ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/437/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді: Котвицького В.Л.,

за участю:

секретаря судового засідання: Яценка Ю.О.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у березні 2021 року відповідач взяв у нього в борг грошові кошти в розмірі 150 000,00 доларів США, з терміном повернення до 01.07.2022, про що відповідач власноручно написав розписку.

Крім того, 23.04.2021 відповідач взяв у позивача в борг грошові кошти в розмірі 30 000,00 доларів США, з терміном повернення до 01.07.2022, про що відповідач власноручно написав розписку.

Також, відповідач 10.12.2021 надав позивачу письмове зобов`язання щодо повернення всієї суми заборгованості у строк до 28.12.2021, проте вказані кошти в обумовлений строк відповідачем позивачу повернуто не було.

На підставі чого, позивач звернувся до суду та просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за договором позики на загальну суму 180 000,00 доларів США та 3% річних у сумі 4956,16 доларів США.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 19.12.2022 відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено її підготовчий розгляд.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.03.2023 закрито підготовчий розгляд, призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача просив суд про задоволення вимог позову у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов до суду не подав.

Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що у березні 2021 року відповідач взяв у нього в борг грошові кошти в розмірі 150 000,00 доларів США, з терміном повернення до 01.07.2022, про що відповідач власноручно написав розписку.

Крім того, 23.04.2021 відповідач взяв у позивача в борг грошові кошти в розмірі 30 000,00 доларів США, з терміном повернення до 01.07.2022, про що відповідач власноручно написав розписку.

Також, відповідач 10.12.2021 надав позивачу письмове зобов`язання щодо повернення всієї суми заборгованості у строк до 28.12.2021, проте вказані кошти в обумовлений строк відповідачем позивачу повернуто не було.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості .

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Вказані договори позики було укладено сторонами відповідно до вимог діючого законодавства, підписано відповідачем. Вказані договори не визнано недійсними і є чинними на момент розгляду справи.

Відповідно до Правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 18.09.2013 (справа №6-63цс13) щодо застосування норм права, яка згідно з чинним цивільним процесуальним законодавством має ураховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Верховний Суд України дійшов аналогічних висновків за результатами перегляду справ №6-50цс16, №6-1967цс15.

За правилом ч.2, 3 ст.545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Правовий аналіз ст.545 ЦК України дає підстави вважати, що держатель оригінала боргового документа є належним кредитором у зобов`язанні, на підтвердження виникнення якого наданий такий борговий документ.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В даному конкретному випадку договори позики - боргові документи, укладені між позивачем та відповідачем у справі на підтвердження прийняття зобов`язання за договором позики, свідчать про існування правовідносин за договорами позики між сторонами у справі.

Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідача перед позивачем, відповідач має заборгованість за договорами позики на загальну суму 180 000,00 доларів США та нараховані 3% річних у сумі 4956,16 доларів США;

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

На підставі вказаного та керуючись положеннями Цивільного Кодексу України, проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та про можливість їх задоволення.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 12 405,00 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати у справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,76, 81,133, 280 ЦПК України , ст. ст. 625,1049,1050 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий) на користь ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість за договорами позики в розмірі 180 000,00 доларів США та 3 % річних у розмірі 4 956,16 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий) на користь ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 12 405,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дарницький районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 06.06.2023.

Суддя В.Л. Котвицький