Дата документу 24.05.2023 Справа № 310/118/21
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 310/118/21 Пр. № 22-ц/807/52/23 Головуючий у 1-й інстанції Прінь І.П. Повний текст рішення складено 25.11.2021 року. Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Бердянської міської ради Запорізької області на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 листопада 2021 року у справі за позовом Бердянської міської ради Запорізької області до ОСОБА_1 , треті особи державний реєстратор виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області Галян Ганна Юріївна, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області, виконавчий комітет Бердянської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора та припинення речового права на об`єкт нерухомого майна, зобов`язання звільнити самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року Бердянська міська рада Запорізької області звернулась до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 2-13), в якому просила: - визнати незаконною та скасувати реєстрацію Декларації від 26.12.2016р. №ЗП67 про готовність до експлуатації об`єкта - шиномонтажної майстерні за адресою: АДРЕСА_1 (між автостоянкою та ПТУ-19), здійснену Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області; - визнати незаконним і скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Бердянської міської ради Галян Г.Ю. №36325539 від 26.07.2017, на підставі якого було зареєстровано право власності на шиномонтажну майстерню за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна будівлю, шиномонтажну майстерню, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з основне «А», загальною площею 30,0 кв. м та навісу «Б», загальною площею 76,9 кв. м та припинити речове право, що належить ОСОБА_1 , на об`єкт нерухомого майна - будівлю, шиномонтажну майстерню, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з основне «А», загальною площею 30,0 кв. м та навісу «Б», загальною площею 76,9 кв. м; - зобов`язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку комунальної власності, площею 0,0110 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (між автостоянкою та ПТУ-19) кадастровий номер: :11:020:0055, шляхом знесення об`єкту нерухомого майна будівлі шиномонтажної майстерні, що складається з основне «А», загальною площею 30,0 кв. м та навісу «Б», загальною площею 76,9 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за власний рахунок та повернути земельну ділянку за належністю Бердянській міській ради у придатному для використання стані.

