ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1966/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/3858/23 Категорія: 307000000 Скляренко В.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіНовіков О.М., Сіренко Ю.В.
секретар Матюха В.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідача на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 28.09.2023 (повний текст складено 05.10.2023, суддя в суді першої інстанції Скляренко В.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання причин пропуску для прийняття спадщини поважними та визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

у червні 2023 року ОСОБА_1 в особі адвоката Березенко Є.А. звернулася до суду з позовом, яким просила визнати поважними причини пропуску нею строку для прийняття спадщини за заповітом її матері ОСОБА_2 та визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю у два місяці.

В обґрунтування вказано на те, що позивач не подала у визначений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини у виді квартири, так як мала незадовільний стан здоров`я (ІІІ група інвалідності, захворювання на коронавірусну хворобу, загострення астми), через три місяці після смерті матері вимушено виїхала до Республіки Польща внаслідок початку військових дій проти України. Після повернення у березні 2023 року, під час прибирання в квартирі матері позивач відшукала заповіт, яким померла заповіла свою квартиру позивачу та ОСОБА_3 .

При цьому позивач вважала, що її мати мала намір передати квартиру в дохід держави, адже позивач за станом здоров`я не мала можливості надавати необхідний догляд спадкодавцеві, який надавався соціальними службами.

Про існування заповіту позивач дізналась лише 25.03.2023.

На підставі зазначеного вище позивач вважає, що строк прийняття спадщини нею пропущено з поважних причин.

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 28.09.2023 позовні вимоги у справі задоволено. При цьому суд виходив з того, що позивач довела, що причини пропуску нею строків звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини є поважними.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав 02.11.2023 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням відхилити позовні вимоги у справі. Скаржник наголошує на тому, що позивач протягом шести місяців після відкриття спадщини 22.12.2021 мала можливість подати заяву про прийняття спадщини, чим не скористалася. У Польщі вона мала змогу подати таку заяву через консульську установу України, чим не скористалася. Отже висновки суду першої інстанції у справі про задоволення позовних вимог є необґрунтованими.

У відзиві та доповненні до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 19.03.1993.

25.05.2013 ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори, номер в реєстрі №4-214 /а.с. 15/, яким заповіла свою квартиру у рівних частках позивачу та ОСОБА_3 .

Згідно довідки №15 від 21.12.2021, складеної КНП «Черкаська міська інфекційна лікарня», з 03.12.2021 до 21.12.2021 позивач ОСОБА_2 знаходилась на стаціонарному лікуванні з діагнозом «Інша вірусна пневмонія. Гостра респіраторна недостатність. 2019-nCoV гостра респіраторна хвороба.» /а.с. 14/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с. 13/.

Позивач є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження /а.с. 7/ та відомостями про зміну прізвища /а.с. 8-11/.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 11.12.2019 позивачка перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи, загальне захворювання /а.с. 17/.

Відповідно до висновку ЛКК КМП «Четверта Черкаська міська поліклініка» Черкаської міської ради від 03.08.2010 №245 у позивача діагностовано захворювання бронхіальна астма ІІ ступеню середньої тяжкості, внаслідок чого за станом здоров`я вона не може здійснювати постійний сторонній догляд /а.с. 18/.

Відповідно до висновку лікаря КНП «Четвертого Черкаського міського центру первинної медико-санітарної допомоги» від 15.12.2021 позивачу протипоказана вакцинація проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS CoV-2, у зв`язку з позитивним ПЛР тестом від 29.11.2021 №175593134 /а.с. 19/.

В період часу з 07.03.2022 по 12.03.2023 позивач тимчасово перебувала за межами України, що підтверджується відомостями про перетин кордону з паспорту позивача для виїзду за кордон /а.с. 12/.

Перебуваючи на території Республіки Польща, позивач з червня 2022 року перебувала під лікарським наглядом у зв`язку із загостренням бронхіальної астми, що погано контролюється, та потребувала екстрених медичних заходів з приводу обтурації, що загрожує життю. Зазначене підтверджується відповідними лікарськими довідками від 09.08.2022, 24.10.2022, 07.03.2023, що видані у закладах охорони здоров`я Республіки Польща /а.с. 20-22/.

Постановою від 28.03.2023 нотаріуса Другої черкаської державної нотаріальної контори Перкалюк С.В. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері ОСОБА_2 через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини /а.с. 23/.

До теперішнього часу із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до нотаріальної контори ніхто не звертався, що підтверджується матеріалами спадкової справи №106/2023, що заведена у Другій черкаській державній нотаріальній конторі після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Оскільки позивач не подала вчасно заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері, вона просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини.

Такими є фактичні обставини у справі. Правовідносини, що виникли між сторонами на їх підставі, мають зазначене правове регулювання.

У відповідності до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (як позивач у даній справі).

Відповідно до положень ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; ч.1 ст.1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини; ч.1 ст.1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; ч.ч.1, 3 ст.1272 ЦК України - якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно роз`яснень, наданих судам Пленумом ВСУ у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Крім того, як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкове майно, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах: від 04.11.2015 №6-1486цс15 та від 23.08.2017 №6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі ВС: від 26.06.2019 у справі №565/1145/17, від 17.10.2019 у справі №766/14595/16, від 30.01.2020 у справі №487/2375/18, від 31.01.2020 у справі №450/1383/18.

Крім того, за правовим висновком ВС у постанові від 14.06.2023 у справі №292/564/22 у разі, якщо особа не знала про заповіт, а нотаріус про заповіт її не повідомив, чим було порушено приписи ЗУ «Про нотаріат», пункту 2.2 глави 9, пунктів 2.2 і 3.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, та не вчинив дій для розшуку спадкоємця, зокрема, й засобами публічного оголошення або повідомлення у пресі, якщо йому не було відомо місце проживання місце проживання або місце роботи спадкоємця, останній має право порушувати питання про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини.

Відтак, врахувавши встановлені при розгляді цієї справи обставини, а саме те, що затримка із зверненням до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини по заповіту з боку позивача обумовлена, зокрема, її необізнаністю про наявність заповіту, а також тривалим перебуванням за межами України у зв`язку зі збройною агресією проти держави, апеляційний суд погоджується з обґрунтованістю висновків суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог у справі.

Додатково слід прийняти до уваги, що про заповіт, складений на своє ім`я, позивач дізналася у березні 2023 року та цього ж місця подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, тобто особа без невиправданої затримки реалізувала своє право щодо прийняття спадщини після того, як довідалася про наявність відповідного спадкового розпорядження заповідача.

Крім того, доказів того, що нотаріусом було вжито заходів щодо повідомлення спадкоємців за заповітом про відкриття спадщини матеріали справи не містять.

У аспекті викладеного вище, апеляційний суд відхиляє посилання скаржника у справі на те, що позивач мала змогу подати заяву про прийняття спадщини через консульську установу України в Польщі, або відразу після смерті спадкодавця ще коли була в Україні, адже на той час спадкоємець не знала про наявність на її ім`я заповіту, що за правовим висновком ВС у постанові від 14.06.2023 у справі №292/564/22 є поважною причиною пропуску строків на подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Інших доводів, які б свідчили про те, що спір у справі суд першої інстанції вирішив невірно, подана апеляційна скарга не містить.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 28.09.2023 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 28.09.2023 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання причин пропуску для прийняття спадщини поважними та визначення додаткового строку для прийняття спадщини залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 06.12.2023.

Суддя-доповідач

Судді