Провадження № 2-о/161/437/23
У Х В А Л А

05 грудня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за заявоюзаяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про встановлення факту батьківства, -

в с т а н о в и л а:

26.09.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області із вищевказаною заявою в якій просить суд встановити факт батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісти, по відношенню до її дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В обгрунтування своїх вимог заявниця зазначає, що вона з 2017 року спільно проживала із та зниклим безвісти ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час подружніх відносин у них народилося троє спільних дітей, відомості про батька яких внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. ОСОБА_2 було призвано на військову службу та 02.08.2023 року під час виконання бойового завдання останній зник безвісти та місце його перебування не відоме. Встановлення даного факту необхідне їй з метою отримання права на пільги та пенсію, внаслідок зникнення безвісти ОСОБА_2 .

До початку судового засідання представником заявника було подано до суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 35).

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи повідомлялася належним чином, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надходили.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 (а.с. 8-10).

Зі місту вищевказаних свідоцтв також слідує, що батьком усіх трьох дітей зазначений ОСОБА_3 .

У своїй заяві про встановлення факту батьківства ОСОБА_1 стверджує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком трьох народжених нею дітей.

Разом з тим, як вбачається зі сповіщення сім`ї № 85, складеного ІНФОРМАЦІЯ_5 , військовослужбовець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісти 02.08.2023 року під час ворожого обстрілу в районі н.п. Вільшана Харківської обл.

Підставою для звернення до суду із даною заявою є отримання права на пільги та пенсію, внаслідок зникнення безвісти ОСОБА_2 .

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пункт 5 ч. 2 цієї статті передбачає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Відповідно до ст. ст. 1, 4, 14, 16, 18 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів щодо соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей покладається на органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Вдова (вдівець), батьки загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік), у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, мають право на пільги, передбачені цим Законом.

Вимога заявника у цій справі пов`язана з доведенням наявності підстав для отримання пільг від Держави, і не пов`язана з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням.

Із наведеного слідує, що спір стосовно права на отримання пільг є публічно-правовим, виник з публічно-правових відносин за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень у сфері надання пільг дітям військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, а тому повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Вищенаведене відповідає судовій практиці Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.05.2022 року у справі № 539/4118/19, від 23.01.2023 року у справі № 214/1309/21 та від 22.03.2023 року у справі № 290/289/22-ц, у яких, серед іншого, зазначено, що приватно-правовий інструментарій (зокрема, ініціювання справи про встановлення факту) не повинен використовуватися учасниками для оцінки обставин, які становлять предмет доказування у адміністративному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим. Заява про встановлення факту, що має юридичне значення, щодо якого виник публічно-правовий спір, не може бути предметом розгляду у порядку цивільного судочинства. Встановити юридичний факт для одержання соціальних виплат можливо винятково під час розгляду справи в суді адміністративної юрисдикції у зв`язку з оскарженням рішення (дій/бездіяльності) суб`єкта владних повноважень. В адміністративній справі встановлення такого факту не є самостійною метою, а є передумовою задоволення адміністративного позову.

З огляду на наведене, заявлені ОСОБА_6 вимоги про встановлення факту батьківства підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ст. 19 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За наведених обставин, суд вважає за необхідне провадження у справі за заявоюзаяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ГУ ПФУ у Волинській області, про встановлення факту батьківства закрити, оскільки такі вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258-261, 315, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И Л А:

Провадження у справі за заявоюзаяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про встановлення факту батьківства закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що заявлені нею вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 07 грудня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська