ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7145/23 Справа № 174/346/23 Суддя у 1-й інстанції - Борцова А. А. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Городничої В.С.,

суддів Петешенкової М.Ю., Максюти Ж.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2023 року позивач - АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач з метою отримання банківських послуг, підписав анкету-заяву №б/н від 09 серпня 2012 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредиту. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав у зв`язку з чим станом на 21 березня 2023 року за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 766,52 грн, яка складається з: 27 967,99 грн - заборгованість за кредитом, 6 798,53 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн заборгованість за комісією; 0,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 766,52 грн та судові витрати.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором №б/н від 09 серпня 2012 року у розмірі 27 967,99 грн.

В решті заявлених вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 2 684,00 грн судових витрат у виді сплаченого судового збору (а.с. 127-132).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, а також на неповне дослідження обставин справи та не надання їм належної правової оцінки, не встановлення обставин справи, які мають значення для її розгляду, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (а.с. 148-150).

АТ КБ «Приватбанк» скористалось своїм правом та подало до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1 та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту апеляційної скарги видно, що відповідач оскаржує рішення суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, тому колегія суддів вважає за необхідне переглянути рішення лише в цій частині.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту суд першої інстанції виходив з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку Банку повернуті не були.

Однак, погодитись з таким висновком суду неможливо з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст.76,77,78,79 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

09 серпня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву №б/н. У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 19).

На підтвердження своїх позовних вимог Банк до кредитного договору додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 23-48); Довідку про видачу карток (а.с. 18); Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с. 17); Розрахунок заборгованості (а.с. 6-16), Споживчий паспорт (а.с. 20-21), витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" (а.с. 22), а також виписку по картковому рахунку (а.с. 51-64).

Згідно з наданим банком розрахунком (а.с. 6-16), заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 21 березня 2023 року за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 766,52 грн, яка складається з: 27 967,99 грн - заборгованість за кредитом, 6 798,53 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн заборгованість за комісією; 0,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Як вбачається з матеріалів справи, в анкеті-заяві від 09.08.2012 року сума кредитного ліміту не зазначена (а.с. 19 зворот). Проте, відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (№ НОМЕР_1 ) оформленої на ім`я ОСОБА_1 , 09.08.2012 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 500,00 грн, який в подальшому неодноразово змінювався: 09.08.2012 року зменшено до 300,00 грн; 10.08.2012 року збільшено до 2 000,00 грн; 11.08.2012 року - зменшено до 2 000,00 грн; 12.08.2012 року зменшено до 2 000,00 грн; 23.06.2016 року - збільшено до 5 000,00 грн; 26.05.2017 року - збільшено до 11 000,00 грн; 13.10.2017 року - збільшено до 13 000,00 грн; 24.10.2018 року - зменшено до 12 811,13 грн; 24.11.2018 року - зменшено до 12 787,56 грн; 22.12.2018 року зменшено до 12 620,55 грн; 20.01.2020 року - збільшено до 15 000,00 грн; 24.01.2020 року - збільшено до 25 000,00 грн; 23.12.2020 року - збільшено до 27 500,00 грн; 26.12.2022 року - зменшено до 0,00 грн (а.с. 17). Збільшення кредитного ліміту до 27 500,00 грн також підтверджується і випискою з карткового рахунку відповідача (а.с. 52).

Матеріалами справи, зокрема, довідкою про перевипуск кредитних карт підтверджується, що 09.08.2012 року ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок № НОМЕР_2 , термін дії картки до червня 2016 року, яку 18.01.2016 року було перевипущено за № НОМЕР_3 , термін дії до січня 2020 року, яку 20.01.2020 року було перевипущено за № НОМЕР_4 , термін дії до вересня 2023 року, яку 23.12.2020 року було перевипущено за № НОМЕР_5 , термін дії до вересня 2024 року (а.с. 18). Вказане також підтверджується випискою (а.с. 51-64).

Відповідачем не заперечується факт отримання кредитної картки зі встановленим кредитним лімітом з подальшим його збільшенням, а також факт користування вказаними кредитними коштами та здійснення погашення заборгованості за кредитним договором, що свідчить про те, що позичальник приймав всі умови в тому числі і збільшення кредитного ліміту, оскільки позичальник користувався кредитними коштами і після такого збільшення. Згідно з наданим банком розрахунком (а.с. 6-16), заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 21.03.2023 року складає у розмірі 34 766,52 грн.

Проте, відповідач не визнає факт наявності заборгованості, яку просить стягнути з нього позивач.

Надаючи оцінку, наданим позивачем та відповідачем випискам по картковому рахунку ОСОБА_1 (а.с. 51-64, 93-120), колегія суддів зауважує, що вона засвідчує факт користування відповідачем ОСОБА_1 кредитними коштами банку та здійснення погашення заборгованості по кредиту.

Слід звернути увагу на те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи є належним доказом щодо підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту, який неодноразово змінювався, користування кредитними коштами, а також здійснення погашення заборгованості, та береться судом апеляційної інстанції до уваги у сукупності з іншими доказами.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що з метою перевірки правильності та об`єктивності суми заборгованості перед банком, колегія суддів здійснила аналіз вказаної виписки по картковому рахунку відповідача.

Так, згідно власноручної калькуляції судом апеляційної інстанції вбачається, що за період з 09.08.2012 року по 01.02.2023 року відповідач використав кредитні кошти без урахування комісії на загальну суму 133 016,61 грн.

Згідно графи сума комісії за користування кредитними коштами при знятті з картки, при здійснені розрахунків карткою, тощо Банком було стягнуто з позичальника комісію за вказаний вище період, разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт того, що між сторонами було узгоджено такі умови договору, як комісія у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що Банком безпідставно було стягнуто таку комісію, що в свою чергу призводило до безпідставного збільшення розміру заборгованості.

Згідно виписки Банком за період з 11.01.2021 року по 11.09.2022 року крім того нараховувалась ще комісія за обслуговування на загальну суму 340,00 грн, яка також між сторонами узгоджена не була, що в свою чергу також призводило до безпідставного збільшення заборгованості.

Також, Позивачем не доведено будь-якими належними та допустимими доказами правомірність нарахування та списання з карткового рахунку відповідача за період з 30.09.2013р. по 01.02.2023р. відсотків за використання кредитного ліміту на загальну суму 44 489, 99 грн, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що між сторонами було узгоджено відсотки в анкеті-заяві, яка є предметом розгляду у вказаній справі та розмір таких відсотків, що також в свою чергу призвело до безпідставного збільшення заборгованості.

Крім того, з виписки видно, що позивачем були здійснені списання з карткового рахунку відповідача 25.08.2021 року страхових платежів на загальну суму 70,00 грн, проте, позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження обгрунтованості таких списань та того, що сторонами було обумовлено в договорі такі умови, зокрема матеріали справи не містять будь-яких доказів укладення між сторонами страхових договорів.

Транзакції за період з 30.11.2012 року по 01.12.2015 року HEAD-OFFICE на загальну суму 919,08 грн колегією суддів взагалі не береться до уваги, оскільки не зрозуміло її правову природу та підстави такої транзакції.

Згідно з випискою наявною в матеріалах справи, відповідач за період з 22.08.2012 року по 14.08.2022 року здійснював погашення наявної заборгованості на загальну суму 152 076,51 грн.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що зазначена в позовній заяві сума заборгованості, яку позивач просив стягнути на власну користь, не підлягає задоволенню, оскільки, як встановлено вище згідно наведеного колегією суддів розрахунку, а також враховуючи вищевказані обставини у відповідача фактично відсутня заборгованість за кредитним договором.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні вказаних вимог слід відмовити, оскільки вони є недоведеними та безпідставними.

Встановлені колегією суддів обставини, а також наявні в матеріалах докази дають підстави для скасування оскарженого рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог на підставі ст. 376 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необгрунтованими та недоведеними, а доводи апеляційної скарги підтверджують помилковість висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду в оскаржуваній частині скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України з АТ КБ Приватбанк на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді у сумі 4 026,00 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року в оскаржуваній частині - скасувати.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 277 967,99 грн відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 4 026,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Ж.І. Максюта