Провадження № 6/127/121/23
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2023 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Романюк Л.Ф.,
при секретареві Курутіній О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці заяву ОСОБА_1 за участі заінтересованих осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного виконавця Собчука Валентина Васильовича про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником,-
ОСОБА_1 за участі заінтересованих осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного виконавця Собчука Валентина Васильовича звернулась до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником.
Заява мотивована тим, що згідно з умовами договору купівлі продажу кредитного портфелю № б/н від 24.11.2011 року ПАТ «ОТП Банк» (правонаступник ЗАТ «ОТП Банк» та АКБ «Райффайзен банк Україна») відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитними договорами, укладеними між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_2 , а саме № CNL-B00/157/2006 від 27.07.2006 року та № PCNL-B00/157/2007 від 09.08.2007 року, виконання зобов`язань по яких забезпечено іпотекою.
Згідно кредитного договору №CNL-B00/157/2006 від 27.07.2006 року, ОСОБА_2 отримав кредит від АКБ «Райффайзенбанк Україна» в сумі 120000 доларів США зі строком погашення до 26.07.2021 року та із сплатою процентів.
З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 умов кредитного договору №CNL-B00/157/2006 від 27.07.2006 року, із ОСОБА_3 був укладений договір поруки №CR- В00/157/2006 від 27.07.2006 року, згідно з яким поручитель прийняла на себе зобов`язання щодо солідарної відповідальності за кредитним договором.
Крім того, згідно кредитного договору №CNL-B00/157/2007 від 09.08.2007 року, ОСОБА_2 отримав кредит в ЗАТ «ОТП Банк» на суму 87 000 доларів США із строком повернення до 08.08.2022 року та із сплатою процентів.
З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору №CNL- В00/157/2007 від 09.08.2007 року, із ОСОБА_3 був укладений договір поруки №SR-B00/157/2007 від 09.08.2007 року. Відповідальність боржника і поручителя є солідарною.
Неодноразові спроби урегулювати питання з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо погашення заборгованості в досудовому порядку не призвели до позитивних результатів. Зобов`язання по вищезазначеним договорам виконані не були, що стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення боргу.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.05.2018 року по справі №127/27425/17 задоволено позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від

27.07.2006року № CNL-B00/157/2006 станом на 22.08.2017 року в сумі 105 685,90 доларів США, що становить еквівалент 2 688 987,50 грн.; заборгованості за кредитним договором від 09.08.2007 року № CNL-B00/157/2007 станом на 22.08.2017 року в сумі 82243,52 доларів США, що становить еквівалент 2 092 538,33 гри., стягнуто судовий збір та витрати на правничу допомогу.

На виконання судового рішення видано виконавчий лист від 14.08.2018 року. На даний час у приватного виконавця Собчука В.В. знаходяться наступні виконавчі провадження: ВП № 65405566 відкритого 12.05.2021 року щодо боржника ОСОБА_2 та ВП № 67791419 щодо боржника ОСОБА_4 про стягнення на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості та судових витрат.

Відповідно до Договору про відступлення прав вимоги від 23.12.2022 року за Договором наступної іпотеки №CNL-B00/157/2007 року, посвідченого 09.08.2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Циц Н.В. від 29.04.2022 року, Первісний іпотекодержатель - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступив Новому іпотекодержателю ТОВ «Фінансова Компанія Флексіс» право вимоги за кредитним договором №CNL-B00/157/2007 від 09.08.2007 належних Іпотекотержателю за Договором забезпечення.

Відповідно до Договору про відступлення прав вимоги від 23.12.2023 року реєстровий №209 за Договором наступної іпотеки №CNL-B00/157/2007 року, посвідченого 09.08.2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Циц Н.В. від 29.04.2022 року, Первісний іпотекодержатель - ТОВ «Фінансова Компанія Флексіс» відступив Новому іпотекодержателю ОСОБА_1 право вимоги за кредитним договором №CNL-В00/157/2007 від 09.08.2007 належних Іпотекотержателю за Договором забезпечення.

Просили суд, замінити вибулого Стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 16 «В», офіс 2) на його Правонаступника - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) по цивільній справі №127/27425/17 про стягнення з боржників ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) заборгованості за кредитним договором.

Представник заявника ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд заяви у його відсутність, заявлені вимоги підтримав.

В судове засідання представник заінтересованої особи Турченко Є.І. не з`явився, надав суду заяву про розгляд заяви у його відсутність, заперечував, щодо задоволення заявлених вимог.

Надав суду письмові пояснення у яких вказав, що у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 Велика Палата Верховного Суду відступила від "висновку, сформульованого у її постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11, про те, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, конкретизувавши цей висновок так, що відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації (пункт 62).

Оскільки від іншої частини правового висновку, викладеного у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18), Велика Палата Верховного Суду не відступила, вона, ухваливши постанову від 16 березня 2020 року у справі № 906/1174/18, фактично визначилася, що відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальними договорами на користь фізичної особи є можливим лише за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації.

