Справа № 299/4081/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 травня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.,

суддів : Фазикош Г.В., Готри Т.Ю.

з участю секретаря: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою громадянина Угорщини ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 березня 2020 року у складі судді Дергачової Н.В., у справі за позовом громадянина Угорщини ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Держмитслужби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, про усунення перешкод у здійсненні права власності, -

встановив:

У грудні 2019 року громадянин Угорщини ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Закарпатської митниці ДФС про усунення перешкод у здійсненні права власності.

Позов мотивовано тим, що 28.08.2017 інспектором Закарпатської митниці ДФС щодо громадянина ОСОБА_3 був складений протокол № 2831/30500/17 про порушення митних правил за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст. 483 ч. 1 МК України, у порядку ст. 511 МК України були тимчасово вилучені автомобіль марки «Iveco Dally», 2000 року випуску, реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , і технічний паспорт транспортного засобу від 28.08.2015 НОМЕР_3 . Власником указаного автомобіля є позивач.

18.03.2018 позивач звернувся до Державної фіскальної служби України із заявою щодо повернення йому вилученого автомобіля, у чому листом від 06.04.2018 № 5093/Я/99-99-20-02-02-14 йому було відмовлено, оскільки за результатом розгляду Ужгородським міськрайонним судом справи про порушення митних правил № 2831/30500/17 рішення щодо вилучених речей не було прийняте, матеріали справи були передані до Виноградівського відділення поліції, а з питанням про повернення транспортного засобу слід звернутися безпосередньо до керівника регіональної митниці.

17.04.2018 позивач звернувся з цим питанням до Закарпатської митниці ДФС, на що листом від 05.05.2018 № 327/29/07-70-03.6 отримав відповідь про те, що вирішення питання залежить від результату кримінального провадження, відкритого Виноградівським відділенням поліції.

У справі № 299/225/18 ухвалою Виноградівського районного суду від 02.02.2018 слідчому слідчого відділення Виноградівського відділення поліції було відмовлено в клопотанні про накладення арешту на вказаний вище автомобіль, а ухвалою цього ж суду від 15.02.2019 слідчому було відмовлено в наданні тимчасового доступу до автомобіля.

Водночас ухвалою Виноградівського районного суду від 15.02.2019 у справі № 299/225/18 ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність органу досудового розслідування. При цьому, судом було констатовано, що рухоме майно було вилучене співробітниками Закарпатської митниці ДФС, а право позивача щодо розпорядження автомобілем у рамках кримінального провадження не обмежувалося.

На чергове звернення представника позивача Закарпатська митниця ДФС листом від 29.03.2019 № 07-70-20-34/4461-48/07-70/АДВ знову повідомила про перебування справи в провадженні Виноградівського відділення поліції та про відсутність даних про її результат.

Дії відповідача, який не повертає власнику вилучений автомобіль, не відповідають вимогам закону.

Так, за приписами ст.ст. 283, 284 КУпАП, ст. 527 ч. 1 МК України, у разі передачі матеріалів справи про порушення митних правил органу досудового розслідування судом виноситься постанова про закриття справи, а також вирішується питання про вилучені речі та документи. Всупереч цим вимогам закону, Ужгородський міськрайонний суд передаючи справу органу досудового розслідування не прийняв рішення про її закриття та не вирішив питання про вилучені речі і документи.

За таких обставин відповідач вважає, що вилучений у справі про митне правопорушення автомобіль повинен перебувати на складі митниці до завершення досудового розслідування. Автомобіль після вилучення був поміщений на митний склад поста «Неветленфолу». Виноградівський районний суд листом від 10.04.2019 № 76 повідомив, що заходи забезпечення кримінального провадження щодо автомобіля марки «Iveco Dally», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , не застосовувалися.

У роз`ясненні постанови Ужгородського міськрайонного суду від 20.12.2017 у справі про порушення митних правил № 2831/30500/17 позивачу ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 07.05.2019 було відмовлено.

