Справа № 161/6659/23
Провадження № 2/161/2285/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Гриня О. М.,

за участю секретаря судового засідання Остимчук О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що квартира АДРЕСА_1 перебуває в комунальній власності, тобто не передавалась мешканцям квартири в приватну власність. Відповідно до інформації Департаменту ЦНАП Луцької міської ради від 23 березня 2023 року у вищевказаній квартирі зареєстровано 6 осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 є її тіткою, а відповідач ОСОБА_3 - це її брат. Відповідачі впродовж тривалого часу за місцем реєстрації не проживають. ОСОБА_2 проживає у будинку свого чоловіка, а ОСОБА_3 проживає з дівчиною за адресою: АДРЕСА_2 . Звернення до суду з цим позовом зумовлено тим, що факт реєстрації відповідачів в її помешканні впливає на розмір комунальних платежів. Наразі по оплаті вартості комунальних послуг утворилась велика заборгованість, яку вона намагається поступово погашати. Відповідачі добровільно покинули місце реєстрації, не беруть жодної участі в утриманні цього житла.

На підставі наведеного позивач просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право на житло в квартирі АДРЕСА_1 в зв`язку з їх відсутністю в квартирі без поважних причин понад шість місяців.

Ухвалою від 28 квітня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, представник позивача адвокат Кобилинський А. О. заявою від 31 травня 2023 року просить розгляд справи здійснювати без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась. 24 травня 2023 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про визнання позовних вимог та про розгляд справи за її відсутності. У цій заяві відповідач також повідомляє, що вона дійсно більше 6 років не проживає на адресою місця реєстрації.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, заявою від 24 травня 2023 року просить розгляд справи здійснювати без його участі. Цією ж заявою відповідач ОСОБА_3 зазначає про визнання ним позову в повному обсязі, оскільки він дійсно не проживає за адресою місця реєстрації понад 6 років поспіль.

У своїх заявах про визнання позову відповідачі просять не стягувати з них витрати на правничу допомогу.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд встановив, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Суд установив, що квартира АДРЕСА_1 є неприватизованою, що підтверджується відповіддю Департаменту ЖКГ Луцької міської ради №19.1-19/467/2023 від 07 квітня 2023 року (а. с. 29).

Інформацією Департаменту ЦНАП Луцької міської ради від 23 березня 2023 року підтверджується, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані такі особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а .с. 7).

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 зазначає, що факт реєстрації в її помешканні відповідачів, які фактично там не проживають, має для неї негативні наслідки, оскільки вона несе надмірні витрати по сплаті комунальних послуг.

На підтвердження заявлених вимог позивач надала копію Договору № 46 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 22 січня 2020 року, копії квитанцій про оплату комунальних послуг.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Порядок користування жилими приміщеннями у будинках державного та громадського житлового фонду регулюють положення статей 71, 72 ЖК Української РСР.

Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку про те, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

У постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц зроблено висновок щодо застосування статей 71, 72 ЖК Української РСР, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

Визначившись з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які їх регулюють, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, беручи до уваги визнання позову відповідачами, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 405 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_2 );

Дата складення повного рішення 01 червня 2023 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду О. М. Гринь