Таким чином, у судовій практиці релевантною залишається позиція, що якщо попередній кредитор (банк) не перебуває у процедурі ліквідації, фізична особа не може бути стороною договору про переуступку права вимоги за кредитним договором. Відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальними договорами на користь фізичної особи є можливим лише за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації.

Аналогічна правова позиція висловлена 26 січня 2022 року Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 761/41749/19, провадження № 61-11761св21 (ЄДРСРУ № 102999481).

Згідно інформації, отриманої з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (сайт Міністерства Юстиції У країни). Акціонерне товариство «ОТП Банк» (ідентифікаційний код 21685166) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» (ідентифікаційний код 43000243) не перебували в процесі ліквідації (припинення).

Заявником не надано суду доказів, що вона є суб`єктом господарської діяльності та має права надавати фінансові послуги.

Заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс», ОСОБА_2 , приватний виконавець Собчук В.В. у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду заяви.

Згідно ч.3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Вивчивши заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні, дослідивши матеріали цивільної справи №128/27425/17, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з умовами договору купівлі продажу кредитного портфелю № б/н від 25.11.2011 року ПАТ «ОТП Банк» (правонаступник ЗАТ «ОТП Банк» та АКБ «Райффайзен банк Україна») відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитними договорами, укладеними між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_2 , а саме № CNL-B00/157/2006 від 27.07.2006 року та № PCNL-B00/157/2007 від 09.08.2007 року, виконання зобов`язань по яких забезпечено іпотекою.

Згідно кредитного договору №CNL-B00/157/2006 від 27.07.2006 року, ОСОБА_2 отримав кредит від АКБ «Райффайзенбанк Україна» в сумі 120000 доларів США зі строком погашення до 26.07.2021 року та із сплатою процентів.

Останній використав кредитні кошти, але не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання і не погасив борг, тому станом на 22.08.2017 року заборгованість ОСОБА_2 перед банком за договором №CNL-B00/157/2006 від 27.07.2006 року становила 105 685,90 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 22.08.2017 року становить еквівалент 2688987,50 грн. Дана сума складається з: залишку заборгованості за кредитом 98001,84 доларів США, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 9 684,06 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 умов кредитного договору №CNL-B00/157/2006 від 27.07.2006 року, із ОСОБА_3 був укладений договір поруки №CR- В00/157/2006 від 27.07.2006 року, згідно з яким поручитель прийняла на себе зобов`язання щодо солідарної відповідальності за кредитним договором.

Крім того, згідно кредитного договору №CNL-B00/157/2007 від 09.08.2007 року, ОСОБА_2 отримав кредит в ЗАТ «ОТП Банк» на суму 87 000 доларів США із строком повернення до 08.08.2022 року та із сплатою процентів.

Останній використав кредитні кошти, але не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання і не погасив борг, тому станом на 22.08.2017 року заборгованість ОСОБА_2 перед банком за договором №CNL-B00/157/2007 від 09.08.2007 року становить 84 243,52 доларів США, що станом на 22.08.2017 року відповідно до офіційного курсу НБУ (1 долар США дорівнює 25,4432 грн.) складає еквівалент 2092538,33 грн. Дана сума складається з: залишку заборгованості за кредитом 76278,03 доларів США, заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами 5965,49 доларів США.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору №CNL- В00/157/2007 від 09.08.2007 року, із ОСОБА_3 був укладений договір поруки №SR-B00/157/2007 від 09.08.2007 року. Відповідальність боржника і поручителя є солідарною.

Неодноразові спроби урегулювати питання з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо погашення заборгованості в досудовому порядку не призвели до позитивних результатів. Зобов`язання по вищезазначеним договорам виконані не були, що стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення боргу.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.05.2018 року по справі №127/27425/17 задоволено позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 27.07.2006року № CNL-B00/157/2006 станом на 22.08.2017 року в сумі 105 685,90 доларів США, що становить еквівалент 2 688 987,50 грн.; заборгованості за кредитним договором від 09.08.200 7року № CNL-B00/157/2007 станом на 22.08.2017 року в сумі 82243,52 доларів США, що становить еквівалент 2 092 538,33 гри., стягнуто судовий збір та витрати на правничу допомогу (а.с.177-181).

На виконання судового рішення видано виконавчий лист від 14.08.2018 року (а.с.188).

На даний час у приватного виконавця Собчука В.В. знаходяться наступні виконавчі провадження: ВП № 65405566 відкритого 12.05.2021 року щодо боржника ОСОБА_2 та ВП № 67791419 щодо боржника ОСОБА_4 про стягнення на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості та судових витрат (а.с.199-200).

Відповідно до Договору про відступлення прав вимоги від 23.12.2022 року за Договором наступної іпотеки №CNL-B00/157/2007 року, посвідченого 09.08.2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Циц Н.В. від 29.04.2022 року, Первісний іпотекодержатель - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступив Новому іпотекодержателю ТОВ «Фінансова Компанія Флексіс» право вимоги за кредитним договором №CNL-B00/157/2007 від 09.08.2007 належних Іпотекотержателю за Договором забезпечення (а.с.201-202).

