Справа № 638/8960/21
Провадження № 2/638/742/23
РІШЕННЯ

Іменем України

01 червня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Подус Г.С.,

за участю секретаря Веліток Н.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії, в якому просила зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області здійснити нарахування страхових виплат ОСОБА_2 за періоди з 01.06.2017 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та виплатити нараховані кошти позивачу як її спадкоємиці.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.06.2021 року відкрито загальне позовне провадження по справі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.12.2021 року закрито підготовче судове засідання по справі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.02.2023 року замінено відповідача по справі з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 з 11.07.2002 р. отримувала страхові виплати із фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у зв`язку з втратою годувальника. Остання з огляду на проведенням антитерористичної ситуації в м. Сорокине (назва після перейменування), Луганської обл., вимушена була перевестися для одержання грошових коштів до м. Харкова, де з 01.02.2016 р. перебувала на обліку в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області. Останній з 01.06.2017 р. припинив нараховувати страхові виплати через відсутність підтвердженого місця проживання, яке зазначено у довідці ВПО, а саме на території Шевченківського району м. Харкова, шо зазначається в листі від 11.12.2019 р. та в постанові від 08.06.2017 р. Вважаючи, дане рішення незаконним та таким, що порушує її права мати позивача, за життя, була вимушена звернутися до Харківського окружного адміністративного суду з вимогою про скасування постанови Голови комісії з припинення відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків України в м. Харкові від 08.06.2017 р., про яку йшлося вище та поновлення нарахування та виплати коштів з 01.06.2017 р. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 р. (справа №520/1182/2020) позовні вимоги були задоволені в повному обсязі. На час розгляду справи судом ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2020 р. (справа №520/1182/2020) рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 р. у зв?язку із смертю Позивача, ІНФОРМАЦІЯ_2 , було скасовано, провадження у справі закрито. Після смерті матері позивач, як ї спадкоємець, звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гончаренко Н.Ю. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, яку нею було прийнято та заведено спадкову справу № 82-2020 (номер у спадковому реєстрі: 66339071), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (копія додається). Приватним нотаріусом з метою отримання відомостей щодо складу спадщини було надіслано запит до Відповідача. Останній, листом від 25.09.2020 р., надав інформацію щодо відсутності заборгованості по щомісячним страховим виплатам перед ОСОБА_2 .

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідачем - ГУ ПФУ в Харківській області 04.05.2023 року Вх. №16506 подано відзив на позовну заяву в якій вказано, що відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та просить відмовити, вказує, що право на відшкодування шкоди, завданої трудовим каліцтвом є нерозривно повязаним з особою, щодо якої здійснюються ці виплати. Дане право не спадкується, що зумовлено нормою ст. 1219 ЦК України: не входять до складу спадщини права та обовязки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема право на відшкодування шкоди завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, та копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 перебувала на обліку з 11.07.2002 року, має зареєстрований страховий випадок втрата годувальника з датою початку виплат 11.07.2002 року.

Постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 08.06.2017 року №2012/27399.1/7478.1/5, припинили виплату особі, яка має на неї право ОСОБА_2 , причина припинення непідтвердження місця проживання прот. Комісії з питань…адм. Шевченківського району від 07.06.2017 року №21.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом №3044 від 05.10.2020 року, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , є її донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у тому числі з урахуванням 1/3 частки, від якої відмовилась на її користь донька спадкодавця ОСОБА_3 та з урахуванням 1/3 частки, від якої відмовилась на її користь донька спадкодавця ОСОБА_4 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії в сумі 188140,98 грн.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд не погоджується з посиланнями відповідача на норми ст. 1219 ЦК України, з огляду на те, що предметом даного позову є не відшкодування шкоди завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а є зобов`язання нарахувати страхові виплати. А тому дані права та обов`язки не пов`язані нерозривно з особою спадкодавця.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права;

2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;

3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються

членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).

Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

Право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, відповідно до Конституції України та основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на момент виникнення спірних правовідносин визначав Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який з 01 січня 2015 року діє у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VII та має назву «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XIV).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 16 Закону України № 1105-ХІV застраховані особи мають право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 36 Закону № 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Згідно з пунктом 1 частини сьомої статті 36 Закону № 1105-XIV страхові виплати складаються із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року

у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України».

Тому припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) і підстави для відступлення від неї відсутні.

З огляду на викладене, суд дійшов обгрунтованого висновку, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду (або як в даній справі - оскарження відбулося лише в першій інстанції, а апеляційне провадження було закрито) спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат.

Право на такі виплати у спадкодавця зберігається, і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець ОСОБА_1 має право на отримання страхових виплат у порядку спадкування за законом.

Відповідно до нової редакції ч. 1 ст. 4 Закону №1105 з 01.01.2023 року уповноваженим органом управління о системі загальнообов`язкового державного соціального страхування зв?язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку є Пенсійний фонд України.

Згідно статті 5 Закону №1105 з 01.01.2023 року виконання функцій страховика за загальнообов`язковим державним соціальним страхування передано Пенсійному фонду України.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1105 у новій редакції вирішено припинили Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року.

Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. Кабінету Міністрів України у встановленому порядку вжити заходів, що випливають із цього Закону.

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону No1105 встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, платники єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та отримувачі виплат (матеріального забезпечення) є такими, що зареєстровані (взяті на облік) Пенсійним фондом України. Їх перереєстрація не здійснюється.

Пунктом 7 нової редакції Прикінцевих та перехідних положень Закону №1105 встановлено,

що стягнення та погашення заборгованості страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, пенсійне страхування, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у тому числі в судовому порядку, у справах про банкрутство, за виконавчими документами, провадження за якими відкрито до дня набрання чинності цим Законом, здійснюють територіальні органи Пенсійного фонду України.

3 метою забезпечення реалізації п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1105 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 30.12.2022 №1467 «Про затвердження Порядку здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Згідно п. 2 Постанови №1467 встановлено, що виконавча дирекція Фонду соціального страхування та її робочі органи передають Пенсійному фонду України в електронній формі виплатні документи на січень 2023 р. засобами системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів до 2 січня 2023 р., а бази даних, носії інформації та програмне забезпечення щодо ведення обліку та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності за актами приймання-передачі - до 20 січня 2023 року.

Крім того, п. 6, 7 Порядку передбачено, що нарахована сума страхової виплати включається в документи для виплати протягом не пізніше ніж одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахування, продовження чи поновлення її виплати. Розподіл та спрямування коштів на фінансування страхових виплат здійснюється Пенсійним фондом України.

Порядок призначення та перерахування страхових виплат визначає правління Пенсійного фонду України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про забов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити нарахування страхових виплат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за період з 01.06.2017 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та виплатити нараховані кошти ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) як спадкоємцю за законом.

Стягнути з ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: