Справа № 734/985/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2023 р.

смт Срібне

Срібнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Ходіч В.М.,

з участю секретаря - Гриценко А.М.,

представника позивача - адвоката Сиченка М.О.,

представника відповідача - адвоката Клименко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Срібне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голяченко Марія Василівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голяченко Марія Василівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини посилаючись на те, що приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 6,03 га, кадастровий номер: :03:001:0002, яка розташована в с.Карпилівка Срібнянського району Чернігівської області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Ще за життя вона склала заповіт (посвідчений державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори, 13.07.2019 року, реєстровий №1-697), відповідно до якого вона є спадкоємцем належного спадкодавиці майна - земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 6,03 га, кадастровий номер: :03:001:0002, розташованої в с.Карпилівка Срібнянського району Чернігівської області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Позивач до 24.02.2022 року знімала кімнату у ОСОБА_3 , що знаходиться по АДРЕСА_1 та проживала за вказаною адресою. Позивач пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. Даний строк вона пропустила і не змогла звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як вважає з поважних причин, оскільки ій не було відомо про факт існування заповіту на її ім`я, а також повномасштабна агресія російської федерації відносно України призвела до руйнування звичного перебігу життя, вважає дану причину поважною, а тому просить визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Представник позивача - адвокат Сиченко М.О. у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з вищевказаних підстав.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Клименко А.В. у судовому засіданні вимоги позивача не визнали та вказали, що у позивача було достатньо часу для подання заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини, оскільки вона ще до смерті спадкодавиці була належно обізнана про наявність заповіту на її ім`я, позивачу було відомо про факт смерті ОСОБА_3 ще у травні 2022 року, а її посилання на необізнаність про наявність спадкового майна та на військову агресію росії на території України не є підставами для визнання поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Просять відмовити у задоволенні позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голяченко Марія Василівна, у судове засідання не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, у наданих суду письмових поясненнях зазначила, що спадкова справа після померлої ОСОБА_3 була відкрита 24.06.2022 року на підставі заяви про прийняття спадщини двоюрідного брата померлої: ОСОБА_2 , який є спадкоємцем за правом представлення. При відкритті спадкової справи після смерті ОСОБА_3 було встановлено наявність заповіту, складеного померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідченого державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори, за реєстровим №1-697. 29.07.2022 року нотаріусом Голяченко М.В. була отримана належним чином засвідчена копія вказаного заповіту, встановивши спадкоємця за заповітом нотаріус вчинила всі дії для належного повідомлення ОСОБА_1 про спадщину за заповітом, але в телефонній розмові позивач зазначила, що вона обізнана про смерть ОСОБА_3 та існування заповіту та не знає як використати їй цей спадок. 3-тя особа у своїх письмових поясненнях звертає увагу на те, що для складення заповіту заповідач обов`язково зазначає у заповіті дату народження, прізвище, ім`я, по батькові особи, на ім`я якої складає заповіт, таку інформацію заповідач могла отримати лише від ОСОБА_1 . Крім цього, вона письмово повідомляла ОСОБА_1 про заведення спадкової справи, а тому відсутні підстави вважати, що позивач не була обізнана про існування на її ім`я заповіту. В період з 24.06.2022 року по 13.03.2023 року жодної заяви від інших спадкоємців подано не було.

Допитаний у судовому засіданні на підставі ст.92 ЦПК України ОСОБА_2 як свідок показав, що померла ОСОБА_3 є його двоюрідною сестрою, з якою він підтримував родинні стосунки, сестра проживала одиноко і йому було відомо про проживання у одній із кімнат квартири ОСОБА_3 квартирантки ОСОБА_1 , з якою померла перебувала у дружніх стосунках. Ще у 2019 році сестра з ним погодила написання заповіту на належну їй земельну ділянку на ОСОБА_1 за умови, що та за нею догляне, тобто, про наявність заповіту на ім`я ОСОБА_1 , остання була обізнана ще у 2019 році. Про смерть ОСОБА_3 позивачу стало відомо ще у травні 2022 року, оскільки саме її чоловік знайшов померлу у її квартирі. У червні 2022 року він просив ОСОБА_1 приїхати у квартиру померлої сестри та забрати свої речі, а тому вони зустрічалися і при цьому вели розмову про заповіт на ім`я позивача, якій достовірно було відомо про його існування. Також, він особисто повідомив ОСОБА_1 про свій намір прийняти спадщину після померлої.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні повністю підтвердили покази дані у судовому засіданні як свідка ОСОБА_2 .

Заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 протягом значного часу знімала кімнату по АДРЕСА_1 та проживала за вказаною адресою, власником якої була ОСОБА_3 , яка померла приблизно 01 травня 2022 року.

Згідно заповіту від 13 липня 2019 року, посвідченого державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори, реєстровий №1-697, ОСОБА_1 є спадкоємцем належного спадкодавиці майна - земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 6,03 га, кадастровий номер: :03:001:0002, розташованої в с.Карпилівка Срібнянського району Чернігівської області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства.

24 червня 2022 року як двоюрідний брат померлої ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Голяченко М.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті його двоюрідної сестри за правом представлення, у зв`язку з чим була заведена спадкова справа.

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 24 червня 2022 року, сформованої приватним нотаріусом Голяченко М.В. у зв`язку з відкриттям спадкової справи, за вказаними параметрами запиту у спадковому реєстрі було виявлено заповіт, посвідчений 13 липня 2019 року державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Ткач Т.В. за реєстровим номером 1-697, який є чинним.

13 березня 2023 року позивач ОСОБА_1 подала заяву до Київського міського нотаріального округу із наміром прийняти спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). У зв`язку з воєнним станом, введеним на території України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 і який діє і досі, та на підставі п.3 Постанови Кабінету Міністрів України №164 від 28.02.2022 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (зі змінами та доповненнями) встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці.

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Разом з тим, частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Звертаючись до суду із даним позовом, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 вказувала на необізнаність про факт існування заповіту на її ім`я та на повномасштабну агресію російської федерації відносно України, яка призвела до руйнування звичного перебігу життя.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши всі фактичні обставини.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов`язками щодо предмета спору, а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти застосуванню таких прав та виконанню обов`язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вимогами частини третьої статті 12 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів того, що по 04 березня 2023 року їй не було відомо про існування заповіту на її ім`я, а також доказів того, що повномасштабна агресія російської федерації відносно України в указаний період призвела до руйнування звичного перебігу її життя і саме це було пов`язано з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку із чим позивач не виконала свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які посилалася як на підставу своїх вимог і заперечень.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку, а тому суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як незнання про існування заповіту, повномасштабну агресію російської федерації відносно України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-89, 141, 258-268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голяченко Марія Василівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Суддя В.М. Ходіч