Відповідно до Договору про відступлення прав вимоги від 23.12.2023 року реєстровий №209 за Договором наступної іпотеки №CNL-B00/157/2007 року, посвідченого 09.08.2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Циц Н.В. від 29.04.2022 року, Первісний іпотекодержатель - ТОВ «Фінансова Компанія Флексіс» відступив Новому іпотекодержателю ОСОБА_1 право вимоги за кредитним договором №CNL-В00/157/2007 від 09.08.2007 належних Іпотекотержателю за Договором забезпечення (а.с.207-211).

Згідно ст. ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Згідно ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

У постанові від 16.03.2021 року у справі №906/1174/18 Великої Палати Верховного Суду вказано, що згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов?язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов?язання.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов?язку у конкретному зобов?язанні; 2) зобов?язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов?язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов?язанні.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо сума, одержана фактором від боржника, виявилася меншою від суми боргу клієнта перед фактором, який забезпечений відступленням права вимоги, клієнт зобов`язаний сплатити факторові залишок боргу.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1, пункту 11 частини першої статті 4 Закону № 2664-ІІІ фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Факторинг вважається фінансовою послугою.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону № 2664-ІІІ фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання - для фізичної особи, найменування та місцезнаходження - для юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Щоб краще зрозуміти природу факторингу доцільно вдатися до історії його появи. Факторинг виник тоді, коли ринки збуту були віддалені від місць виробництва продукції, і фактори відігравали роль зв`язкових між виробниками та кінцевими покупцями. Факторингом у ті часи була, зокрема, посередницька послуга у торговельній діяльності, за допомогою якої виробник (постачальник) товару швидко та гарантовано отримував від посередника (фактора) кошти за товар (навіть до його поставки покупцеві), а покупець (торговець) цього товару отримував відстрочку в його оплаті, завдяки чому міг його перепродати, отримати кошти від кінцевого покупця та розрахуватись ними з фактором. За цю посередницьку послугу фактор отримував винагороду від продавця або покупця (торгівця).

З часом розвитку факторинг набув різних видів та форм, перестав бути посередницькою торговельною послугою, а фактор втратив функцію дистриб?ютора продукції.

Відповідно до глави 73 ЦК України правова природа факторингу полягає у наданні фактором (посередником) платної фінансової послуги клієнту. Зміст цієї послуги полягає у наданні (фінансуванні) фактором грошових коштів клієнту за плату. При цьому клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Клієнт може зобов?язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника в рахунок виконання свого зобов`язання з повернення отриманих коштів та здійснення оплати за надану фінансову послугу. Або клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором, яке в майбутньому буде виконане клієнтом шляхом сплати факторові коштів, у тому числі за надану фінансову послугу.

Отже, договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом № 2664-ІІІ умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.

З наведеного вбачається, що договір відступлення права вимоги та договір факторингу можуть мати схожі умови, проте їх правова природа, предмет та мета укладення суттєво відрізняються.

Вирішуючи виключну правову проблему щодо розмежування правочину відступлення права вимоги та договору факторингу, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що слід виходити з наведених вище суттєвих ознак указаних договорів, які відрізняють договір відступлення права вимоги від договору факторингу.

Так, якщо предметом та метою укладеного договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу.

Якщо укладений договір відступлення права вимоги містить умови, які притаманні виключно договору факторингу, або навпаки, то суд має з`ясувати, який саме договір укладений сторонами, з урахування всієї сукупності його суттєвих ознак.

Згідно зі статтею 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до частини першої статті 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Право вимоги у зобов`язанні є майновим правом, яке має цивільну оборотоздатність та може вільно відчужуватись з урахуванням обмежень, встановлених нормами глави 47 ЦК України.

Отже, відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни. Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути обумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не свідчить про наявність фінансової послуги, яка надається новим кредитором попередньому.

Зміст зобов?язання, у якому відступається право вимоги (оплата за поставлений товар, надану послугу, повернення наданих коштів тощо), не впливає на оборотоздатність цього майнового права, тому не має вирішального значення для відмежування договору відступлення права вимоги від договору факторингу.

Так, відповідно до договору відступлення права вимоги від 23.122022 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступив новому іпотекодержателю ТОВ «Фінансова Компанія Флексіс» право вимоги за кредитним договором №CNL-B00/157/2007(а.с.201-202), в свою чергу 23.12.2022 року ТОВ «Фінансова Компанія Флексіс» відступив новому іпотекодержателю ОСОБА_1 право вимоги за кредитним договором №CNL-В00/157/2007 від 09.08.2007 (а.с.207-209).

З огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові у справі № 906/1174/18, слід відступити від означеного загального висновку, сформульованого у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18), конкретизувавши цей висновок так, що відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації.

Крім того, у відповідності до вимог статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір відступлення прав вимоги укладений між ТОВ «Фінансова Компанія Флексіс» та ОСОБА_1 23.12.2022 року ніким не оспорений.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 442 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Замінити вибулого стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 16 «В», офіс 2) на його правонаступника - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) по цивільній справі №127/27425/17 про стягнення з боржників ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) заборгованості за кредитним договором.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду виготовлено 06.06.2023 року.

СУДДЯ: