Справа № 167/583/23
Номер провадження 2-н/167/82/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2023 року місто Рожище

Суддя Рожищенського районного суду Волинської області Н.В. Шептицька, вивчивши матеріали цивільної справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» про видачу судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за спожиту електричну енергію,

в с т а н о в и в:

01.06.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» ( далі - ТОВ « ВЕЗ» ) звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заборгованості за спожиту електричну енергію.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Згідно пунктів 1, 5 частини 1 статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Із заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що заява подана з порушенням вимог пунктів 1, 5 частини 1 статті 165 ЦПК України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Зокрема, згідно пунктів 3, 4 частини 3 статті 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій ( в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Встановлено, що до заяви додана копія типового Договору б/н про постачання електричної енергії постачальником універсалиних послуг ( без дати) і без підпису сторін ( ас 5-9) і Публічну комерційну пропозицію № 1 « Унівесальний « Побут» ( ас 10) без дати і підпису.

Дані документи в такому форматі, а саме без номерів, дат і підписів сторін, самі по собі не є належним та допустимими доказами укладення договору, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, між ТОВ « ВЕЗ» і ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з урахуванням інформації з особового рахунку № НОМЕР_1 , згідно якого договір на постачання електроенергії укладений 01.01.2019 року ( ас 11).

Крім того, з особового рахунку № НОМЕР_1 і розрахунку за електроенергію № 594289 від 05.05.2023 року ( ас 12) вбачається, що заборгованість за електроенергію нарахована за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, до матеріалів справи додані документи, згідно яких ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками ( спільна часткова власність) будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 ( ас 13, 4 зв, 15, 16).

Жодних доказів того, що будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , є будинковолодінням за адресою: АДРЕСА_1 , до заяви про видачу судового наказу не додано, зокрема рішення органу місцевого самоврядування про перейменування вулиці.

Крім того, суд звертає увагу, що ТОВ « ВЕЗ» просить стягнути заборгованість з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно, жодним чином не обгрунтовуючи дану вимогу з урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності по 50/100 частки ( ас 14 зв, 16).

Також, у заяві про видачу судового наказу зазначено, що початком виникнення заборгованості є січень 2019 року ( ас 3).

З доданої до заяви копії загальної картки особового рахунку № НОМЕР_1 абонента ОСОБА_1 вбачається, що розмір заборгованості, який є предметом вищевказаної цивільної справи нарахований за період із січня 2019 року по травень 2023 року включно та складає 1 446, 30 гривень ( ас 11).

Проте, з даного особового рахунку вбачається, що станом на 01.2019 року у споживача ОСОБА_1 вже існує заборгованість у розмірі 167, 40 грн, яка також включена у загальну заборгованість у розмірі 1 446, 30 гривень. Вказана обставина позбавляє суд можливості встановити, а за який саме період утворився борг у загальній сумі 1 446, 30 грн та визначити дотримання заявником строку позовної давності, з урахуванням вимог пункту 5 частини 1 статті 165 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, доходжу висновку про відмову ТОВ « ВЕЗ» у видачі судового наказу.

Відповідно до частини 2 статті 164 ЦПК України заявнику слід роз`яснити, що у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 163, 164, 165, пунктом 1 частини 1 статті 353 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Товариству з обмеженою відповідальністю « Волиньелектрозбут» у задоволенні заяви про видачу судового наказу про солідарне стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за спожиту електричну енергію - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 261 ЦПК України.

Суддя Рожищенського районного суду

Волинської області Н.В. Шептицька