КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2023 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на додаткове рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 листопада 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, головний державний виконавець Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жиглій Валентина Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи: ПН Дніпровського МНО Бондар І.М., державний виконавець Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Жиглій В.М., у якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 15.06.2019 ПН Дніпровського МНО Бондар І.М. та зареєстрований у реєстрі нотаріуса за № 1371. Також, було заявлено про понесені витрати на професійну правничу допомогу у орієнтовному розмірі 10 000,00 грн та судовий збір у розмірі 726,40 грн (а.с. 1-4).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22.11.2022 позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи: ПН Дніпровського МНО Бондар І.М., державний виконавець Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Жиглій В.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано виконавчий напис, який вчинено ПН Дніпровського МНО Бондар І.М., зареєстрований № 1371 від 15.05.2019 таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору в сумі 726, 40 грн.

Додатковим рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2022 стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 126-128).

В апеляційній скарзі на додаткове рішення, АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити у повному обсязі. Вказує, що банк не бачив та не був обізнаний про наявність будь-яких вимог щодо стягнення правничої допомоги з АТ КБ «ПриватБанк» та про існування договорів про надання правничої допомоги. Окрім того, матеріали справи не містять детального опису робіт виконаних адвокатом та розрахунку витрат із зазначенням витраченого часу (а.с. 136-139).

Відзиву від учасників справи не надходило.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Визнаючи розмір витрат понесених на надання правничої допомоги, який підлягає стягненню з відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не заявив клопотання про зменшення цих витрат, не подав доказів на спростування витрат на правничу допомогу та не довів неспівмірності витрат на оплату послуг адвокатів позивача з наданими послугами.

Але погодитись із такими висновками у повній мірі погодитись не можливо з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 було надано:

копію ордеру про надання правової допомоги серії КВ № 467805 від 29.12.2022 (а.с. 6-7);

копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ № 002110 від 23.12.2014 (а.с. 8);

копію договору про надання правничої допомоги від 27.10.2020 (а.с. 14-16).

копію позовної заяви, разом з додатками було направлено на адресу банку (а.с. 35).

У судовому засіданні від 22.11.2022, був присутній представник позивача - Степ`юк В.С., яким було заявлено клопотання до закінчення судових дебатів про надання доказів понесених судових витрат, як то передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України (що зафіксовано на звукозаписі).

Судовим рішенням було вирішено питання щодо розподілу судових витрат у вигляді судового збору (а.с. 113-119).

29.11.2022 представником позивача ОСОБА_2. було направлено до суду першої інстанції лист із доказами понесених судових витрат, а саме:

копія додатку № 2 від 01.12.2021 до договору про надання правничої допомоги від 22.10.2020 (а.с. 123);

копія прибуткового касового ордеру № 10/Н від 23.11.2022 (а.с. 124).

Однак, із наданого листа вбачається, що він не відповідає вимогам ч. 9 ст. 83, ст. 183 ЦПК України, якими передбачено надання доказів надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження) поданої заяви/клопотання.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;,

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Із матеріалів даної справи вбачається, що відповідач не був обізнаний про наявність будь-яких вимог щодо стягнення правничої допомоги з банку, тому був позбавлений можливості надати свої заперечення щодо заявленого їх розміру.

Як свідчить практика, зокрема, у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20, суд при зменшенні витрат на правову допомогу, також враховує чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

Суд при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.

Із матеріалів справи вбачається, що представництво в суді позивача зводилось до подачі двох клопотань про залучення третьої особи, та приєднання доказів. Також, представником подавалась заява про розгляд справи за відсутності представника позивача. Розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 60).

Отже, з огляду на те, що, банк не був обізнаний про заявлену вимогу у розмірі 10 000,00 грн, тому не міг надати свої заперечення щодо зазначеної суми, апеляційний суд доходить висновку про зміну додаткового рішення та зменшення розміру понесених судових витрат з 10 000,00 грн до 5 000,00 грн.

В той же час, перевіряючи довід апеляційної скарги щодо відсутності детального опису робіт виконаних адвокатом, слід зазначити наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зроблено висновок про те, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Із пункту 5.4 договору про надання правничої допомоги від 27.10.2020 вбачається, що конкретний розмір гонорару, який має сплатити клієнт на користь виконавця, визначається додатком до даного договору, який є невід`ємною частиною даного договору.

Додатком № 2 від 01.12.2021 до договору про надання правничої допомоги від 27.10.2020 визначено, що гонорар виконавця складає 10 000,00 грн за складання позовної заяви та представництво клієнта у суді першої інстанції.

Таким чином, з огляду на те, що у додатку до основного договору прописано фіксована сума за виконання певної роботи, тому на думку апеляційного суду, відсутність детального опису робіт (наданих послуг) не може бути підставою для відмови у відшкодуванні понесених судових витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру понесених витрат на надання правничої допомоги підлягає зміні, з 10 000,00 грн до 5 000,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 листопада 2022 в частині стягнення понесених витрат на надання правничої допомоги змінити, зменшивши їх розмір, який підлягає стягненню з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з 10 000(десяти тисяч),00 грн до 5 000(п`ять тисяч),00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено 01 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома