Провадження № 2-н/127/2946/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Воробйов В.В., ознайомившись із заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали заяви, дослідивши наявні у останній докази, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у видачі судового наказу з наступних міркувань.

Згідно вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Згідно отриманої судом відповіді Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, ОСОБА_1 по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, з матеріалів заяви вбачається спір про право Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ по адресу: АДРЕСА_2 , в порядку наказного провадження.

Частиною 9 статті 165 ЦПК України передбачено, що у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки в ЦПК України не конкретизовано порядок дій у випадку якщо із заяви вбачається спір про право, який не може бути вирішений у порядку наказного провадження, то слід застосувати аналогію права на підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України.

А відтак, Товариству з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» слід відмовити у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Суд вважає за доцільне роз`яснити стягувачу, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених ч. 9 ст. 165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Стягувач у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Суд вважає за можливе роз`яснити стягувачу, що відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 163-166, 260 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» у видачі судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: