Справа № 346/859/23
Провадження № 22-ц/4808/1271/23
Головуючий у 1 інстанції Коваленко Д. С.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Баркова В.М., Бойчука І.В.,

за участю секретаря Возняк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області на рішення Коломийського міськрайонного суду від 25 серпня 2023 року, ухвалене в складі судді Коваленка Д.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області про скасування рішення селищної ради та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просив: скасувати рішення Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області XXVI сесії VIII демократичного скликання від 08 грудня 2022 року №767-26/2022, яким йому відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :01:004:0114, а також зобов`язати Отинійську селищну раду затвердити вказану технічну документацію.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, за ним було визнано право власності на будинок АДРЕСА_2 , і це право він зареєстрував належним чином. У зв`язку з цим на підставі ст. 377 Цивільного кодексу України та ст. 120 Земельного Кодексу України він має право отримати у власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за вказаною адресою.

Зазначив, що він звернувся до селищної ради із заявою та технічною документацією із землеустрою з проханням її затвердити для отримання у власність сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0114, площею 0,1065 га, шляхом її приватизації як такої, що перебуває у його користуванні. Однак відповідач відмовив у затвердженні вказаної документації у зв`язку із невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам генерального плану Отинії та відсутністю погодження меж земельної ділянки із селищною радою як із суміжним землекористувачем.

Позивач вважає, що селищною радою не вказано, у чому саме полягає така невідповідність вимогам генерального плану, а непогодження меж ділянки не може бути підставою для відмови у затвердженні технічної документації.

З огляду на викладене просив позов задовольнити.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 25 серпня 2023 року позов задоволено частково. Скасовано рішення Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області XXVI сесії VIII демократичного скликання від 08 грудня 2022 року №767-26/2022, яким ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :01:004:0114. Зобов`язано Отинійську селищну раду Коломийського району Івано-Франківської області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 10.11.2022 року №М-300/08-06 та від 06.12.2022 року №М-356/08-06 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :01:004:0114. У зобов`язанні Отинійську селищну раду Коломийського району Івано-Франківської області затвердити вказану технічну документацію відмовлено. Стягнуто з Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Додатковим рішенням від 22 вересня 2023 року стягнуто з Отинійської селищної ради на користь ОСОБА_1 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із вказаним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 25 серпня 2023 року, Отинійська селищна рада подала апеляційну скаргу. Вважає дане рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту свого порушеного права у зв`язку із набуттям права власності на нерухоме майно, оскільки не отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою, розроблений проект землеустрою не містить зазначення всіх землевласників та землекористувачів земельної ділянки, також він не погодив межі земельної ділянки із суміжними землекористувачами або землевласниками, в тому числі з Отинійською селищною радою та суміжними землекористувачами, які використовують земельні ділянки більше 15 років (їх гаражі стоять на даній земельній ділянці - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ). Такі положення узгоджуються з постановою Верховного Суду від 28 березня 2023 року у справі №440/6443/21, де зазначено, що з метою захисту порушеного права особи на розробку проекту технічної документації на встановлення меж земельної ділянки ефективним та належним може бути такий спосіб захисту як звернення до суду з позовом до суміжних землекористувачів про визначення (погодження) меж земельної ділянки, зокрема у порядку цивільного або господарського судочинства (за умови наявності спору щодо меж земельної ділянки), або з позовом до міськради про затвердження проекту землеустрою (за умови, якщо відмова від підписання акта погодження меж земельної ділянки суміжними землекористувачами є наслідком неприязних стосунків, які не мають правового значення, а не наявність спору щодо визначення меж земельної ділянки).

Зазначає, що ОСОБА_7 має намір отримати земельну ділянку в розмірі більшому, ніж було закріплено за попереднім землекористувачем, дана сформована земельна ділянка не перебувала в його користуванні, на ній знаходяться гаражі, власники яких використовують їх безперервно, відкрито, добросовісно більше 30-40 років і відведення такої ділянки повинно відбуватись за проектом відведення в порядку вимог ч.ч. 6 і 7 ст. 118 ЗК України. Вказане підтверджується: земельно-кадастровою книгою Отинійської ради, де за попереднім власником будинку по АДРЕСА_1 , який тепер належить позивачу, рахується земельна ділянка площею лише 0,05 га, з яких 0,02 га з призначенням сільськогосподарські угіддя: рілля та 0,03 га - під будівлями; актами земельної комісії, де встановлено значно більший розмір земельної ділянки, яку захопив позивач та здійснив самовільне будівництво огорожі на захопленій земельній ділянці; поясненнями осіб (власників гаражів), які мали намір вступити у справу в якості третіх осіб; план-схемою земельної ділянки, яка накладається на проїзди, дорогу, гаражі, які не належать позивачу. Натомість у мировій угоді, на підставі якої позивач набув право власності на житловий будинок, не було зазначено розмір земельної ділянки, на якій він знаходився.

Вказує, що ОСОБА_1 двічі звертався із заявами до Отинійської селищної ради з питанням щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення та відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Спершу площа земельної ділянки становила 0,0866 га, а вдруге 0,1065 га з присвоєним кадастровим номером :01:004:0114. Рішенням Отинійської селищної ради від 08 грудня 2022 року позивачу відмовлено у затвердженні вказаної технічної документації у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта та невідповідністю документації генеральному плану населеного пункту селища Отинія, відсутністю погодження меж земельної ділянки як складової кадастрової зйомки. Так, в частині знаходження будинковолодіння по АДРЕСА_1 у відповідності до містобудівної документації під порядковим №38 передбачено будівництво 40-квартирного житлового будинку. Земельна ділянка, на яку претендує позивач, відноситься до багатоквартирної житлової забудови, на ній нанесені проїзди, заїзди, вулиці, тобто місця загального користування, а також на ній знаходяться гаражі, що вказувалось вище. Тому вважає, що відмова позивачу у затвердженні технічної документації є правомірною.

Також зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, змінив обраний позивачем спосіб захисту із зобов`язання затвердити технічну документацію на зобов`язання повторно розглянути заяви про затвердження технічної документації.

Крім того, вважає, що суд безпідставно стягнув у повному обсязі судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 1073,60 грн., оскільки позов задоволено частково.

Просить рішення суду першої інстанції від 25 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, вирішити питання про розподіл судових витрат.

Представник ОСОБА_1 адвокат Мушинський В.Т. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що не погоджується із доводами апеляційної скарги про обрання неналежного способу захисту порушеного права. Не відповідає дійсності те, що розроблений проект землеустрою не містить усіх землевласників та землекористувачів земельної ділянки, оскільки апелянт не надав доказів наявності інших землевласників чи землекористувачів в межах земельної ділянки. Вказує, що непогодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, а тому Отинійська селищна рада безпідставно відмовила у затвердженні технічної документації. Будь-яких документів, які б свідчили, що ОСОБА_8 (попередньому власнику будинку) надавалася в користування земельна ділянка площею 0,05 га, а тому числі під будівлями - 0,03 га, в матеріалах справи немає. Також не погоджується із твердженням апелянта про те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки з подібних правовідносин є численна судова практика, зокрема постанова Верховного Суду від 28.07.2021 року у справі №580/1643/19.

Вказує, що попередні витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції становлять 4000 грн. (куди входить: 2000 грн. написання та подання відзиву на апеляційну скаргу та 2000 грн. представництво в суді).

Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник апелянта в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи в їх відсутності.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Мушинський В.Т. щодо задоволення апеляційної скарги заперечили, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 03 березня 2015 року у справі №346/6661/14-ц затверджено мирову угоду за якою, зокрема, припинено за ОСОБА_8 та визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 , вартістю 53308 грн. в рахунок погашення боргу по договору позики від 06.12.2011 року (т. 1, а.с. 14).

Дана ухвала набрала законної сили 09 березня 2015 року (т. 1, а.с. 14, т. 2, а.с. 59-60).

21 грудня 2016 року на підставі цієї ухвали за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на житловий будинок загальною площею 39,77 кв.м., житловою площею 18,58 кв.м.; складові частини об`єкта нерухомого майна: сарай Б; сарай В; вбиральня Г; огорожа №№1, 2, що знаходяться по АДРЕСА_1 , про що свідчить копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №77175464 від 27.12.2016 року (т. 1, а.с. 16).

