ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1974/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/372/15-ц Категорія: на ухвалу Баронін Д.Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіСіренко Ю.В., Гончар Н.І.
секретар Новицька Н.О.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гречківського Є.Л. на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 20.10.2023 (повний текст складено 20.10.2023, суддя в суді першої інстанції Баронін Д.Б.) у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 в інтересах боржника ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення державних виконавців Черкаського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Білоцерківського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за участю стягувача АТ «КБ «Приватбанк», державного виконавця Черкаського РВ ДВС Вдовиченко Н.О., державного виконавця Білоцерківського РВ ДВС Карпенко Н.В.,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Гречківського Є.Л. звернувся у жовтні 2023 року до суду зі скаргою, якою просив:

1) визнати неправомірною бездіяльність державних виконавців у межах ВП №54167073 щодо не направлення боржнику ОСОБА_1 копій документів виконавчого провадження за адресою його зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ;

2) визнати неправомірними та скасувати постанови, рішення та дії державних виконавців, ухвалені та вчинені у межах ВП № 54167073 після отримання інформації про зареєстроване місце проживання боржника, а саме:

- постанову головного державного виконавця Черкаського РВ ДВС Вдовиченко Н.О. від 31.07.2017 про передачу виконавчого провадження;

- постанову державного виконавця Білоцерківського РВ ДВС Бітюкової М.О. від 20.08.2017 про прийняття виконавчого провадження;

- постанову державного виконавця Білоцерківського РВ ДВС Левенця Є.С. від 30.05.2018 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника;

- постанову державного виконавця Білоцерківського РВ ДВС Левенця Є.С. від 07.11.2018 про опис та арешт майна (коштів) боржника;

- постанову державного виконавця Білоцерківського РВ ДВС Левенця Є.С. від 07.11.2018 про арешт майна боржника;

- постанову державного виконавця Білоцерківського РВ ДВС Левенця Є.С. від 31.01.2019 про залучення експерта до участі у виконавчому провадженні;

- постанову державного виконавця Білоцерківського РВ ДВС Сидоренко В.Ю. від 22.01.2020 про передачу виконавчого документа/ провадження;

- постанову державного виконавця Білоцерківського РВ ДВС Сидоренко В.Ю. від 22.01.2020 про прийняття до виконання виконавчого провадження;

- постанову державного виконавця Білоцерківського РВ ДВС Сидоренко В.Ю. від 04.08.2020 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій;

- постанову державного виконавця Білоцерківського РВ ДВС Сидоренко В.Ю. від 08.12.2020 про арешт коштів боржника;

- постанову головного державного виконавця Білоцерківського ВДВС у Білоцерковському районі Київської області Карпенко Н.В. від 02.09.2021 про арешт коштів боржника;

- постанову головного державного виконавця Білоцерківського ВДВС у Білоцерковському районі Київської області Карпенко Н.В. від 10.12.2021 про опис та арешт майна (коштів) боржника;

- постанову головного державного виконавця Білоцерківського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Карпенко Н.В. від 10.12.2021 про залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні;

- постанову головного державного виконавця Білоцерківського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Карпенко Н.В. від 15.07.2022 про зміну (доповнення) реєстраційних даних;

- постанову головного державного виконавця Білоцерківського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Карпенко Н.В. від 12.09.2023 про арешт коштів боржника.

В обґрунтування заявлених вимог вказав на те, що на примусовому виконанні Білоцерківського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №54167073 з примусового виконання виконавчого листа №2/707/613/15, виданого 11.09.2015 Черкаським районним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 2 622 612,70 грн.

Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 29.09.2023 боржнику стало відомо, що Будищенська сільська рада Черкаського району листом від 14.07.2017 № 02-17/630 (вх. № 4279/09-28) на запит Черкаського РВ ДВС повідомила, що боржник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але за вказаною адресою не проживає.

Однак жодних документів в межах ВП №54167073 державні виконавці на зареєстровану адресу боржника: АДРЕСА_1 , не направляли.

Крім того, 29.09.2023 боржнику стало відомо, що постановою державного виконавця Білоцерківського РВ ДВС Бітюкової М.О. від 20.08.2017 про прийняття виконавчого провадження було прийнято до виконання ВП №54167073, та у мотивувальній частині даної постанови зазначено, що боржник проживає в АДРЕСА_2 .

Однак боржник ніколи не був зареєстрований та не проживав за даною адресою, оскільки з 30.10.2008 до 23.10.2015 проживав за адресою: АДРЕСА_3 , а після 23.10.2015 - АДРЕСА_1 .

Отже процесуальні рішення державних виконавців прийнято з порушенням територіальної юрисдикції органу ДВС.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 20.10.2023 вказану скаргу відхилено з посиланням на те, що боржнику на території Білоцерківського району належить нерухоме майно, відтак виконавчі дії Білоцерківським ВДВС могли здійснюватися з урахуванням приписів ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3, 4 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження», протилежного скаржником не доведено на підставі належних та допустимих доказів по справі.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник боржника адвокат Гречківський Є.Л. подав 06.11.2023 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду у справі, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та новим рішенням задовольнити вимоги скарги. Зазначає, що суд не досліджував матеріали ВП №54167073, наявні в Білоцерківського ВДВС, отже оскаржувана ухвала є необґрунтованою. З даного питання скаржником наводиться практика районних судів держави про витребування для дослідження у судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження. Суд також не приділив належної уваги висновку ВС від 08.09.2021 у справі №826/7243/17 щодо юрисдикції виконавців в залежності від місця проживання боржника, а також відповідним положенням ст. ст. 18 та 28 ЗУ «Про виконавче провадження». Суд не врахував, що державні виконавці після отримання відомостей про адресу боржника продовжували надсилати усю кореспонденцію на іншу адресу, зазначену у виконавчому листі, яка до боржника відношення не має. Так як суд першої інстанції не встановив незаконність оскаржуваних рішень (постанов) державних виконавців, скаржником долучаються до апеляційної скарги копії відповідного виконавчого провадження.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що згідно виконавчого листа №2/707/613/15, виданого 11.09.2015 Черкаським районним судом Черкаської області, з боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №К4Н0GK від 02.10.2007 в сумі 172 540,31 доларів США, що еквівалентно 2 622 612,70 грн.

З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 24.10.2000 Черкаським РВ УМВС України в Черкаській області, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований з 30.10.2008 до 23.10.2015 за адресою: АДРЕСА_3 , а після 23.10.2015 - АДРЕСА_1 .

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 77 від 04.10.2023 щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 його місцезнаходженням є: АДРЕСА_1 , проте його було припинено як фізичну особу-підприємця з 29.11.2016.

Згідно з відповіддю № 02-17/630 від 14.07.2017 Будищенської сільської ради Черкаського району на запит Черкаського РВ ДВС ГТУЮ в Черкаській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але за вказаною адресою не проживає.

28.08.2017 постановою державного виконавця Білоцерковського РВ ДВС ГТУ юстиції у Київській області було прийнято виконавче провадження №54167073 з примусового виконання виконавчого листа № 2/707/613/15 від 11.09.2015. У даній постанові вказано, що боржник ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні представник боржника вказав, що державні виконавці Черкаського РВ ДВС та Білоцерківського РВ ДВС під час виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2/707/613/15 від 11.09.2015 завжди направляли всю кореспонденцію боржнику за адресою, яка вказана у виконавчому листі: АДРЕСА_3 , де боржник не проживає, отже відповідні відомості у встановленому законодавством порядку йому не повідомлялися, що складає суть доводів поданої у цій справі скарги.

Відповідні правовідносини мають таке правове регулювання.

Згідно вимог статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважать, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення викладені у статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відтак, метою звернення до суду зі скаргою на дії чи рішення державного виконавця є відновлення порушеного права сторони виконавчого провадження внаслідок незаконності оскаржуваних дій чи рішень виконавця.

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно приписів ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад, зокрема, верховенства права, справедливості, неупередженості та об`єктивності, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Частиною 1 статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено обов`язкове зазначення у виконавчому документі, зокрема, адреси боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 25 вищевказаного Закону, у разі відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби, утворення виконавчої групи, якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного органу державної виконавчої служби до іншого.

Згідно з ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Також п. 6 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, встановлено, що виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі, якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби.

З урахуванням вказаного нормативно-правового регулювання слід прийти до таких висновків.

Так у виконавчому листі від 11.09.2015 про стягнення коштів з боржника ОСОБА_1 зазначено його адресу : АДРЕСА_3 , чинну на час прийняття судом рішення по суті спору у справі про стягнення кредитного боргу, що відповідає приписам п.3 ч.1 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», на яку першочергово і здійснювалося направлення документів виконавчого провадження.