В обґрунтування свого позову зазначала, що 09.04.2008р. між Бердянською міською радою та приватним підприємцем ОСОБА_3 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,0110 га., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (між автостоянкою та ПТУ-19), кадастровий номер: :11:020:0055, на строк до 01.08.2012р., для розміщення та обслуговування шино монтажної майстерні. Договір оренди був зареєстрований у Бердянському районному відділі Запорізької регіональної філії ДІЇ "Центр ДЗК при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.06.2008р. за № 04. В подальшому, згідно додаткової угоди від 09.10.2014р. договір оренди було поновлено до 01.11.2017р. ІНФОРМАЦІЯ_1 орендар ОСОБА_3 помер. Після смерті орендаря, його дочка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на право оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 (між автостоянкою та ПТУ-19) для розміщення та обслуговування шино монтажної майстерні. 31.07.2017 ОСОБА_2 звернулась до виконавчого комітету Бердянської міської ради із заявою, на підставі якої Бердянською міською радою було прийнято рішення № 21 від 26.10.2017р. "Про поновлення договорів оренди земельних ділянок", згідно із яким було вирішено внести зміни до Договору оренди землі від 09.04.2008р., а саме, замість слів: «фізична особа-підприємець ОСОБА_3 » читати: «громадянка України ОСОБА_2 » та поновити договір оренди від 09.08.2008р. строком до 01.10.2022р. 17.05.2019р. до міського голови звернувся гр. ОСОБА_1 із заявою щодо передачі в оренду земельної ділянки, межі якої визначено в натурі (на місцевості) та без змін цільового призначення, площею 0,0110 га, кадастровий номер: :11:020:0055, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , для розміщення та обслуговування шиномонтажної майстерні строком на 49 років. Під час опрацювання його звернення було встановлено, що 26.12.2016р. Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції було проведено реєстрацію Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 26.12.2016р. №ЗП67 щодо об`єкта: будівництва шиномонтажної майстерні, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (між автостоянкою та ПТУ-19), замовником якої є ОСОБА_1 . У Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації ОСОБА_1 було внесено недостовірні дані в частині інформації про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, а саме зазначено договір оренди, який був укладений між Бердянською міською радою та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 взагалі стороною вказаного Договору оренди не являється. До сьогодні власником земельної ділянки є територіальна громада міста Бердянська в особі Бердянської міської ради. Згідно з електронною базою, яка ведеться з березня 2011 року містобудівні умови та обмеження за адресою: АДРЕСА_1 не надавались та архітектурно-планувальне завдання для розробки проекту забудови земельної ділянки за вказаною адресою ОСОБА_1 не надавались. Тобто вказана земельна ділянка була зайнята ОСОБА_1 самовільно. Розпорядженням міського голови від 21.06.2017р. № 202-р шиномонтажній майстерні, що належить ОСОБА_1 та розташована за адресою: по АДРЕСА_1 (між автостоянкою та ПТУ-19) було присвоєно поштову адресу АДРЕСА_3 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 у Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації було внесено недостовірні дані про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, тому Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області було здійснено незаконну реєстрацію вищевказаної Декларації про готовність об`єкта до експлуатації. 24.07.2017р. рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області Галян Г.Ю. від 26.07.2017р. № 36325539 було здійснено запис про право власності № 21575811 та проведено державну реєстрацію об`єкта нерухомого майна - будівлі шиномонтажної майстерні, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з основного "А", загальною площею 30,0 кв.м. та навісу і"Б", загальною площею 76,9 кв.м. Право власності було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 . Таким чином, рішення державного реєстратора виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області Галян Г.Ю. від 26.07.2017р. № 36325539 було прийнято на підставі незаконно зареєстрованої Декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 26.12.2016р. №ЗП67. 19.07.2019р. і 05.06.2020р. були проведені виїзні засідання робочої комісії з огляду земельної ділянки, за візуальним оглядом на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 ) між автостоянкою та ПТУ-19 (кадастровий номер: :11:020:0055) розташовано металеву будівлю майстерні з написом "Шиномонтаж", металевий вагончик, металевий сарай та навіс. Розміщення ОСОБА_1 на земельній ділянці комунальної власності шиномонтажної майстерні без законних підстав, а саме: відповідного рішення Бердянської міської ради про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування (оренду) перешкоджає Бердянській міській раді вільно володіти, користуватись та розпоряджатися земельною ділянкою, що перебуває у комунальній власності, чим порушує права, свободи та інтереси Бердянської міської ради як позивача, у зв`язку з чим ОСОБА_1 необхідно звільнити земельну ділянку територіальної громади від об`єкту нерухомого майна шиномонтажної майстерні. Відповідно ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_4 (т.с. 1 а.с. 89). Ухвалою суду першої інстанції від 18 січня 2021 року провадження у цій справі відкрито (т.с. 1 а.с. 90-91) в порядку загального позовного провадження.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 листопада 2021 року (т.с. 2 а.с. 34-46) у задоволенні позовних вимог Бердянської міської ради у цій справі відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач Бердянська міська рада Запорізької області у своїй апеляційній скарзі (т.с. 2 а.с. 57-69) просила рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 2 а.с. 83).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 07 лютого 2022 року (т.с. 2 а.с. 110), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду в режимі відеоконференції (т.с. 2 а.с. 111), з урахуванням навантаження судді-доповідача та колегії суддів апеляційного суду (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 16 суддів, з яких 12 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень).

У період з 18 лютого 2022 року по 10 травня 2022 року суддя-доповідач перебувала у відпустці (т.с.2 довідка а.с. 150).

Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну позивача у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В автоматизованому порядку суддею Кочетковою І.В. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (т.с. 2 а.с. 143-144).

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 27 липня 2022 року не відбувся та був відкладений (т.с. 2 а.с. 145) без визначення конкретної дати судового засідання через перебування учасників цієї справи на тимчасово окупованій території Запорізької області внаслідок воєнної агресії РФ проти України та відсутність будь-якого зв`язку (поштового чи мобільного) з останніми, з урахуванням письмових рекомендацій Верховного Суду щодо особливостей здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан.

Ухвалою апеляційного суду від 28 жовтня 2022 року (т.с. 2 а.с. 146) витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання державного кордону, починаючи з 24 лютого 2022 року, громадянами України: 1. ОСОБА_1 , (дата народження невідома), РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Бердянським МВ УМВС України в Запорізькій області 23.05.1996 року, 2. ОСОБА_2 , (дата народження невідома), РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , відомості про паспорт відсутні.

На виконання вказаної ухвали апеляційним судом отримано відповідь (т.с. а.с. 155-162), за змістом якої: відносно ОСОБА_5 інформація відсутня, відносно ОСОБА_6 надати інформацію не представляється можливим через не зазначення в ухвалі дати народження останньої.

У січні 2023 року апеляційним судом здійснено відповідний запит до Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України (т.с. 2а.с. 163), у лютому 2023 року ухвалою апеляційного суду у Міністерства соціальної політики України (т.с. а.с. 167) витребувано інформацію на підтвердження (спростування) в ЄІБД ВПО про взяття на облік громадян України: 1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Бердянським МВ УМВС України в Запорізькій області 23.05.1996 року, 2. ОСОБА_2 , дата народження невідома, РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Бердянським МВ ГУМВС України в Запорізькій області 17.12.2009 року, якщо підтверджується взяття на облік цих осіб в ЄІБД ВПО, то повідомити апеляційний суд про нове фактичне місце проживання/перебування цих осіб.

