Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

за участю:

секретаря судового засідання Гриб А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання

в с т а н о в и в:

до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла позовна заява від ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 (далі відповідач), у якій позивач просить суд:

-стягнути з позивача аліменти на утримання позивача як повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/3 заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягувати з моменту подання позову до закінчення позивачем навчання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач являється сином відповідача та продовжує навчання у закладі вищої освіти, а тому потребує матеріальної допомоги, обов`язок забезпечення якої покладається на відповідача.

До суду від відповідача надійшов відзив, у якому він проти позову заперечив щодо розміру аліментів, вказавши про те, що необхідним і достатнім розміром аліментів слід вважати 1/4 частки від доходу відповідача, оскільки він зареєстрував шлюб із ОСОБА_3 . При цьому подружжя від шлюбу має доньку. Вказані обставини, на переконання відповідача, свідчать про наявність у нього витрат, які необхідно брати до уваги для вирішення питання про розмір аліментів.

Понад це, дружина відповідача є безробітною та не отримує будь-яких доходів з травня 2022 року. Родина відповідача складається з трьох осіб, а єдиною особою, яка фактично забезпечує сім`ю коштами, являється сам відповідач.

Також відповідач вказує на те, що позивач не довів можливість відповідача сплачувати аліменти в розмірі, про стягнення якого просить позивач.

Окрім цього, позивачем не доведено існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання, не наведено мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини.

Ухвалою від 25.10.2023 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення, подали заяви про розгляд справи без участі.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 23.11.2018.

Батьки позивача з 06.06.2004 перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 11.01.2017 у справі № 140/2505/16-ц. Вказане рішення набрало законної сили 23.01.2017, що підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень.

Під час перебування у шлюбі у ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син, а саме ОСОБА_5 , однак 23.11.2018 прізвище сина було змінено на « ОСОБА_6 », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень №3 від 28.11.2018.

Згідно з довідкою №01.1-15/99 від 07.12.2022 позивач є студентом І курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти Комунального закладу вищої освіти «Академія культури і мистецтв» Закарпатської обласної ради, спеціальності «Музичне мистецтво». Форма навчання денна, контрактна. Термін навчання з 01.09.2022 по 30.06.2026.

Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівці від 07.09.2022, укладеного з Комунальним закладом вищої освіти «Академія культури і мистецтв» Закарпатської обласної ради, вартість навчання складає 92400 грн.

Пунктом 3 розділу ІІІ цього договору встановлено, що оплата здійснюється щосеместру.

Позивач у м. Ужгороді проживає за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2023/004505018 від 16.06.2023.

Відповідно до пунктів 1.1. та 2.1. договору оренди житлового приміщення від 17.05.2023, укладеного з ОСОБА_4 , вартість оренди квартири АДРЕСА_3 становить 14000 грн. щомісячно.

Згідно з довідкою вих. №1363/0200-0216-12 від 31.08.2023 мати позивача перебуває на обліку Головного управління ПФУ у Вінницькій області як отримувач пенсії по інвалідності. За період лютий-липень 2023 року ОСОБА_4 отримала 16300 грн. пенсії означеного виду.

Довідкою до акта огляду МСЕК №363625 стверджується, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є інвалідом ІІ групи.

30.07.2017 відповідач зареєстрував шлюб із ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 у згаданого подружжя народилася дочка, а саме - ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 .

Відповідно до акту №02/23 від 16.08.2023 відповідач разом зі своєю дружиною та спільною донькою проживають за адресою АДРЕСА_2 .

Як стверджується позивачем та не заперечується відповідачем, з останнього на підставі рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 30.04.2015 у справі 140/866/15-ц стягувалися аліменти на утримання позивача в розмірі 33% від всіх видів заробітку, щомісячно але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 14.04.2015 і до досягнення позивачем повноліття.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з такого.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У свою чергу, за правилами статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Таким чином, стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Така позиція суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду № 756/9882/19 від 08.05.2023.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:

1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років;

2) продовження ними навчання;

3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі;

4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Із урахуванням викладеного слід констатувати, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (не залежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд з`ясував, що позивач є особою ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на момент розгляду справи йому виповнилося 18 повних календарних років. Інакше кажучи вік позивача перевищує 18, але є меншим 23 років.

Крім того, суд встановив, що позивач є студентом першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, тобто є таким, що продовжив навчання у розумінні статті 199 СК України.

Суд зауважує про те, що строк навчання позивача становить 46 календарних місяців, а саме з 01.09.2022 по 30.06.2026. У свою чергу, вартість такого навчання складає 92400 грн.

Тобто щомісячна вартість навчання дорівнює 2008,70 грн. (92400 грн. : 46 місяців). Понад це, позивач навчається на денній формі та не має самостійного заробітку, а відтак факт потреби останнього в матеріальній допомозі є безумовним.

Необхідність отримання належної освіти позбавляє його можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання.

Саме по собі перебування на денній формі навчання свідчить про неможливість його працевлаштування впродовж часу навчання. Крім того, освіта в навчальному закладі потребує витрат на оплату супутніх послуг, не пов`язаних з оплатою за саме навчання, зокрема, проїзд до місця навчання, на проживання, одяг, харчування та придбання канцелярських предметів.

Суд звертає увагу на те, що позивач проживає в орендованій квартирі, тоді як плата за оренду складає 14000 грн.

При цьому неможливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки від його доходу судом не встановлено.

У цьому аспекті суд зауважує про те, що відповідач не заперечував той факт, що до повноліття позивача відповідач сплачував аліменти в розмірі 33% від всіх видів заробітку. Відомостей про те, що відповідач є непрацездатним або про незадовільний стан здоров`я останнього судом не встановлено.

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що його дружина є безробітною та не отримує будь-яких доходів з травня 2022 року, що, на переконання відповідача, є підставою для стягнення аліментів у меншому розмірі, ніж той, про який просить позивач.

На переконання суду, перебування у шлюбі з працездатною особою, яка не працює, не є автоматичною підставою для звільнення відповідача від сплати аліментів на користь повнолітнього сина.

З аналогічних міркувань суд не погоджується із посилання відповідача на те, що у нього є дитина від іншого шлюбу.

Народження дитини, як і наявність іншого шлюбу, не є тими безумовними підставами, які свідчать про наявність передумов для звільнення відповідача від сплати аліментів, позаяк такі обставини не свідчать про погіршення майнового стану самого відповідача та неможливість останнього сплачувати аліменти в тому розмірі, про стягнення якого просить позивач.

Відповідач не надав доказів погіршення його майнового стану, в тому числі, й у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.

Суд критично оцінює твердження відповідача про те, що позивачем не доведено існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання, не наведено мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини, зважаючи на те, що в цій частині заперечення відповідача за своєю суттю стосуються вирішення питання про стягнення додаткових витрат на дитину, а не стягнення аліментів.

Положення статті 185 СК України щодо обов`язку батьків брати участь в додаткових витратах на дитину стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті) (постанова Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19). Верховний Суд зауважує, визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку (постанова Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 751/4312/16-ц (провадження № 61-9737св18).

Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини (постанови Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19), від 14.01.2019 у справі № 751/4312/16-ц (провадження №61-9737св18).

У постанові Верховного Суду від 24.07.2019 у справі № 521/2016/16-ц (провадження № 61-31783св18) міститься наступний висновок: «На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).».

Таким чином, додаткові витрати не можна ототожнювати з аліментами, стягнення яких проводиться у зв`язку з продовженням повнолітнім сином чи дочкою навчання. Відтак аналізовані доводи відповідача за обставин цієї справи не є релевантними.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд доходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Згідно з частиною 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Отже, аліменти необхідно стягувати з дати звернення позивача з цим позовом, тобто з 27.09.2023.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На виконання цитованого припису рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, а заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, то судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись статтями 12, 13, 18, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з 27 вересня 2023 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2026 року, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Право на утримання (стягнення) аліментів припиняється у разі припинення навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.Й. Данко