З матеріалів даної справи вбачається, що після цього, а саме 23.10.2015 року ОСОБА_1 зареєструвався за адресою АДРЕСА_1 , де за словами його представника проживали і наразі проживають його батьки.

У подальшому, після прийняття до виконання Білоцерковським РВ ДВС ГТУ юстиції у Київській області виконавчого провадження стосовно боржника ОСОБА_1 направлення документі здійснювалося за адресою нерухомого майна боржника у Білоцерківському районі, що в силу приписів ч.1 ст.24 ЗУ «Про виконавче провадження» обумовлює здійснення виконавчого провадження органом ДВС, до юрисдикції якого відноситься територія, на якій перебуває нерухоме майно боржника.

Зазначена передача виконавчого провадження відбулася внаслідок повідомлення державного виконавця згідно листа від 14.07.2017 Будищенської сільської ради Черкаського району про те, що боржник ОСОБА_1 у вказаному населеному пункті є зареєстрованим, однак фактично не проживає і будь-якого нерухомого майна не має.

При цьому, виконавчою службою було встановлено, що ОСОБА_1 має нерухоме майно в с. Сидори Білоцерківського району Київської області.

Відтак, посилання скаржника на те, що Білоцерковський РВ ДВС ГТУ юстиції у Київській області не мав повноважень вчиняти виконавчі дій у виконавчому провадженні слід відхилити.

Скаржнику слід звернути увагу на те, що саме стягувач з урахуванням приписів ч.1 ст.24 ЗУ «Про виконавче провадження» визначає те, до якого органу ДВС він звертатиметься для отримання примусового виконання рішення суду.

Крім того, ч.1 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено обов`язок сторін виконавчого провадження інформувати виконавця про зміну свого місця проживання / перебування.

Доказів того, що боржник інформував виконавця про зміну своєї адреси протягом здійснення виконавчого провадження матеріали справи не містять,

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Апеляційний суд також приймає до уваги, що постановою державного виконавця від 30.05.2018 було звернуто стягнення на заробітну плату боржника та на її виконання згідно наданих боржником розпоряджень ДВС протягом, принаймні, 2018-2020 років здійснювалися систематичні відрахування із заробітної плати боржника для погашення наявної у виконавчому провадженні заборгованості.

Тобто про здійснення виконавчих дій боржник був беззаперечно обізнаний у вказаний період часу належним чином.

Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Указані правові висновки відображено в постанові ВС від 10.09.2018 у справі №920/739/17.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами, - постанова ВС від 18.10.2021 у справі №299/3611/19.

З урахуванням обізнаності боржника про наявність відповідного виконавчого провадження щонайменше з травня 2018 року, коли почали проводитися відрахування з його заробітної плати, та яке продовжувалося майже три роки по кінець 2020, а також принципу добросовісності здійснення особою процесуальних прав та обов`язків, тривале невиконання боржником вимог ч.1 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо повідомлення державного виконавця про зміну адреси свого реального місця проживання в м. Києві (до 2023 року) не може слугувати підставою для висновків про неналежне дотримання державним виконавцем приписів законодавства при здійсненні виконавчих дій та скасування оскаржених у цій справі постанов, на чому необґрунтовано наполягає скаржник.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не досліджував матеріали ВП №54167073, саме по собі не може свідчити про порушення прав боржника оскаржуваними рішенням державного виконавця з підстав їх не надсилання на фактичну адресу боржника. При цьому, скаржником не доведено належними і допустимими доказами, що вказаними ним у скарзі постановами державного виконавця порушені його права саме через ненаправлення цих постанов на адресу його реєстрації, де він фактично не проживає, що він і не заперечує, і як сме ці порушені права відновляться скасуванням вказаних постанов державних виконавців по рішенню суду, що по факту виконувалося тривалий час за рахунок офіційної заробітної плати боржника.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 20.10.2023 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Витрати скаржника на правову допомогу за апеляційний перегляд справи залишаються за ним, що відповідає приписам ст. 452 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 447 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 20.10.2023 у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 в інтересах боржника ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення державних виконавців Черкаського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Білоцерківського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за участю стягувача АТ «КБ «Приватбанк», державного виконавця Черкаського РВ ДВС Вдовиченко Н.О., державного виконавця Білоцерківського РВ ДВС Карпенко Н.В., залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 06.12.2023.

Суддя-доповідач

Судді

«Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суд» Помічник судді________________М. РОГУЛЬСЬКА ______________ дата