02.03.2023 року на виконання вищезазначеної ухвали апеляційного суду Міністерством соціальної політики України надано відповідь, що в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб інформація щодо запитуваних осіб відсутня (т.с. 2 а.с.169 1-170).

Ухвалою апеляційного суду від 03.03.2023 року (т.с. 2а.с. 171) дану справу призначено до апеляційного розгляду, з повідомленням про дату, час і місце розгляду цієї справи її учасників справи, у тому числі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через оголошення про їх виклик на веб-сайті судової влади України (т.с. 2 а.с. 181-182).

У дане судове засідання належним чином з додержанням вимог ЦПК України повідомлені про дату, час і місце розгляду цієї справи (т.с. 2 а.с. 178-183), у тому числі позивач (апелянт) Бердянська міська рада Запорізької області та відповідач Виконавчий комітет Бердянської міської ради Запорізької області через електронний кабінет (т.с. 2 а.с. 179-180), всі учасники цієї справи не з`явились, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Всі учасники цієї справи про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, окрім третьої особи - ОСОБА_2 , яка подала апеляційному суду заяву (а.с. 184), в якій просила розглядати дану справу за її відсутністі.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: заяву третьої особи задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача Бердянської міської ради Запорізької області у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішення є: … рішення, постанови…

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи позивачу у задоволенні її вищезазначеного позову у цій справі, керувався ст.ст. 4, 5, 12, 13, 19, 81, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України та виходив із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що 09.04.2008 року між Бердянською міською радою і приватним підприємцем ОСОБА_3 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 0, 0110 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (між автостоянкою та ПТУ-19), для розміщення та обслуговування шиномонтажної майстерні, на строк до 01.08.2012 року (т.с. 1 а.с. 114-16).

Вказаний договір було зареєстровано у Бердянському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 25 червня 2008р. за №04.

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.05.2019р. (т.с. 1 а.с. 82) встановлено, що земельна ділянка площею 0,011га., з кадастровим номером :11:012:0055 розташована за адресою: АДРЕСА_2 (між автостоянкою та ПТУ-19); цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; категорія земель землі житлової та громадської забудови; вид використання - для розміщення та обслуговувнання шиномонтажної майстерні; форма власності - комунальна власність; власник землі Бердянська міська рада; орендар - ФОП ОСОБА_3 , дата реєстрації договору - 25.06.2008р., строк дії речового права - 01.08.2012р.

Договір оренди землі було поновлено на підставі рішення Бердянської міської ради №14 від 27.12.2012р. (пункт 42) на строк до 01.11.2017р. (т.с. 1 а.с. 23). 09.10.2014 року між Бердянською міською радою та ФОП ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду до договору від 09.04.2008р., відповідно до якої строк договору оренди поновлено до 01.11.2017р. (т.с. 1 а.с. 22). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Третя особа ОСОБА_2 (дочка померлого) ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на право оренди спірної земельної ділянки. На підставі заяви ОСОБА_2 . Бердянською міською радою було прийнято рішенням № 21 від 26 жовтня 2017 року (т.с. 1 а.с.25-38), а саме пункт 18, яким було вирішено внести зміни до договору оренди землі від 09 квітня 2008 року, змінено реквізити орендаря земельної ділянки з ФОП ОСОБА_3 на гр. ОСОБА_7 , а також було поновлено договір оренди землі строком до 01 жовтня 2022р.

За рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08.11.2018 року у справі №310/7996/17, яке залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 10.04.2019 року і постановою Верховного Суду від 09.04.2020 року, було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 24 липня 2017 року, зареєстроване в реєстрі за № 2-380, видане державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Сальнік Оленою Юріївною на ім`я спадкоємця ОСОБА_2 , на спадщину, яка складається з права оренди земельної ділянки площею 0,0110 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (між автостоянкою та ПТУ 19), кадастровий номер: :11:012:0055, для розміщення та обслуговування шиномонтажної майстерні, і визнано незаконним та скасовано повністю п.18 рішення тридцять четвертої сесії VII скликання Бердянської міської ради №21 від 26 жовтня 2017 року «Про поновлення договорів оренди земельних ділянок» (т.с. 1 а.с. 70-77).

