справа №176/1978/23
провадження №2/176/874/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Волчек Н.Ю.,

з участю секретаря Ляху В.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що є об`єктом спільної сумісної власності, -

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2023 року, ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Кудлая Максима Олексійовича, звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, де просить ухвалити судове рішення, яким здійснити поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , та стягнути з відповідача, ОСОБА_2 , понесені судові витрати в розмірі 6073,60 грн.

В обґрунтування посилається на те, що з відповідачем вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з 21 липня 2012 року по 10 січня 2023 року. За час перебування у шлюбі вони з відповідачем придбали квартиру АДРЕСА_1 . Спірна квартира зареєстрована у державному реєстрі прав власності за відповідачем, ОСОБА_2 . Набуття права власності відповідно до договору купівлі-продажу від 28.03.2018 року, посвідченого державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори Морозюком В.О. На даний час добровільно розділити майно не можуть. Відповідач проживає у спірній квартирі, а вона змушена проживати у іншому помешканні. Оскільки власником квартири у правовстановлюючих документах зазначений лише відповідач, вона позбавлена можливості користуватись належним їй житлом, укладати договори з комунальними службами та сплачувати комунальні послуги від свого імені. Таким чином, враховуючи, що спірна квартира набута ними за час шлюбу, та є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, вважає за можливе її поділ між собою та колишнім чоловіком ОСОБА_2 , визнавши за нею право власності на 1/2 частини квартири.

Ухвалою від 29.08.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Також, відповідачу запропоновано в п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження подати суду відзив на позовну заяву та всі наявні в нього докази, які стосуються предмету спору, з одночасним направленням копії відзиву та додатків до нього всім учасникам справи та наданням суду доказів про здійснення вказаних дій, а також в п`ятиденний строк з моменту отримання відповіді на відзив надати суду заперечення на вказану відповідь, з одночасним направленням копії заперечення та додатків до нього всім учасникам справи та наданням суду доказів про здійснення вказаних дій.

Матеріали справи містять відомості про отримання відповідачем копії ухвали суду від 29.08.2023 та копії позовної заяви з додатками до неї 08.11.2023 року.

Станом на 06.12.2023 року від відповідача відзив на позов до суду не надходив.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду також не надходило.

Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони з 21 липня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 21 липня 2012 року. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №121. /а.с.15/.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 січня 2023 року, (справа №176/2260/22) шлюб між сторонами, розірвано. /а.с.13-14/

Під час перебування в зареєстрованому шлюбі, 28.03.2018 року сторонами була придбана квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 47,9 квадратних метрів. Право власності на вищевказану квартиру підтверджується договором купівлі-продажу квартири, який посвідчено державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори Морозюком В.О. відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №341313083 від 02.08.2023 року, власником якої є відповідач ОСОБА_2 . /а.с.8,12/.

У своїй позовній заяві, позивачка окрім зазначеного, посилається на те, що на час укладення договору купівлі-продажу квартири від 28.03.2023, вона надала письмову згоду чоловіку, ОСОБА_2 , на укладення договору купівлі-продажу квартири. При цьому зазначила, що гроші, які використовуються для придбання об`єкта є спільною сумісною власністю подружжя, придбаний об`єкт нерухомого майна також буде об`єктом права спільної власності як такий, що набувається подружжям за час шлюбу. Зазначені обставини підтверджуються письмовою заявою ОСОБА_1 від 28.03.2018. /а.с.7 зворот/.

Після розлучення сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеної квартири. З пояснень позивачки слідує, що відповідач замінив замок на вхідних дверях та користується квартирою самостійно. На пропозиції позивачки продати квартиру та поділити отримані від продажу кошти відповідач не погодився.

Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте у результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Приписами частин 1 та 2 статті 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21грудня 2007року №11 сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про здійснення поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину квартири.

Щодо розподілу судових витрат по справі.

Судові витрати підлягають стягненню із сторін, відповідно до ч.1, 2ст.141 ЦПК України, відповідно до вимог якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження сплати судового збору позивачкою надано платіжну інструкцію № 0.0..1 на суму 1073,60 грн. від 04.08.2023, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки оскільки позов задоволено в повному обсязі.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн., які позивачка також просила стягнути з відповідача на свою користь, то необхідно зазначити наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно з ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійсненим ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу представником позивача - адвокатом Кудлаєм М.О. було надано договір про надання професійної правничої допомоги №24/23 від 02 серпня 2023 року, відповідно п.п. 1.2.1-1.2.4. якого адвокат Кудлай М.О. зобов`язався надати позивачці, ОСОБА_1 , правничу допомогу: усні та письмові консультації у сфері сімейного права; скласти та подати в інтересах Клієнта до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області позовну заяву про поділ спільного майна (квартира) подружжя до відповідача ОСОБА_2 ; представляти інтереси Клієнта під час розгляду судом справи, відкритої на підставі позовної заяви, зазначеної в п.1.2.2. цього Договору з усіма правами представника позивача, наданими ЦПК України; витребувати та отримувати від фізичних осіб, підприємств, установ та організацій будь-якої форми власності документи та інформацію, що стосуються розгляду справи та обставин, які в ній досліджуються.

Відповідно до п.5.1. договору сторони домовились про фіксований розмір гонорару в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень з урахуванням складності справи та орієнтовної кількості часу, який необхідно витратити адвокату для надання правової допомоги.

На підтвердження сплати гонорару за надання правничої допомоги надано платіжну інструкцію № 0.0..1 на суму 5000 грн. від 03.08.2023.

Частиною 2 ст.137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно зі ч.3 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і подання адвокатом позовної заяви від імені та в інтересах позивачки, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Щодо відсутності акту прийому-передачі виконаних робіт, суд звертає увагу, що в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не змінювався сторонами та відображений у розрахунку.

Таким чином, з досліджених доказів встановлено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим та розумним. Крім того, відповідачем до суду не надано заперечень щодо необґрунтованості або неспівмірності розміру витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 263, 265, 267-268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що є об`єктом спільної сумісної власності, задовольнити.

Здійснити поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнавши за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого проживаючим за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої проживаючою за адресою: АДРЕСА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп., а всього 6073,60 грн. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. ВОЛЧЕК