Встановлено також, що згідно рішення Виконавчого комітету Отинійської селищної ради народних депутатів від 30.12.1993 року №94 та Державного акту на право приватної власності на землю (серія ІФ №07-02-2/000428), відомостей Земельно-кадастрової книги №1 Державного комітету по земельних ресурсах Коломийського району під порядком номером: 222 (погосподарський №5) за ОСОБА_8 рахувалося 0,2125 га землі (з яких: сільськогосподарських угідь (рілля) - 0,1825, під будівлями - 0,03 га); з них: 0,1625 га для ведення особистого підсобного господарства (сільськогосподарські угіддя (рілля)) на території смт. Отинія Отинійської селищної ради приватизовано (Державний акт на право приватної власності на землю серії ІФ №07-02-2/000428 від 20.11.1994 року; опис меж: від А до Б- дорога, від Б до В Гретчук, від В до Г Боднар, від Г ОСОБА_9 ), а 0,05 га (з яких: 0,002 - сільськогосподарські угіддя: рілля та 0,03 га - під будівлями) знаходилися у її постійному і тимчасовому користуванні (т. 1, а.с. 181-183, т. 2, а.с. 18, 19-20, 2-5).

Рішенням виконавчого комітету Отинійської селищної ради народних депутатів від 03.03.1994 року №16 затверджено Генеральний план забудови смт. Отинія, відповідно до експлікації якого поблизу будинковолодіння по АДРЕСА_1 та Свободи під номером 38 запроектовано будівництво 40-квартирного житлового будинку. Також трохи нижче та лівіше на плані від першого місця під номером 38 зображені вже збудовані житлові будівлі під №38 (т. 1, а.с. 11-13а, 130-133, 134, 136, 179-180).

Рішенням Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області від 10 жовтня 2007 року №297-9/2007 «Про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки» громадянам: ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів по вулиці Свободи із земель запасу (землі вулиці, набережної площі); зобов`язано виготовити проект землеустрою протягом 3-х місяців та заборонено приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї та державної реєстрації (т. 1, а.с. 51, 75, 83, 90, 96, 107, 109, 223). А рішенням Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області від 17 квітня 2008 року №393-12/2008 «Про надання дозволу на розміщення гаражу по АДРЕСА_3 » ОСОБА_2 надано дозвіл на розміщення гаражу із збірно-розбірних конструкцій на прибудинковій території будинку по АДРЕСА_3 ; попереджено, що при виникненні необхідності конструкції гаражу розібрати; зобов`язано дотримуватись правил благоустрою прибудинкової території (т. 1, а.с. 58, 222).

21 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою від 20.12.2021 року до Отинійської селищної ради з проханням вирішити питання щодо меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 та щодо погодження технічної документації, яка стосувалась цієї земельної ділянки, площею 0,0866 га (т. 1, а.с. 104-105). Однак будь-які докази на підтвердження результатів її розгляду суду не надано.

10 січня 2022 року, 22 серпня 2022 року та 05 вересня 2022 року до Отинійської селищної ради із колективною заявою звернулись мешканці будинків АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 , з проханням вирішити питання меж прибудинкової території їх будинків, оскільки на земельній ділянці, яка межує з їх прибудинковою територією, і на яку претендує ОСОБА_1 , ще з 1980-х років встановлені їхні гаражі, якими вони користуються, а він самовільно встановив межу, ігноруючи рішення Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області від 10 жовтня 2007 року №297-9/2007, вказане вище (т. 1, а.с. 106, 110-111, 113-119, 120, 189-193, 199, 204, 207, 212, 216, 219).

08 лютого 2022 року представниками Отинійської селищної ради та її виконавчого комітету, за участю ОСОБА_1 та жителів, які звертались до ради, було складено Акт, в якому було констатовано, що ті, для кого було прийнято рішення Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області від 10 жовтня 2007 року №297-9/2007 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, своє право не реалізували, а ОСОБА_1 не має правових документів щодо меж земельної ділянки, яка перейшла йому у користування після набуття права власності на будинок АДРЕСА_1 . При цьому ОСОБА_1 було рекомендовано розробити технічну документацію на тих же умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, та демонтувати самовільно встановлені металеві стовпчики на землях комунальної власності, а жителям багатоповерхових будинків - створити ОСББ і оформити право на землю під цими будинками (т. 1, а.с. 59, 77, 84, 108, 143).

23 вересня 2022 року представниками вказаної ради та її виконавчого комітету, за участю жителів, які звертались до ради, але вже без участі ОСОБА_1 , було складено ще один Акт, в якому було констатовано, що ні жителі, ні ОСОБА_1 рекомендації не виконали, але останній вже встановив паркан з металопрофілю. При цьому по суті було надано ті ж рекомендації (т. 1, а.с. 52, 60, 91, 97, 112, 121).