Згідно із ч. 2 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Спірна земельна ділянка віднесена до земель житлової та громадської забудови. Суб`єктом права власності на землю є територіальні громади, яка реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності (п. «б» ч. 1 ст. 80 ЗК України).

Відповідно до ст. 12 ЗК України ( в редакції, чинній на час розгляду справи) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить зокрема, розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно із ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво або за її рахунок.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч. 2 ст. 152 ЗК України).

Судом встановлено, що 02.07.2008 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 був укладений договір дольової участі у будівництві (т.с. 1 а.с.158), предметом якого є спільне будівництво шиномонтажної майстерні за адресою: АДРЕСА_2 (між автостоянкою і ПТУ-19).

У грудні 2016 року ОСОБА_8 подав декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до 1-ІІІ категорії складності. Вказана декларація була зареєстрована департаментом ДАБІ у Запорізькій області 26.12.2016 року за №ЗП67 (т.с. 1 а.с.44).

У декларації зазначена така інформація:

Розділ 12 «Інформація про дозвільні документи»: дозвіл на початок виконання будівельних робіт, виданий інспекцією ДАБК у Запорізькій області 11.11.2008р. №732/Б.

Розділ 13 «Інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою»: договір оренди землі від 09.04.2008р., зареєстрований у Бердянському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр ДЗК пр. Держкомземі України», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 25 червня 2008р. за №04.

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2015 р. № 750)

Згідно із п.18, п.22 цього Порядку (в редакції, яка діяла на час реєстрації спірної декларації) орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру.

У разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які не є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом відповідно до статті 39-1 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовнику (його уповноваженій особі) протягом одного робочого дня з дня такого виявлення.

У разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного розпорядчого акта. Запис про реєстрацію декларації з реєстру виключається Держархбудінспекцією не пізніше наступного робочого дня, з дня повідомлення органом державного архітектурно-будівельного контролю про таке скасування.

Отже, органи ДАБІ в силу покладених на них законом обов`язків мали перевірити як сам об`єкт нерухомого майна, який вводився в експлуатацію, так і підстави такого введення, а також відомості зазначені в самій декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Таким чином, зареєструвавши оскаржувану декларацію, ДАБІ недостовірних даних, внесених до декларації, виявлено не було.

За клопотанням сторін судом була витребувана інформація про те, чи видавався ОСОБА_1 дозвіл на початок виконання будівельних робіт, який , як зазначено у п.12 декларації, виданий інспекцією ДАБК у Запорізькій області 11.11.2008р. за №732/Б.

Відповідно до листа департаменту ДАБІ у Запорізькій області від 04.10.2021р. №1008-1.16/1507 він не може підтвердити наявність або чинність дозволу на виконання будівельних робіт, який виданий інспекцією ДАБК у Запорізькій області у 2008 році на об`єкт будівництва «шиномонтажної майстерні за адресою: АДРЕСА_1 (між автостоянкою і ПТУ-19) №735/Б, оскільки інспекція ДАБК у Запорізькій області ліквідовано наказом від 19.04.2011р. №54, а Держархбудінспекція України була ліквідована 23.01.2015 року як юридична особа публічного права без правонаступництва.

Позивач також, посилаючись на лист управління містобудування та архітектури від 21.12.2020р. №555/03 (т.с. а.с.51), вказував на те, що відповідач не отримував містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, а тому не мав права здійснювати будівництво на спірній земельній ділянці.

Однак, суд не прийняв даний лист до уваги з огляду на те, що в даному листі надано відомості згідно електронної бази, яка ведеться з 2011 року. Але дозвіл на початок виконання будівельних робіт, як зазначено у п.12 декларації, був виданий інспекцією ДАБК у Запорізькій області 11.11.2008р. за №732/Б.

Розпорядженням міського голови №202-р від 21.06.2017р. шиномантажній майстерні було присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_3 . При цьому, як зазначено у преамбулі розпорядження, воно було прийняте на підставі заяви ОСОБА_1 від 24.07.2017 №9628, договору оренди землі від 09.04.2008 №04, декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 26.12.2016р. № ЗП 67, п.2.3 договору пайової участі у будівництві від 02.07.2008 щодо оформлення права власності на шиномонтажну майстерню після введення її в експлуатацію (т.с. 1 а.с.58).

Встановлено, що шиномонтажна майстерня була побудована ОСОБА_9 на земельній ділянці, яка була надано в оренду ОСОБА_3 саме для розміщення та обслуговування шиномонтажної майстерні, на підставі договору про пайову участь у будівництві від 02.07.2008р., після отримання дозволу на початок виконання будівельних робіт, виданий інспекцією ДАБК у Запорізькій області 11.11.2008р. №732/Б.

