Справа № 383/314/23
Номер провадження 2-з/383/14/23
УХВАЛА

02 червня 2023 року суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області Бондаренко В.В., розглянувши заяву представника позивачів адвоката Проніної Ольги Олександрівни про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 через представника адвоката Проніну Ольгу Олександрівну звернулись до суду з вищевказаним позовом, у якому просять: визнати незаконним та скасувати розпорядження Снігурівської районної державної адміністрації від 29.11.2002 року №687-р, яким припинено право ОСОБА_3 на довічне успадковуване володіння землею площею 30,5 га, наданої йому згідно державного акту на право довічного успадковуваного володіння на земельну ділянку (пай) №7 від 11.07.1991 року на земельну ділянку площею 51,5 га для ведення селянського (фермерського) господарства в межах Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Снігурівської районної ради народних депутатів Миколаївської області №51 від 20.03.1991 року; визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 їх батька ОСОБА_3 право довічного успадковуваного володіння на 1/2 частини кожному на земельну ділянку площею 51,5 га, в тому числі орної 50,00 га, для ведення селянського (фермерського) господарства на території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області згідно з державним актом на право довічного успадковуваного володіння на земельну ділянку (пай) №7 від 11.07.1991 року, виданим на підставі рішення Виконавчого комітету Снігурівської районної ради народних депутатів Миколаївської області №51 від 20.03.1991 року.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

01.06.2023 року до суду надійшла заява представника позивачів адвоката Проніної Ольги Олександрівни про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки та заборонити будь-яким суб`єктам та органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам, особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які реєстраційні дії, вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів (реєстрацію права власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав) щодо земельних ділянок за кадастровими номерами, а саме:

:32:000:0052, :32:000:0053, :32:000:0054, :32:000:0056, :32:000:0057, :32:000:0058, :32:000:0059, :32:000:0060, :32:000:0064, :32:000:0066, :32:000:0068, :32:000:0069, :32:000:0074, що належать на праві власності ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на підставі договорів купівлі-продажу № 1981, №1930, №1929 від 25.11.2021 року, №1307, №1297, №1295, №1317, №1305, №1304 від 10.09.2021 року, №1797, №1796, №1794, №1795 від 09.11.2021 року, що посвідчені приватним нотаріусом Миколаївського МНО Валієвою В.В.;

:32:000:0055, :32:000:0061, :32:000:0062, :32:000:0063, :32:000:0065, :32:000:0067, :32:000:0071, :32:000:0073, :32:000:0075, що належать на праві власності ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на підставі договорів купівлі-продажу №1987, №1986, №1985, №1988, №1984 від 01.12.2021 року, №2109, №1406, №1405 від 21.09.2021 року, що посвідчені приватним нотаріусом Миколаївського МНО Валієвою В.В.;

:32:000:0072, що належить на праві власності ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) на підставі договору купівлі-продажу №179 від 18.01.2022 року, що посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського МНО Валієвою В.В.

Заява обґрунтована тим, що предметом позову є визнання за позивачами в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 їх батька ОСОБА_3 право довічного успадковуваного володіння на 1/2 частини кожному на земельну ділянку площею 51,5 га, в тому числі орної 50,00 га, для ведення селянського (фермерського) господарства на території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області згідно з державним актом на право довічного успадковуваного володіння на земельну ділянку (пай) №7 від 11.07.1991 року, виданим на підставі рішення Виконавчого комітету Снігурівського районної ради народних депутатів Миколаївської області №51 від 20.03.1991 року.

Дана земельна ділянка після смерті спадкодавця була сформована за кадастровим номером :32:000:0043, загальною площею 88,7993 га, яка розташована на території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, та після видання розпоряджень Снігурівської районної державної адміністрації від 29.11.2002 року та 17.12.2002 року розділена на 23 земельні ділянки та на підставі рішення IX сесії Снігурівської міської ради 8 скликання від 25.06.2021 року №24 виділено у власність фізичним особам ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ; ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 ), а в подальшому відчужена у власність ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_30 на підставі договорів купівлі-продажу, чим незаконно позбавлено спадкоємців, які прийняли спадщину, права довічного успадкованого володіння земельною ділянкою.

Вказує, що застосування запропонованого виду забезпечення позову необхідно виходячи зі специфіки заявлених позовних вимог та убезпечення вчинення будь-яких дій з боку власників щодо спірного майна та не породженні нових судових процесів, а невжиття заходів забезпечення позову породить реальні ризики для позивачів щодо існуючого спору. Пропозиції про застосування зустрічного забезпечення у позивача відсутні.

Згідно ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розгляд та вирішення заяви здійснюється судом без повідомлення і виклику учасників відповідно до ст. 153 ЦПК України.

Дослідивши матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 травня 2019 року у справі № 487/7097/18 та від 25 вересня 2019 року у справі №320/3560/18.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Окрім того, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

На думку суду, заявником не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Так, матеріали заяви не містять належних і допустимих доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, про який просить заявник, а посилання у заяві лише на потенційну можливість, припущення заявника щодо вчинення власниками будь-яких дій щодо спірного майна без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборонити невизначеному колу осіб вчиняти дії щодо земельних ділянок щодо яких не пред`явлено позовних вимог, тобто право власності на які не оспорюється, та власники яких не є відповідачами по даній справі не є співмірним заявленим позивачами вимогами.

Натомість негативні наслідки від вжиття вказаних заходів забезпечення позову переважають настання заявлених можливих ризиків. Однак, як вбачається із заяви, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення відсутні (п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України). Разом з тим, зустрічне забезпечення має бути достатнім для відшкодування можливих збитків власників майна (відповідача), які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Таким чином, внаслідок встановлення вищевказаних заборон можуть бути необґрунтовано істотно обмежені права інших осіб, які не є сторонами по даній справі власників земельних ділянок, щодо яких заявлено арешт та заборони.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

З огляду на викладене, заява представника позивачів адвоката Проніної О.О. про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 149-154, 258-260, 353 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивачів адвоката Проніної Ольги Олександрівни про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти певні дії щодо земельних ділянок відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 02.06.2023 року.

Суддя В.В. Бондаренко