10 листопада 2022 року та повторно 06 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Отинійської селищної ради із заявами №М-300/08-06 та №М-356/08-06 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :01:004:0114, площею 0,1065 га, яку зареєстровано 19 жовтня 2022 року у Державному земельному кадастрі (т. 1, а.с. 8, 9, 15-20, 125, 126).

Однак рішенням Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області XXVI сесії VIII демократичного скликання від 08 грудня 2022 року №767-26/2022 ОСОБА_1 було відмовлено у затвердженні вказаної технічної документації на земельну ділянку. Підставою для цього, з огляду на зміст рішення, стало невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генерального плану населеного пункту селища Отинія, затвердженого рішенням №16 від 03.03.1994 року, та порушення вимог п. б ч. 2 ст. 198 Земельного кодексу України, а саме: відсутність погодження меж земельної ділянки Отинійською селищною радою як суміжним землекористувачем, що є складовою кадастрової зйомки (т. 1, а.с. 7, 53, 61, 71, 78, 85, 92, 98, 127, 141, 156).

Рішенням цієї ж ради від 26 квітня 2023 року №889-31/2023 у пункт 1 вищевказаного рішення внесено зміни, змінено цифру 9 у площі земельної ділянки з 0,1095 га на 0,1065 га у зв`язку із технічною опискою (т. 1, а.с. 236).

За даними державного кадастрового реєстратора Відділу №3 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області кадастровий номер земельної ділянки :01:004:0114 змінено на: :01:004:0794 у зв`язку з тим, що перший номер дублюється - призначений іншій земельній ділянці (т. 2, а.с. 36, 38-39).

18 липня 2023 року на підставі заяви селищного голови Отинійської селищної ради до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України - самовільне захоплення земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0794, адреса: АДРЕСА_1 (т. 2, а.с. 37). Станом на час прийняття судом першої інстанції рішення у цій справі кримінальне провадження тривало.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, відповідач у передбачений законом строк прийняв рішення про відмову у затвердженні технічної документації позивача. Однак таке рішення селищної ради прийняте з порушенням вимог закону, порушує право позивача на приватизацію, і тому підлягає скасуванню. Разом з тим, позов у частині зобов`язання відповідача виконати свій обов`язок в натурі шляхом зобов`язання саме затвердити технічну документацію позивача суд вважає передчасним, таке потребує вирішення питань, що є прямою компетенцію відповідача. Тому суд прийшов до висновку, що селищну раду слід зобов`язати виконати свій обов`язок в натурі, але тільки шляхом повторного розгляду двох поданих раніше позивачем заяв.

Однак апеляційний суд не може в повній мірі погодитися із такими висновками з огляду на наступне.

За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року в справі №628/1475/19 (провадження №61-7554св21) зазначено, що «правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні».

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно вимог статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Земля є унікальним обмеженим природним та базисним ресурсом, на якому будується добробут суспільства. Отже, розподіл землі є особливо чутливим до принципів справедливості, розумності і добросовісності, які є одними із фундаментальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЗК України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову (ч. 2 ст. 118 ЗК України).

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) затверджується у разі передачі на підставі такої документації земельної ділянки у власність та користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування - рішенням таких органів (п. 5 ч. 5 ст. 186 ЗК України).

При цьому в силу положень ч.ч. 8, 10 ст. 186 ЗК України підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації. Висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у погодженні або затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому висновку (рішенні), а також якщо підстава для відмови виникла після надання попереднього висновку (рішення). Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження.

Позивач зазначав, що спірна земельна ділянка перейшла в його користування у зв`язку з набуттям ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Відтак, відповідно до вищевказаних норм права ним подавалась на затвердження селищної ради технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), замовлена ним без надання дозволу на її розроблення.

Разом з тим, згідно вимог ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

Судом вірно встановлено, що в ухвалі Коломийського міськрайонного суду від 03 березня 2015 року у справі №346/6661/14-ц про затвердження мирової угоди, на підставі якої ОСОБА_1 набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , немає відомостей щодо конкретно визначеної земельної ділянки чи декількох земельних ділянок з визначеними розмірами та цільовим призначенням, на якій чи яких знаходяться вказані об`єкти.