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.07.2017 року державним реєстратором Галян Г.Ю. було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 36325539 від 26.07.2017 року про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на будівлю шино монтажної майстерні (т.с. 1 а.с.85). Підстава виникнення права власності: розпорядження № 202-р від 21.06.2017р., видавник виконавчий комітет Бердянської міської ради; декларація про готовність об`єкта до експлуатації ЗП 7 від 26.12.2016, видавник Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області; технічний паспорт від 19.01.2017, видавник КПТІ Бердянської міської ради.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком.

Відповідно до п. 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015р. №1127 ( у редакції станом на час проведення державної реєстрації - 26.07.2017р.), для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

З огляду на те, судом встановлено, що ОСОБА_1 були подані усі перелічені у п.41 Порядку документи, державний реєстратор Галян Г.Ю. під час прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер; 36325539 від 26.07.2017 діяла у межам своїх повноважень і відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином, після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпала свою дію фактом виконання, в зв`язку з чим, оскаржуваною у справі декларацією будь-які права або охоронювані законні інтереси позивача не порушуються, а скасування реєстрації такої декларації не буде нести будь-яких правових наслідків. Сам факт реєстрації такої декларації та прийняття рішення про реєстрацію права власності на збудоване майно виключає можливість віднесення спірного об`єкту нерухомого майна до самочинного в силу його узаконення.

За змістом ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

У вирішенні питання про наявність ознак самовільного зайняття земельної ділянки необхідно враховувати, що саме по собі користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. У вирішенні таких спорів необхідним є встановлення наявності у особи, в силу закону, права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування. Отже, самовільне зайняття земельної ділянки є відмінним від користування земельною ділянкою за відсутності належним чином оформлених документів на неї.

Встановлено, що ОСОБА_1 16.05.2019р. звертався до Бердянської міської ради із заявою про передачу в оренду земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 . Однак його заява була залишена без розгляду.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки (ст. 212 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У цій справі судом першої інстанції не встановлено ознак самочинного будівництва, закріплених зазначеною нормою. Зокрема, спірний об`єкт нерухомого майна збудований на земельній ділянці, що була відведена ОСОБА_10 , який є стороною договору про дольову пайову участь у будівництві, саме для розміщення та обслуговування шиномонтажної майстерні, та на підставі дозволу на початок виконання будівельних робіт, виданий інспекцією ДАБК у Запорізькій області 11.11.2008р. №732/Б. Доказів протилежного суду не надано.

Тобто виникненню права власності у ОСОБА_1 на спірне нерухоме майно, виходячи з національної системи регулювання підстав та порядку набуття права власності на новостворене нерухоме майно, слугувала та передувала активна участь в такому процесі держави в особі відповідних органів архітектурно-будівельного контролю, які спочатку надали дозвіл на будівництво, процес якого вони були уповноважені контролювати, а потім прийняли до експлуатації закінчений після будівництва об`єкт. В зв`язку з чим, враховуючи, що право власності на нежитлове приміщення було набуте ОСОБА_1 у 2017 році в результаті проведення державними органами законодавчо встановлених процедур, то відповідальність за вказані процедури не може покладатися на відповідача, який розраховував на їх належність та легітимність.

Положеннями ст. 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В силу положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Крім того, в силу частини другої статті 328 ЦК України презюмується правомірність набуття власником права власності на майно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У практиці Європейського суду з прав людини (зокрема, у справах "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", "Вєренцов проти України", "Щокін проти України", "Сєрков проти України", "Колишній король Греції та інші проти Греції", "Булвес" АД проти Болгарії", "Трегубенко проти України") напрацьовані три критерії, що їх слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання у право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме: втручання має бути законним, відповідати суспільним інтересам та бути пропорційним переслідуваним цілям одночасно.

Підсумовуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку що, вимоги позивача про зобов`язання відповідача звільнити земельну ділянку, привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення об`єкту нерухомого майна, є порушенням його права власності, гарантованого ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Доводи апеляційної скарги позивача Бердянської міської ради Запорізької області дублюють доводи його позовної заяви у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача, викладену в його позові, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ж одні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; с уд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування позивача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Позивач та його представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги сторони позивача. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Проте докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною позивача апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення по суті цієї справи.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги Бердянської міської ради Запорізької області не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Встановлено, що рішенням, що оскаржується, суд першої інстанції не вирішував у цій справі питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі, або ж його зміни.

Також, в силу ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачеві у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідачів будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бердянської міської ради Запорізької області залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 листопада 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 26.05.2023 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Подліянова Г.С.