Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2023 р.

м. Київ

справа № 755/16810/23

провадження № 2/755/7191/23

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Прокопчук Н.А.,

розглянувши в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до суду, просить позбавити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи свої вимоги тим, що від не зареєстрованих відносин відповідачі мають спільного малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з іншим чоловіком, у зв`язку з чим відповідач ОСОБА_2 визнав своє батьківство відносно малолітнього ОСОБА_4. Перший рік життя дитини відповідачі проживали разом із нею, позивач постійно провідувала їх, матеріально забезпечувала, купувала необхідні речі. З серпня 2022 року позивач забрала онука жити до себе, оскільки відповідачі є алко- та наркозалежними особами, неадвекно себе поводять, що загрожує життю та здоров`ю дитини. Відповідачі разом із сином не проживають, вихованням та утриманням дитини не займаються, не цікавляться його життям та здоров`ям, не беруть участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, матеріально не утримують. Весь час малолітній онук ОСОБА_4 проживає разом із позивачем та перебуває на її повному матеріальному забезпеченні, тому позивач звернулась з даним позовом до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 листопада 2023 року підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті вимог.

Позивач ОСОБА_1 надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомили, однак матеріали справи містять нотаріально посвідчену заяву відповідачів від 24.10.2023 року, відповідно до якої відповідачі не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 та просять провести розгляд справи за їх відсутності.

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про день та час засідання повідомлений заздалегідь та належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив, правом надання письмових заяв по суті позову не скористався.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Батьки несуть відповідальність за виховання своїх дітей. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Згідно положення статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно частини першої та другої ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З огляду на викладене батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них.

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_3 є матір`ю малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 01 грудня 2021 року народження, актовий запис 2598.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та, відповідно, бабусею малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Дніпровським відділом ЗАГС м. Києва від 04 березня 1988 року народження, актовий запис № 990.

13.10.2023 року Службою у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації видано Наказ № 16, яким тимчасово влаштовано малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в родину бабусі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

24.10.2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складено заяву посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шаповал О.П., реєстровий номер 363, 364, відповідно до якої заявники не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав щодо їх малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та просять провести розгляд справи за їх відсутності.

Згідно Висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 21.11.2023 року № 103/8506/41/3, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м. Києві державної, орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 стосовно відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що вони ухилились від виховання та утримання дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно положення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини «Z та інші проти Сполученого Королівства» від 10 травня 2001 року та «A. проти Сполученого Королівства» від 23 вересня 1998 року, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів. Беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини інтереси малолітньої дитини превалюють над потребами збереження сім`ї.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку щодо правомірності вимог позивача про позбавлення відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 батьківських прав відносно їх малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - з підстав самоусунення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомого ухилення від виховання та утримання дитини, відсутності бажання на виконання батьківських обов`язків, на спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, відсутності прояву інтересу до внутрішнього світу дитини, його подальшої долі, за наявності в матеріалах справи нотаріально посвідчених заяв відповідачів від 24.10.2023 року, відповідно до яких відповідачі не заперечують проти позбавлення батьківських прав відносно їх малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, суд ураховує, що відповідно до положень статей 168, 169 Сімейного кодексу України, відповідач, як батько дітей, у разі позбавлення батьківських прав, не позбавлений права на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дітьми, так і з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 150, 164-169, 180, 181 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 07 грудня 2023 року.

Суддя: В.І. Галаган