Встановлено також, що за ОСОБА_8 (попереднім власником вказаного житлового будинку) згідно рішення Виконавчого комітету Отинійської селищної ради народних депутатів від 30.12.1993 року №94 та Державного акту на право приватної власності на землю (серія ІФ №07-02-2/000428), відомостей Земельно-кадастрової книги №1 Державного комітету по земельних ресурсах Коломийського району під порядком номером: 222 (погосподарський №5) рахувалося 0,2125 га землі (з яких: сільськогосподарських угідь (рілля) - 0,1825, під будівлями - 0,03 га); з них: 0,1625 га для ведення особистого підсобного господарства (сільськогосподарські угіддя (рілля)) на території смт. Отинія Отинійської селищної ради приватизовано (Державний акт на право приватної власності на землю серії ІФ №07-02-2/000428 від 20.11.1994 року; опис меж: від А до Б- дорога, від Б до В Гретчук, від В до Г Боднар, від Г ОСОБА_9 ), а 0,05 га (з яких: 0,002 - сільськогосподарські угіддя: рілля та 0,03 га - під будівлями) знаходилися у її постійному і тимчасовому користуванні (т. 1, а.с. 181-183, т. 2, а.с. 18, 19-20, 2-5).

Доказів про виділення їй іншої земельної ділянки, зокрема, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, матеріали справи не містять.

Разом з тим, у випадку намагання одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), або ж поділу та об`єднання земельних ділянок, зміни цільового призначення передбачений інший правовий порядок.

Однак, відмовляючи у затвердженні такої технічної документації, Отинійською селищною радою Коломийського району Івано-Франківської області в рішенні від 08 грудня 2022 року №767-26/2022 підставою для цього зазначено: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генерального плану населеного пункту селища Отинія, затвердженого рішенням №16 від 03.03.1994 року, та порушення вимог п. б ч. 2 ст. 198 ЗК України, а саме: відсутність погодження меж земельної ділянки Отинійською селищною радою як суміжним землекористувачем, що є складовою кадастрової зйомки (т. 1, а.с. 7).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи викопіювань з Генерального плану забудови смт. Отинія, затвердженого рішенням виконавчого комітету Отинійської селищної ради народних депутатів від 03.03.1994 року №16, поблизу будинковолодіння по АДРЕСА_1 між АДРЕСА_1 та Свободи під номером 38 запроектовано будівництво 40-квартирного житлового будинку.

Однак, судом першої інстанції вірно зазначено, та вбачається з Плану, що трохи нижче та лівіше від першого місця під №38 зображені вже збудовані житлові будівлі №38.

Сама ж спірна ділянка також відмічена як чагарники і резервна територія будівництва (т. 1, а.с. 11-13а, 130-133, 134, 136, 179-180).

При цьому матеріалами справи встановлено, що на ній вже збудовані житлові будинки, у тому числі й будинок позивача, і правомірність зведення таких відповідачем не спростовувалася.

Таким чином, твердження представників відповідача, що технічна документація позивача не відповідає вимогам Генеральному плану смт. Отинія саме у зв`язку з проектуванням на даному місці багатоквартирного будинку, не знайшла свого підтвердження, і не відображена прямо в оскаржуваному рішенні.

Даних про те, що на такій ділянці містяться нежилі чи промислово-виробничі будівлі Генеральний план також не містить. Що спростовує доводи апелянта про те, що на ній правомірно знаходяться гаражі, власники яких використовують їх безперервно, відкрито, добросовісно більше 30-40 років.

Щодо того, що рішенням Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області від 10 жовтня 2007 року №297-9/2007 «Про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки» громадянам: ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів по вулиці Свободи із земель запасу (землі вулиці, набережної площі), то суд зазначає, що цим же рішенням було зобов`язано виготовити проект землеустрою протягом 3-х місяців та заборонено приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї та державної реєстрації (т. 1, а.с. 51, 75, 83, 90, 96, 107, 109, 223). Однак, доказів виготовлення у встановлений строк проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів по вулиці Свободи, документів про право власності на неї, матеріали справи не містять.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові від 30.05.2018 року у справі №826/5737/16 Великою Палатою Верховного Суду, надання дозволу уповноваженим органом на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про передачу її у власність або в користування, а направлене на ідентифікацію земельної ділянки, яка в подальшому може стати предметом передачі.

Крім того, ділянка, на яку претендує позивач, знаходиться по АДРЕСА_1 , а не Свободи, як зазначено в цьому рішенні.

