КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №357/3282/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Марценюк Лесі Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2023 року про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у складі судді Орєхова О.І.,

у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» до ОСОБА_1 , державного реєстратора Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Майорко Тетяни Олександрівни, товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» про поновлення запису про інше речове право та визнання договору оренди недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 року адвокат Марценюк Л.А. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Майорко Т.О., ТОВ «Агротрейд-2000» про поновлення запису про інше речове право та визнання договору оренди недійсним.

Заява обґрунтована тим, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2023 року задоволено заяву ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» про залишення позову без розгляду. Однак, під час цього суд не вирішив питання про судові витрати, які були понесені ОСОБА_1 при розгляді справи, які складаються із сплачених на користь адвоката Марценюк Л.А. витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2023 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Марценюк Л.А. про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Марценюк Л.А. в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись порушення норм процесуального права, незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, просить скасувати її та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 15 000 грн. Стягнути судові витрати з позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що 21 квітня 2023 року між адвокатом Марценюк Л.А. та Відповідачем 1 укладено договір про надання правової допомоги.

Вказує, що 15 травня 2023 року між адвокатом та клієнтом складено акт виконаних робіт (наданих послуг) № 1 відповідно до якого за надання послуг Клієнт сплачує Адвокату винагороду у розмірі 15 000 грн, з яких 10 000 грн гонорар адвоката за надані послуги, а 5 000 грн - гонорар успіху, у відповідності до п.4.2. договору. Копія акту та товарного чеку додана до відзиву на позовну заяву.

Крім того, зазначає, що під час розгляду справи позивачем не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, що виключає можливість суду на зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Така правова позиція міститься постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.

Вказує, що суду першої інстанції були надані належні та допустимі докази понесених судових витрат відповідачем 1, а відповідно обов`язком суду було вирішити питання їх стягнення з позивача.

Зазначено, що відповідач 1 понесла судові витрати у зв`язку із звернення позивача до суду, адвокатом надані послуги з метою захисту інтересів клієнта, тобто, безпідставний позов позивача зумовив необхідність відповідача 1 захищати свої права у відповідний спосіб, передбачений ЦПК України.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

В судове засідання представники позивача, ТОВ «Агротрейд-2000» та державний реєстратор Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Майорко Т.О., не з`явилися представник Державної казначейської служби України, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом у встановленому законом порядку (а.с. 103, 105-106 т.3), враховуючи зазначене та відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши пояснення адвоката Марцелюк Л.А. в інтересах ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу, колегія суддів вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала в повній мірі не відповідає зазначеним вимогам закону.

Частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

При цьому, згідно ч. 1,3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

За частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що для стягнення на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Аналогічного висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 15 серпня 2023 року по справі № 947/28028/19.

Зі справи убачається, що у березні 2023 року ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» звернулося у суд із позовом, в якому просило про поновлення в Державному реєстрі прав на нерухоме майно запис про реєстрацію іншого речового права за договором оренди земельної ділянки від 13.11.2015, кадастровий номер :01:024:0052, укладеним з ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» та ОСОБА_2 , а також визнати недійним договір оренди земельної ділянки від 12.01.2023, кадастровий номер :01:024:0052, укладений ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Білоцерківська».

08 серпня 2023 року ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» подала до суду заяву про залишення її позову без розгляду, посилаючись на те, що на спірній земельній ділянці відсутній вражай 2023 року.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2023 позов ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» залишено без розгляду. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2023 року.

У вересні 2023 року адвокат Марценюк Л.А. в інтересах ОСОБА_1 звернулася суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, оскільки залишаючи позов без розгляду суд не вирішив питання про судові витрати, які були понесені ОСОБА_1 при розгляді справи, які складаються із сплачених на користь адвоката Марценюк Л.А. витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2023 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Марценюк Л.А. про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам процесуального права.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України).

Частинами 1 і 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За нормами частини 5 статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до частини 9 статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, відповідно до положень частин 5, 6 статті 142, частини 9 статті 141 ЦПК України необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини 5 статті 142 ЦПК України передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Схожі висновки викладені Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 202/2600/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 758/12381/18-ц, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18, від 06 липня 2023 року в справі № 750/6669/22.

У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 295/2963/21 зазначено, що звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати.

Як вбачається із правових позицій Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16, від 28 січня 2019 року у справі № 619/1146/17, від 02 грудня 2020 року у справі № 202/2600/15, від 17 грудня 2020 року у справі № 758/12381/18, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18, саме по собі звернення з позовом до суду чи неявка сторони у судове засідання не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені.

Вирішуючи заяву представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, які також не визнавалися недобросовісними та не було встановлено зловживання процесуальними правами.

Оскільки ОСОБА_1 не доведено, а судом не встановлено здійснення позивачем необґрунтованих дій під час розгляду справи в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає вірними висновки районного суду про відсутність підстав для стягнення з позивача витрат на оплату професійної правничої допомоги, понесених відповідачкою.

Аргументи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм цивільного процесуального законодавства не заслуговують на увагу з огляду на викладені вище мотиви і висновки та зводяться до власного тлумачення апелянтом норм процесуального права і незгоди із судовим рішенням.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач 1 понесла судові витрати у зв`язку із звернення позивача до суду, адвокатом надані послуги з метою захисту інтересів клієнта, тобто, безпідставний позов позивача зумовив необхідність відповідача 1 захищати свої права у відповідний спосіб, передбачений ЦПК України, безпідставні.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом особи, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України і є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, згідно пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України позивач має право до початку розгляду справи по суті подати заяву про залишення позову без розгляду, що позивачем і було зроблено.

Крім того, враховуючи вимоги глави 6 розділу III ЦПК України, у даному випадку суд першої інстанції, навіть при наявності обґрунтованої заяви не міг надавати оцінку відповідним доказам у справі з метою встановлення необґрунтованості (обґрунтованості) позовних вимог, оскільки такі документи (докази) досліджуються та оцінюються разом із іншими доказами з відповідною метою виключно на стадії розгляду справи по суті, яка судом у цій справі не була розпочата.

З огляду на наведене, відсутні підстави стверджувати, що позивач діяв недобросовісно, систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору та його дії є умисними.

Отже, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Марценюк Лесі Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2023 року залишено без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: