ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача - Никифоряка Л.П.,

суддів - Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, в якій подано клопотання представником ОСОБА_1 - адвокатом Борисенком Владиславом Анатолійовичем про ухвалення додаткового рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (далі - КП «Дніпроводоканал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що КП «Дніпроводоканал» надає відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, відповідачі не сплачують послуги, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість в розмірі 34 472,41 грн, яка складається із: основного боргу, який виник за період з 01 січня 2000 року по 31 жовтня 2021 року в розмірі 34 472,41 грн; інфляційного збільшення в розмірі 6 552,53 грн; 3 % річних в розмірі 875,31 грн.

Ураховуючи викладене, позивач виклав вимогу про солідарне стягнення з відповідачів на його користь заборгованості з оплати послуг водопостачання та водовідведення в розмірі 34 472,41 грн та судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2023 року позовні вимоги КП «Дніпроводоканал» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КП «Дніпроводоканал» заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення в розмірі 15 576,01 грн, 3 % річних в розмірі 467,28 грн та інфляційне збільшення в розмірі 5 471,65 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2023 року скасовано.

У задоволенні позовних вимог КП «Дніпроводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення відмовлено.

Змінено розподіл судових витрат, які покладено на позивача.

Стягнуто з КП «Дніпроводоканал» на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 3 405,00 грн.

27 жовтня 2023 року до Дніпровського апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Борисенка В.А. про ухвалення додаткового рішення, яке обґрунтовано тим, що судом апеляційної інстанції при ухваленні судового рішення не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, що складаються із витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 334,80 грн, понесених у суді першої та апеляційної інстанції.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Враховуючи, що рішення у справі ухвалено судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи - в письмовому провадженні, а тому розгляд клопотання про ухвалення додаткового рішення у даній справі слід проводити у такому ж порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити та ухвалити у справі додаткове судове рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 141 ЦПК України закріплено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є:надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15, провадження № 14-280цс18).

Встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу адвокат Борисенко В.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надав: договір про надання правової (професійної правничої допомоги) від 23 жовтня 2020 року з додатком, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Борисенко і Партнери»; акт наданих послуг від 20 березня 2023 року; акт наданих послуг від 26 жовтня 2023 року (а.с.105-111, 246 т.1).

Відповідно до пункту 4.1 договору від 23 жовтня 2020 року вартість послуг (гонорар) за цим договором визначається згідно з погодинними ставками, вказаними у додатку до цього договору.

Згідно акту наданих послуг від 20 березня 2023 року адвокатське об`єднання надало клієнту правову допомогу, яка включає перелік виконаних робіт, а саме: ознайомлення з матеріалами справи тривалістю 1 год. вартістю 1 900,00 грн; складання та подання відзиву тривалістю 3 год. вартістю 5 700,00 грн; участь в судовому засіданні 05 вересня 2022 року тривалістю 1 год. вартістю 2 400,00 грн; складання та подання заперечення тривалістю 2 год. вартістю 4 800,00 грн; складання та подання додаткових пояснень тривалістю 2 год. вартістю 4 800,00 грн; участь в судовому засіданні 09 березня 2023 року тривалістю 2 год. вартістю 2 400,00 грн; а всього на 22 000,00 грн.

Згідно акту наданих послуг від 26 жовтня 2023 року адвокатське об`єднання надало клієнту правову допомогу, яка включає перелік виконаних робіт, а саме складання та подання апеляційної скарги. Загальна вартість наданої допомоги склала 7 200,00 грн з розрахунку: 2 400,00 грн х 3 години витраченого часу. Сторони погодили, що не мають претензій одна до одної.

Отже, зазначене підтверджує фактичне здійснення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції.

06 листопада 2023 року від КП «Дніпроводоканал» надійшли заперечення на клопотання про ухвалення додаткового рішення, які обґрунтовані тим, що адвокатом не надано доказів, що свідчать про оплату гонорару ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції. Також вказано, що витрати є неспівмірними складності справи, оскільки справа про стягнення заборгованості по сплаті комунальних послуг не відноситься до категорії складних справ, не обтяжена кількістю доказів, які б потребували вивчення, відтак, не є складною і підготовка до її розгляду, оскільки явно не потребувала значних затрат часу та зусиль професійного адвоката. На підставі викладеного, позивач просить відмовити в задоволенні клопотання про ухвалення додаткового рішення.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 21 квітня 2021 року у справі № 488/1363/17 (провадження № 61-11991св20) та від 26 січня 2022 року у справі № 127/1415/20 (провадження № 61-6878св21).

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Проаналізувавши доводи письмових заперечень КП «Дніпроводоканал» щодо розподілу судових витрат на правову допомогу, апеляційний суд не приймає їх до уваги, оскільки вони ґрунтуються виключно на незгоді заявника із визначеним розміром понесених витрат на правову допомогу, при цьому КП «Дніпроводоканал» належним чином не доведено та не обґрунтовано неспівмірність таких витрат.

При цьому апеляційний суд враховує висновки суду першої інстанції, викладені в додатковому рішенні від 19 червня 2023 року про те, що справа про стягнення заборгованості по сплаті комунальних послуг не відноситься до категорії складних справ, не обтяжена кількістю доказів, які б потребували вивчення, відтак, не є складною і підготовка до її розгляду, оскільки явно не потребувала значних затрат часу та зусиль професійного адвоката. Так, як зазначено в акті наданих послуг від 20 березня 2023 року адвокатом витрачено 1 годину на ознайомлення з матеріалами справи, при цьому, з матеріалів справи вбачається, що адвокат ознайомився з 26 аркушами справи, що вочевидь не вимагає часових затрат для ознайомлення з нею. Також завищеними є витрати професійним адвокатом 3 годин для підготування відзиву на позов на 4 аркушах, один з яких перелік учасників справи. Окрім того, у вказаному акті зазначено, що адвокат брав участь у судовому засіданні тривалістю годину 05 вересня 2022 року. Однак, з журналу судового засідання встановлено, що засідання тривало 8 хвилин та в ньому було оголошено перерву до 21 жовтня 2022 року за клопотанням представника Борисенка В.А .

Враховуючи викладене, суд вважав обґрунтованими судові витрати ОСОБА_1 на професійну правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

З огляду на зазначене, апеляційний суд приходить до висновку про доведеність ОСОБА_1 понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції в розмірі 12 334,80 грн, з урахуванням суми, яку суд першої інстанції визнав обґрунтованою, за винятком суми стягнутої додатковим рішенням (10 000,00 - 4 865,20 = 5 134,80 + 7 200,00 = 12 334,80), та їх співмірність складності справи та виконаним адвокатом обсягу роботам, часу, виплаченого гонорару.

Ураховуючи, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, а рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, однак питання щодо розподілу судових витрат, понесених відповідачем ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу під час перегляду справи у суді першої та апеляційної інстанції, не вирішено, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Борисенка В.А. та ухвалення додаткового судового рішення у справі.

Керуючись статтями 141, 270, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Борисенка Владислава Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 334,80 грн.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2023 року.

Судді: