання зазначених умов з вини покупця, завдаток у відповідності до ст. 571 ЦК України не повертається, що вбачається з договору (а.с.4).

ОСОБА_2 , 25.04.2023 року видала позивачці розписку, де власноруч поставила свій підпис в тому, що отримала від ОСОБА_1 , у якості завдатку за квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , грошові кошти в сумі 500,00 доларів США (а.с. 11).

Як доказ належності на праві власності квартири АДРЕСА_1 , відповідачка ОСОБА_2 надала свідоцтво про право власності на житло, згідно якого вона була співвласником зазначеної квартири, а також витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 04 червня 2021 року, що слугувало доказом того, що вона звернулась до нотаріальної контори з питання отримання спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій внаслідок прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_2 , що вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 25.05.2016 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Мазепою Н.М., належало 2/3 частини вказаної квартири (а.с. 8,9,10,12,13).

03.06.2023 року між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було укладено додаткову угоду про зміну попереднього договору про укладення договору купівлі продажу нерухомого майна і отримання завдатку від 26.04.2023 року, відповідно до якої сторони погодились пролонгувати попередній договір про укладення договору купівлі- продажу нерухомого майна і отримання завдатку від 26.04.2023 року на тих саме умовах до 24.06.2023 року (а.с. 14).

В обумовлений сторонами строк, відповідачка обов`язок щодо укладення договору купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , не виконала, отримані грошові кошти позивачці не повернула, що встановлено поясненнями позивачки, викладеними у змісті позову, та не спростовано відповідачкою.

Суд вважає, що встановленим фактам та обставинам відповідають такі правовідносини, які регулюються вимогами ЦК України.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог закону.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст.612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Відповідно до ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

У розумінні поняття завдатку, такий виконує наступні функції: 1) платіжну, яка полягає у тому, що завдаток видається у рахунок належних з боржника за договором платежів (тобто, завдаток є частиною суми, яку боржник зобов`язаний сплатити кредитору за основним договором; 2) забезпечувальну, яка проявляється в тому, що видача завдатку стимулює боржника до належного виконання основного зобов`язання, оскільки у разі порушення забезпеченого завдатком зобов`язання з вини боржника завдаток залишається у кредитора (абз. 1 ч.1 ст. 571 ЦК); водночас стимулююча дія завдатку певною мірою спрямована і на кредитора, який у разі порушення основного зобов`язання з його вини повинен повернути боржникові завдаток і додатково сплатити суму у розмірі завдатку чи його вартості (абз. 2 ч.1 ст. 571 ЦК); 3) підтверджувальну, суть якої зводиться до того, що видача завдатку засвідчує факт укладення основного договору.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу нерухомості.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Частина 2 ст. 570 ЦК України встановлює презумпцію авансу, так як на відміну від завдатку аванс це лише спосіб платежу, він не виконує забезпечувальної функції за правилами ч. 1 ст. 546 ЦК України, а виконує функцію попередньої оплати.

З цього випливає, що коли сторони хочуть визначити, що сплачена сума є завдатком, вони мають здійснити наступне. По-перше, між сторонами має бути укладений договір, яким передбачаються зобов`язання сторін (сплата коштів боржником, та передання майна, надання послуг, тощо кредитором). Тобто це не може бути попередній договір, про укладення у майбутньому основного договору. Це має бути саме основний договір. В інакшому випадку сплачена сума коштів вважатиметься авансом. По-друге, форма домовленості про сплату завдатку має бути письмова. Сторони можуть укласти окремо договір завдатку або передбачити його умови в основному договорі.

По-третє, сторони мають прямо зазначити, що сума грошей, що сплачується боржником у рахунок майбутніх платежів є завдатком. Таким чином, за умови відсутності хоча б одного з трьох вищенаведених критеріїв відмінності передані однією стороною другій стороні грошові суми у рахунок належних за договором платежів є не завдатком, а є авансом.

Як встановлено у судовому засіданні, договір купівлі-продажу житлової квартири між сторонами укладено не було, а тому передані грошові кошти не можуть вважатись завдатком, вони є авансом, який підлягає поверненню у зв`язку із не укладенням договору купівлі-продажу незалежно від того, з чиєї вини він не був укладений.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачкою було передано відповідачці грошові кошти у сумі 500 доларів США, що на час звернення до суду із перерахунком у гривнях за офіційним курсом НБУ встановленим на 13.07.2023 року становить 18 280 грн. 00 коп. (36,56 грн. за 1 долар США), саме в якості авансу за продаж житлової квартири.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі.

Оскільки договір між сторонами не укладався, продаж житлової квартири не відбувся, договір щодо завдатку у належній формі не оформлено, відповідно, передані кошти не виконують забезпечувальну функцію, правові наслідки статті 571 ЦК України в даному випадку не застосовуються, а відтак позов підлягає частковому задоволенню, а сума отриманого відповідачем авансу в сумі 18 280 грн. 00 коп. підлягає поверненню.

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 536 грн. 80 коп. за подання заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 546, 570, 571, 610-612, 657 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 133, 137, 141, 263-265, 268, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , грошові кошти в сумі 18 280 грн. 00 коп., що еквівалентно станом на 13.07.2023 року 500 доларам США.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , витрати по сплаті судового збору в сумі 1610 грн. 40 коп.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя : В.М. Прасолов