Житомирський апеляційний суд
Категорія 44 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О. Ю. суддів Трояновської Г.С.

Павицької Т.М.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників в місті Житомирі справу №295/17536/21

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 01 березня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Семенцової Л.М. у м. Житомирі,

встановив:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 72847,82грн. матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування позову зазначила, що 29.10.2019 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Jaguar XR Coupe, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням громадянина Туреччини ОСОБА_2 та автомобіля Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_2 під її керуванням ,внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Богунського районного суду міста Житомира від 26.05.2020 року в справі № 295/16671/19 ОСОБА_4 визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ТзДВ «Страхова компанія «Гардіан». Проте страхове відшкодування страховиком їй не виплатив, рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 14.06.2021 відмовлено у стягненні із страховика майнової шкоди.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 01 березня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що постановою Богунського районного суду м.Житомира від 26.05.2020 відповідача визнано винним у скоєнні правопорушення за ст.124 КУпАП України, завдана майнова шкода, тому вона має право на захист права власності. Висновком судової авто-товарознавчої експертизи визначено вищий розмір матеріальної шкоди, ніж визначено в позовній заяві.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що постановою судді Богунського районного суду міста Житомира від 26.05.2020 у справі № 295/16671/19, що набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ТзДВ «СК «Гардіан» згідно з полісу № АО/1452379 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.08.2019, ліміт відповідальності (страхова сума) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну 100000грн. Термін дії договору до 05.08.2020.

Згідно висновку №Д12/2-6 експертного дослідження від 26.06.2020, проведеного експертом Житомирського НДЕКЦ МВС України за замовленням позивача, вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля Mazda6, д.н.з. НОМЕР_3 , станом на 25.06.2020 складає 72 847,82 грн.

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 14.06.2021 у справі №295/15262/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «Страхова компанія «Гардіан» про відшкодування шкоди відмовлено в частині вимог до ТзДВ «Страхова компанія «Гардіан» про виплату страхового відшкодування. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000грн. на відшкодування моральної шкоди. Постановою Житомирського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року в частині відмови в задоволенні вимоги про виплату страхового відшкодування рішення залишено без змін.

Суд відмовив у позові, оскільки підставою для відмови страховика у виплаті позивачці страхового відшкодування стало невиконання нею зобов`язань, передбачених п.33.3 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивачка порушила пункт 33.3 Закону № 1961-IV щодо обов`язкового збереження пошкодженого транспортного засобу в такому стані, в якому знаходився після дорожньо-транспортної пригоди, до огляду представника страховика.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст.1194 ЦК України).

Згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду у справах № 760/15471/15-ц, №147/66/17 основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем не є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

Оскільки рішеннями судів у справі № 295/15262/20 встановлено невиконання позивачем зобов`язань, передбачених п. 33.3 ст. 33 Закону № 1961-IV щодо обов`язкового збереження пошкодженого транспортного засобу в такому стані, в якому він знаходився після дорожньо-транспортної пригоди, до огляду представника страховика, що стало підставою для відмови страховика у виплаті позивачу страхового відшкодування та вказує на недобросовісність виконання потерпілою особою цього обов`язку, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність покладення обов`язку з відшкодування майнової шкоди на особу, винну у скоєнні ДТП.

Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Богунського районногосуду м. Житомира від 01 березня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча: Судді: