Провадження № 2/522/2092/23
УХВАЛА

25 травня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі судового засідання Янчевої К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву представника відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання наказу незаконним, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання наказу незаконним, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 січня 2023 року провадження по справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

20 січня 2023 року до суду від представника відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про закриття провадження по справі. В обґрунтування заяви зазначено, що статтею 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» запроваджене спеціальне регулювання трудових відносин, що передбачає спеціальний, досудовий порядок з`ясування питань, що входять до предмету доказування у справі. На думку представника Відповідача, лише виконання цієї особливої процедури адміністративного оскарження є обов`язковою умовою для виникнення права позивача звернутись до суду, у зв`язку з цим справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивач 03 лютого 2023 року надав заперечення проти вказаної заяви, в яких зокрема зазначив, що станом на момент звернення до суду та на момент подання відповіді на відзив законодавством не затверджено форми припису про скасування відповідного наказу (розпорядження) або про усунення порушення про працю іншим шляхом, а тому проведення відповідної перевірки зі сторони Держпраці є неможливим.

Також 25 травня 2023 року до суду від представника відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про закриття провадження по справі. В обґрунтування заяви зазначено, що станом на день розгляду відсутній предмет спору, оскільки дія трудового договору відновлена згідно з наказом від 14.04.2023 року №168-к, копія якого додається до заяви.

У судове засідання 25 травня 2023 року з`явилися позивач, представник позивача та представник відповідача. Представник відповідача подані заяви підтримав, просив задовольнити. Представник позивача та позивач проти задоволення заяв заперечували.

Представник відповідача, як на підставу закриття провадження по справі, посилається на пункти 1 та 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, тобто на те, що у розглядуваній цивільній справі відсутній предмет спору згідно заяви від 24 травня 2023 року та те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У судовому засіданні представник позивача та позивач заперечували проти задоволення заяв представників Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про закриття провадження по справі та зазначили, що закриття провадження по справі не вирішить спір між сторонами по суті у зв`язку із прийняттям наказу від 14.04.2023 року №168-к, спір між сторонами не вичерпаний, окрім того, за суб`єктним складом, предметом спору підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства судами загальної юрисдикції.

Суд, дослідивши заяви представників відповідача та матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:

1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

2) відсутній предмет спору;

3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами;

4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом;

5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом;

6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу;

7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Перелік підстав для закриття провадження по справі має вичерпний характер і не підлягає поширювальному тлумаченню.

Згідно ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Стаття 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Обґрунтовуючи заяву про закриття провадження від 20 січня 2023 року у справі представник відповідача стверджує, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, в силу п. 1, ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у разі незгоди працівника (працівників) із наказом (розпорядженням) роботодавця про призупинення дії трудового договору працівником або профспілкою за дорученням працівника (працівників) відповідний наказ (розпорядження) може бути оскаржений до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу, який, вивчивши зміст наказу (розпорядження) та підстави для його видання, за погодженням з військовою адміністрацією може внести роботодавцеві припис про скасування відповідного наказу (розпорядження) або про усунення порушення законодавства про працю іншим шляхом, що є обов`язковим до виконання роботодавцем протягом 14 календарних днів з дня отримання такого припису. Приписи у разі оскарження наказу (розпорядження) про призупинення дії трудового договору, укладеного з посадовими особами, зазначеними в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути внесені роботодавцеві за погодженням з військовою адміністрацією. Припис центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу може бути оскаржений роботодавцем протягом 10 календарних днів у судовому порядку.

Згідно з пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-IX Кабінету Міністрів України протягом двох місяців з дня набрання чинності цим Законом: забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Суд звертає увагу, що станом на день звернення з позовом не було затверджено форми припису про скасування відповідного наказу (розпорядження) або про усунення порушення законодавства про працю іншим шляхом, а тому проведення відповідної перевірки зі сторони Держпраці було неможливим.

Зазначене підтверджується листом Держпраці України від 25.10.2022 № КВ/2/1374-ЦП-22, зі змісту якого вбачається, що Держпраці було розроблено проект наказу Міністерства економіки України «Про внесення змін до наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства від 27 жовтня 2020 року № 2161», який 06.09.2022 року погоджений Міністерством економіки України, та направлений на погодження до заінтересованих органів.

Вказаний лист Держпраці України від 25.10.2022 № КВ/2/1374-ЦП-22 додано до позовної заяви.

Згаданим проектом наказу затверджується, зокрема, ФОРМА 16 «припис про скасування наказу (розпорядження) або усунення порушень законодавства про працю щодо призупинення дії трудового договору».

Враховуючи вищезазначене, заходи державного контролю з питань додержання законодавства про працю щодо додержання вимог Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» будуть здійснюватись Держпраці та її територіальними органами після внесення змін до Наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства від 27 жовтня 2020 року № 2161 та доповнення відповідних форм документів.

Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Суд звертає увагу, що наслідком недотримання заходів досудового врегулювання спору у випадку, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом і є можливими визначені пунктом 7 частини 4 статті 185 ЦПК України, а не пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України, як зазначив представник відповідача.

Враховуючи суб`єктний склад сторін даного спору, характер спірних правовідносин предмет спору, даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, у задоволенні заяви про закриття провадження з цих підстав у справі потрібно відмовити, оскільки даний спір відноситься до категорії трудових, а отже повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Що стосується закриття провадження з підстав пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України суд зазначає наступне.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З огляду на викладене відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.

Як вбачається зі змісту копії наказу від 14.04.2023 року №168-к «Про відновлення дії трудових договорів», доданої до заяви представника Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Солодовникова Андрія Вікторовича про закриття провадження по справі з 01 травня 2023 року було відновлено дію трудового договору, укладеного з позивачем ОСОБА_2 .

Підставою для прийняття наказу від 14.04.2023 року №168-к «Про відновлення дії трудових договорів» зазначено ст. 13 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (зі змінами) та рапорт з основної діяльності начальника служби аналізу та управління ризиками апарату управління Вакуленко Е.П. від 10.04.2023 року № 174/10-03-10 р.

Копію рапорту суду Відповідачем надано не було.

В той же час, як вбачається зі змісту позовної заяви, поданої ОСОБА_2 , позивачем заявлено вимоги про:

- визнання незаконним та скасування пункту 2 наказу ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 237-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_2 » та поновлення дії трудового договору, укладеного між ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та державним підприємством «Адміністрація морських портів України» (адреса: пр. Перемоги,14, м. Київ, 01135, Код );

- стягнення з державного підприємства «Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, , р/р за стандартом IBAN: НОМЕР_2 в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 30.08.2022 по день фактичного допуску до роботи з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.

- стягнення з державного підприємства «Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, , р/р за стандартом IBAN: НОМЕР_2 в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 150 000,00 грн. моральної шкоди.

Підставою для звернення з позовом є в тому числі, на думку позивача, можливість позивача та відповідача виконувати свої обов`язки, як роботодавця та працівника, можливістю ДП «АМПУ» забезпечувати позивача роботою, а ОСОБА_2 її виконувати.

Звернення ОСОБА_2 до суду з позовом зумовило протиправне, на думку позивача, наказу ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 237-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_2 », у зв`язку з чим ОСОБА_2 звернувся з позовом та в тому числі просить стягнути з відповідача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Відповідно до частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Частиною 2 статті 235 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до частини 1 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Таким чином встановлення є протиправності оскаржуваного наказу є необхідною умовою для задоволення вимог про нарахування та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, в разі доведення факту її завдання.

Як вбачається зі змісту наданого представником Відповідача наказу від 14.04.2023 року №168-к «Про відновлення дії трудових договорів», пункт 2 наказу ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 237-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_2 » скасовано не було, Відповідачем протиправність чи незаконність наказу ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 237-к не визнано і не встановлено, доказів виплат середнього заробітку за час вимушеного прогулу чи відшкодування моральної шкоди частково або повністю не надано.

Отже між сторонами залишилися неврегульованими спірні питання.

Оцінюючи доводи сторін, суд звертає увагу на наступне.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IVвстановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободі протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року (judgementof ECHR of 16 December 1992 DeGeouffredelaPradellev. France // Series AN 253-B).

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Оскільки Відповідачем самостійно, з інших ніж зазначено в позові підстав, прийнято рішення про відновлення дії трудового договору, що не виключає можливості повторного його призупинення, закриття провадження у справі з підстав п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України є необґрунтованим, а отже не забезпечення ефективного відновлення порушених прав позивача. При цьому суд враховує принцип процесуальної економії, відповідно до якого штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути саму потребу у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту, на що звернув увагу Касаційний цивільний суд у постанові від 18 травня 2023 року у справі №442/9001/21.

Разом з цим, з огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, відступивши від висновку, сформульованому у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20, вирішила, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Однак, станом на час розгляду заяви про закриття провадження на підставі наказу від 14.04.2023 року №168-к «Про відновлення дії трудових договорів» наявні свідчення неврегульованих або спірних питань між сторонами, а отже даний наказ не є підставою для закриття провадження у справі за п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 13, 255, 260-261 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Солодовникова Андрія Вікторовича про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання наказу незаконним, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди датованої 24 травня 2023 року - відмовити.

У задоволенні заяви представника Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Мельникова Дениса Олександровича про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання наказу незаконним, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали суду

Повний текст ухвали суду виготовлено 25 травня 2023 року.

Суддя Свячена Ю.Б.