Щодо посилання в рішенні органу місцевого самоврядування на відсутність погодження меж земельної ділянки Отинійською селищною радою як суміжним землекористувачем, то місцевим судом вірно зазначено, що таке не може бути підставою відмови в затвердженні технічної документації, передбаченою частинами 8 і 10 статті 186 ЗК України.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що мотиви, з яких відповідач відмовив ОСОБА_1 у наданні спірної земельної ділянки, наведені у його рішенні 08 грудня 2022 року №767-26/2022, не можуть бути визнані законними і обґрунтованими. А тому таке підлягає скасуванню.

Разом з тим, що стосується висновку суду першої інстанції про зобов`язання Отинійську селищну раду Коломийського району Івано-Франківської області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 10.11.2022 року №М-300/08-08 та від 06.12.2022 року №М-356/08-06 про затвердження технічної документації із землеустрою, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно вимог ч. 2 ст. 118, п. 5 ч. 5 ст. 186 ЗК України рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову приймає відповідний орган місцевого самоврядування.

Отже суд першої інстанції помилково не врахував, що повноваження селищної ради щодо винесення вмотивованого рішення на підставі оцінювання вказаної технічної документації, переданої на її розгляд, є дискреційним та належить до її виключної компетенції.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Здійснюючи судочинство, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово аналізував межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 17 грудня 2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» («Pedersen and Baadsgaard v. Denmark», заява №49017/99) зазначено, що, здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, відміняти замість нього рішення, яке визнається протиправним, приймати інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

З огляду на вищезазначене, дискреційними є такі повноваження, у межах яких норма права допускає кілька варіантів поведінки суб`єкта владних повноважень у кожній конкретній ситуації та встановлених обставинах справи, кожна з яких буде правомірною.

У справі, що переглядається, селищною радою в межах своєї компетенції забезпечено у межах встановленого строку прийняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача про технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у натурі (на місцевості), прийнято рішення про відмову у затвердженні такої технічної документації, підставою для відмови зазначено, зокрема, невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генерального плану населеного пункту.

Тобто органом місцевого самоврядування фактично було надано правову оцінку вказаним заявам, досліджено такі і прийнято по суті одне з можливих рішень передбачених ч. 2 ст. 118 ЗК України.

Однак суд першої інстанції наведеного не врахував, а тому рішення Коломийського міськрайонного суду від 25 серпня 2023 року в частині часткового задоволення позовних вимог про зобов`язання вчинити певні дії зобов`язати Отинійську селищну раду Коломийського району Івано-Франківської області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 10.11.2022 року №М-300/08-08 та від 06.12.2022 року №М-356/08-06 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:004:0114, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні таких вимог.

Згідно ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином з огляду на часткове задоволення апеляційної скарги, з ОСОБА_1 на користь Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області слід стягнути 1610 грн. 40 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Доводи апелянта про те, що місцевий суд безпідставно стягнув з відповідача судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 1073,60 грн., безпідставні, оскільки позов правомірно задоволено в частині однієї вимоги немайнового характеру, і апеляційним судом в цій частині залишено без змін.

Додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Про це зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 липня 2023 року у справі №904/8884/21 (провадження №12-39гс22).

Оскільки рішення Коломийського міськрайонного суду від 25 серпня 2023 року скасовано в частині часткового задоволення позовних вимог про зобов`язання вчинити певні дії, і в такій вимозі відмовлено, стягнуті додатковим рішенням Коломийського міськрайонного суду від 22 вересня 2023 року з Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції необхідно перерозподілити пропорційно до задоволених позовних вимог.

Відтак, таке додаткове рішення Коломийського міськрайонного суду від 22 вересня 2023 року слід змінити, стягнути з Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 5000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 25 серпня 2023 року в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області про зобов`язання вчинити певні дії зобов`язати Отинійську селищну раду Коломийського району Івано-Франківської області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 10.11.2022 року №М-300/08-08 та від 06.12.2022 року №М-356/08-06 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:004:0114, - скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні таких вимог.

В решті рішення Коломийського міськрайонного суду від 25 серпня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області (, адреса: вул. Шевченка, 2, селище Отинія Коломийського району Івано-Франківської області) 1610 (одну тисячу шістсот десять) грн. 40 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Додаткове рішення Коломийського міськрайонного суду від 22 вересня 2023 змінити, стягнути з Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області (, адреса: вул. Шевченка, 2, селище Отинія Коломийського району Івано-Франківської області) на користь ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: В.М. Барков

І.В. Бойчук

Повний текст постанови складено 06 грудня 2023 року.