Справа №463/2905/23
Провадження №4-с/463/9/23
УХВАЛА

судового засідання

23 травня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді - Жовніра Г.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Косопуд М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа: Акціонерне товариство комерційний банк «Приват банк», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а саме просить: визнати протиправною бездіяльність Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо відмови у знятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) у виконавчому провадженні ВП 30927405, у зв`язку з його закінченням; зобов`язати Личаківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції ( Код , 79019, м. Львів, проспект В`ячеслава Чорновола, будинок 39) зняти арешт з майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.11.203 року по виконавчому провадженні ВП №30927405 державного виконавця Сененько Ярославом Володимировичем.

Скарга обґрунтована тим, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 24.06.2010 року по справі №2-1615/10 позовні вимоги АТ КБ «Приват банк» задоволено та вирішено стягнути солідарно заборгованість за кредитом із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . На виконання даного судового рішення було видано виконавчий лист №2-1615/10 від 09.08.2011 року. На підставі зазначеного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження №30927405 постановою від 27.01.2012 року. Постановою державного виконавця від 26.11.2013 року накладено арешт на майно боржника по ВП№30927405. Постановою державного виконавця від 28.11.2013 року виконавчий лист було повернуто стягувачу без виконання. Відповідно до довідки банку заборгованості ОСОБА_1 не має. Факт обтяження власності ОСОБА_1 є втручанням у вільне володіння майном. Виконавчий лист №2-1615/10 від 09.08.2011 року стягувачем повторно не пред`являвся до виконання, тобто пропущено 3-річний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Представник заявника подав суду заяву про розгляд скарги у його відсутності.

В судове засідання заявник, представник Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, представник стягувача не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені у відповідності до ч.2 ст. 130 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що у провадженні Личаківського районного суду м. Львова перебувала справа № 2-1615/10 за позовною заявою АТ КБ «Приват банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , рішення Личаківського районного суду м.Львова від 24.06.2010 року позовні вимоги АТ КБ «Приват банк» задоволено повністю та вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованість по Кредитному договору № 230007-CRED від 30.05.2008р. в розмірі 248,84 доларів США, що еквівалентно 1968 (одній тисячі девятсот шістдесят вісім) грн. 27 (двадцять сім) коп., та 226,99 грн. судових витрат. Зазначене рішення суду набрало законної сили та на виконання рішення було видано виконавчий лист №2-1615/10 від 09.08.2011 року.

Постановою державного виконавця від 26.11.2013 року накладено арешт на майно боржника по ВП№30927405.

Постановою державного виконавця від 28.11.2013 року по ВП№30927405 виконавчий лист №2-1615/10 від 09.08.2011 року було повернуто стягувачу без виконання.

Відповідно до листа №8148 від 06.03.2023 року начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на момент завершення виконавчого провадження №30927405 у державного виконавця були відсутні правові підстави для зняття арешту із майна.

Відповідно до довідки АТ КБ «Приват банк» від 27.12.2013 року ОСОБА_1 не має заборгованості перед банком.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України та Законом України «Про виконавче провадження».

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст.447 ЦПК України).

У відповідності до ч.1, ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Положеннями ст.1Закону передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої ст.13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до частини першої ст.18 Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. (ст.18 Закону).

В ст. 9 Закону, зазначено, що відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Окрім цього, одним із заходів примусового виконання під час здійснення виконавчого провадження є звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації згідно ч. 1 ст. 48 Закону.

Відповідно до ст.56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Проте, у справі відсутні докази про наявність будь-якого виконавчого провадження, у якому ОСОБА_1 є боржником.

Вичерпний перелік випадків, у яких державний виконавець (виконавець) вправі чи зобов`язаний зняти арешт з майна боржника міститься у ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Отже, суб`єкт оскарження не може задовольнити вимоги ОСОБА_1 повністю.

Відповідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, арешт, який є об`єктом судового розгляду, перешкоджає ОСОБА_1 користуватися та розпоряджатися належною їй власністю.

На підставі вищевикладеного суд доходить висновку про наявність правових підстав для зняття арешту майна ОСОБА_1 , накладеного у виконавчому провадженні №30927405.

У задоволенні решти вимог скарги про визнання протиправною бездіяльності Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо відмови у знятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) у виконавчому провадженні ВП 30927405, у зв`язку з його закінченням слід відмовити.

Керуючись статтями10, 12,1 9, 258-260, 448-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд-

УХВАЛИВ:

скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа: Акціонерне товариство комерційний банк «Приват банк» задовольнити частково.

Зобов`язати Личаківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції ( Код , 79019, м.Львів, проспект В`ячеслава Чорновола, будинок 39) зняти арешт з майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.11.203 року по виконавчому провадженні ВП №30927405.

У задоволенні решти вимог відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу складено та підписано 23 травня 2023 року.

Суддя: Г.Б. Жовнір