Справа № 303/6434/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 листопада 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого Джуги С.Д.

суддів Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.

з участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 листопада 2022 року у складі судді Куцкіра Ю.Ю., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат у відповідності до ст.625 ЦК України,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2022 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та індексу інфляції у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Позов мотивовано тим, що 26.05.2016 року позивач та відповідач уклали договір позики, згідно якого позивач отримав 35 000 доларів США. Станом на дату повернення боргу 26.05.2017 року еквівалент суми боргу складав 910 000 гривень. Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 14.12.2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 у справі №303/3498/17 було задоволено та стягнуто з останнього суму боргу у розмірі 910 000 гривень. 03.04.2018 року ухвалою Мукачівського міськрайонного суду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі №303/3498/17 було залишено без розгляду. На даний час, рішення суду не виконане і відповідач продовжує користуватися коштами.

За вказаних обставин позивач просив суд стягнути заборгованість на свою користь з відповідача за період з 26.05.2017 року по 15.09.2022 року 3% річних у розмірі 144 951,78 гривень та 625 428,39 гривень інфляційних втрат.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 листопада 2022 року заявлений позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за період з 15.09.2019 року по 15.09.2022 року у розмірі 444 784 (чотириста сорок чотири тисячі сімсот вісімдесят чотири) гривні 82 копійки, з яких: 362 810 (триста шістдесят дві тисячі вісімсот десять) гривень 03 копійки - інфляційні втрати та 81 974 (вісімдесят одну тисячу дев`ятсот сімдесят чотири) гривень 79 копійок - 3% річних та судовий збір у розмірі 4 448 (чотири тисячі чотириста сорок вісім) гривень 29 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, як такого, що постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не взяв до уваги зміни, що були внесені законодавцем до ЦК України, яким врегульовано спірні правовідносини. Зокрема, визначаючи період стягнення інфляційних втрат та 3% річних за час прострочення виконання зобов`язання, судом не враховано встановлене п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України обмеження з 24 лютого 2022 року щодо нарахування платежів, сплата яких передбачена статтею 625 цього кодексу та присуджено до стягнення з відповідача інфляційні втрати і 3% річних із 15 вересня 2019 року по 15 вересня 2022 року.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду не надходив.

Представник позивача адвокат Колотуха І.О. в судовому засіданні просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Апелянт в судове засідання не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлений. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у його відсутності.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенні з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи установлено, що заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 14.12.2017року позов представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 910 000 гривень (а.с.4,5).

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 03.04.2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 14.12.2017 року залишено без розгляду (а.с.6).

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 04.06.2018 року встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання ним зобов`язань, покладених на нього відповідно до виконавчого листа №303/3498/17 (а.с.8-10).

Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до статей 526, 525, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 19.06.2019 № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19), від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18). від 19.06.2019 у справі № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) викладено висновки щодо застосування положень ст 625 ЦК України. Вказано, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань. Грошові зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач не виконує рішення суду від 14 грудня 2017 року, яким з нього стягнуто на користь позивача борг за договором позики в розмірі 910 000 гривень та дійшов обґрунтованих висновків про наявність підстав передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України для стягнення з відповідача інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з періодом за який стягнено інфляційні втрати та 3% річних на користь позивача.

Судом першої інстанції інфляційні втрати та 3% річних стягнуті за період з 15.09.2019 року по 15.09.2022 року

Однак, судом не враховано, що з 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово продовжувався і діє на даний час.

15 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану». Відповідно до ч.3 Закону України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України» та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до п.2) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України ( Відомості РУ, 2003, №40-44, ст.356) доповнено пунктами 18 і 19.

Згідно п.18 зазначеного розділу у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальником було надано кредит ( позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем) позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка ( штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином інфляційні втрати та 3% річних підлягають стягненню з відповідача за період з 15.09.2019 року по 23.02.2022 року включно, що становить 185 920, 11 грн.- інфляційні втрати, 66 791, 51грн.- 3% річних. В цій частині доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням наведеного рішення суду першої інстанції підлягає зміні, другий абзац резолютивної частини рішення необхідно викласти в іншій редакції, виходячи із задоволення заявлених вимог про стягнення з відповідача вище вказаних сум період з 15.09.2019 року по 23.02.2022 року. В решті рішення суду підлягає залишенню без мін.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 листопада 2022 року змінити.

Другий абзац резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції:

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за період з 15.09.2019 року по 23.02.2022 року у розмірі 242 711,62 (двісті сорок дві тисячі сімсот одинадцять) гривні 62 копійки, з яких: 185 920 (сто вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот двадцять) гривень 11 копійок - інфляційні втрати та 66 791 (шістдесят шість тисяч сімсот дев`яносто одну) гривню 51 копійку - 3% річних. В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 04 грудня 2023 року.

Головуючий:

Судді: