Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/717/23
Провадження № 2/382/295/23
У Х В А Л А

05 червня 2023 року м. Яготин

Суддя Яготинського районного суду Київської області Нарольський М. М., перевіривши матеріали справи № 382/717/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права у користуванні нерухомим майном шляхом виселення та зобов`язання не чинити перешкод в користуванні нерухомим майном,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 відповідно до вимог якого просить:

- усунути перешкоди в користуванні належним позивачці на праві приватної власності житловим та нежитловими приміщеннями шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення;

- зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не чинити перешкод ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у користуванні її власністю житловим будинком та складових частин вказаного нерухомого майна - господарських будівель та споруд: прибудова літ. а; сарай літ. Б; убиральня літ. В; огорожа літ. N-N1, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання вільного доступу до житлового будинку та складових частин вказаного нерухомого майна та надати ОСОБА_1 ключі від житлового будинку, та всіх приміщень складових частин вказаного нерухомого майна - господарських будівель та споруд.

Вивчивши матеріали позовної заяви суддею встановлено, що позовну заяву подано без дотримання вимог встановлених ст. ст. 175, 177 ЦПК України, що є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України «Про судовий збір», яким визначаються правові засади справляння судового збору та звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

В даній позовній заяві позивачкою заявлено дві вимоги немайнового характеру, тому позивачці необхідно сплатити судовий збір в сумі 2 147,20 грн.

В порушення вищезазначених вимог до матеріалів позову надано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Отже позивачці необхідно доплатити судовий збір у розмірі 1073,60 грн та надати до суду документ, що підтверджує сплату судового збору.

Також, згідно із ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В позовній заяві зазначено, що позивачка набула право приватної власності на будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину, а відповідач чинить їй перешкоди у користуванні її майном.

Однак, у позовній заяві не викладені обставини вчинення відповідачем - ОСОБА_2 перешкод у користуванні майном позивачці - ОСОБА_1 , не зазначені докази, що підтверджують ці обставини. При цьому, додана до позову довідка органу поліції складена по зверненню ОСОБА_3 , а не позивачки. Позивачка також не зазначає коли та за яких обставин відповідач вселився в приміщення (проживав, користувався тощо).

Тож у позовній заяві не викладені обставини, якими обґрунтовано заявлені вимоги, не зазначені докази, що підтверджують вказані позивачкою обставини.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно із ч. 5 ст. 95 ЦПК України, учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

В порушення зазначених норм, позивачкою не зазначено про наявність у неї або іншої особи оригіналів письмових доказів, не зазначено які докази не можуть бути надані.

Недотримання обов`язкових вимог до змісту позовної заяви є перешкодою до відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 185 ЦПК України).

При цьому, надання позивачу строку для усунення недоліків необхідно розглядати не як перешкоджання доступу до правосуддя? а як дотримання чинного законодавства України, адже практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 року у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), від 30.05.2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України"(заява № 18389/03) зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним залишити заяву без руху, надавши позивачці строк для усунення недоліків шляхом її приведення у відповідність до положень чинного законодавства, надання відповідних документів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права у користуванні нерухомим майном шляхом виселення та зобов`язання не чинити перешкод в користуванні нерухомим майном, залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків 10 днів з дня отримання цієї ухвали.

Повідомити позивачку про необхідність усунення недоліків шляхом направлення їй копії даної ухвали та роз`яснити, що у разі не виправлення недоліків до вказаного терміну позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Нарольський