Скаргу на постанову Ужгородського міськрайонного суду від 20.12.2017 у справі про порушення митних правил № 2831/30500/17 позивачу було повернуто постановою Закарпатського апеляційного суду від 09.09.2019 через те, що позивач не є належним суб`єктом оскарження.

Провадження в справі № 260/1100/19 за адміністративним позовом до Закарпатської митниці ДФС про зобов`язання повернути транспортний засіб з митного складу було закрите Закарпатським окружним адміністративним судом ухвалою від 22.12.2019, оскільки справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відтак, позивач звертається із зазначеним позовом в порядку цивільного судочинства на захист свого права власності на автомобіль.

Посилаючись на ці обставини, вказуючи на порушення відповідачем, який відмовляє в поверненні вилученого автомобіля, права власності позивача на рухоме майно, ґрунтуючись на нормах ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 321, 391 ЦК України щодо захисту права власності позивач громадянин Угорщини ОСОБА_2 просив зобов`язати Закарпатську митницю ДФС () усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні власником належним йому рухомим майном та повернути громадянину Угорщини ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) належний йому автомобіль марки «Iveco Dally», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , 2000 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , і технічний паспорт цього транспортного засобу від 28.08.2015 НОМЕР_3 .

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11.03.2020 у позові відмовлено.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 09 серпня 2021 року апеляційну скаргу громадянина Угорщини ОСОБА_1 задоволено частково, мотивувальну частину рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 березня 2020 року змінено, резолютивну частину рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 31 серпня 2022 року постанову Закарпатського апеляційного суду від 09 серпня 2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухваливши у справі нове рішення про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував обставини, які наведені в обґрунтування заявлених вимог, не дав їм належної правової оцінки та неправомірно відмовив у заявленому позові.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 27 січня 2021 року залучено Закарпатську митницю Держмитслужби до участі в справі як правонаступника Закарпатської митниці ДФС.

В судове засідання апелянт, його представник та представник третьої особи не з`явилися, про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України розглянута у їх відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи і підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає і підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що автомобіль марки «Iveco Dally», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , 2000 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який був вилучений у порядку ст.511 МК України на законних підставах зберігається на складах органів доходів і зборів у відповідності до п.6 ч.5 ст.238 МК України, оскільки провадження у справі про адміністративне правопорушення № 308/9806/17 на час вирішення справи не закрите, а остаточне рішення судом у цій справі ще не прийняте, відтак на час ухвалення рішення суд не може встановити ознаку протиправності дій відповідача, а тому відсутні правові підстави для повернення тимчасово вилученого автомобіля власнику, і, відповідно, для задоволення цього позову.

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, оскільки вони не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ч.1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Судом встановлено, що 28 серпня 2017 року на митному посту «Вилок» Закарпатської митниці ДФС щодо особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, громадянина ОСОБА_3 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , був складений протокол № 2831/30500/17 про порушення митних правил за фактом переміщення через митний кордон України автомобіля марки «Iveco Daіly», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , 2000 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , шляхом подання митному органу, як підстави для його переміщення підроблених документів, а саме доручення від 12 травня 2017 року № 34014/Н/522/2014 на право користування транспортним засобом, за ознаками порушення митних правил, передбаченого частиною першою статті 483 МК України (а. с. 7-8).

Власником автомобіля є громадянин Угорщини ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу

від 28 серпня 2015 року № НОМЕР_3 (а. с. 5, 6).

Автомобіль марки «Iveco Daіly», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , та оригінали технічного паспорта автомобіля від 28 серпня 2015 року НОМЕР_3 і доручення від 12 травня 2017 року № 34014/Н/522/2014 протоколом

від 28 серпня 2017 року № 2831/30500/17 про порушення митних правил тимчасово вилучені на підставі статті 511 МК України.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду від 20 грудня 2017 року у справі № 308/9806/17 з огляду на те, що у випадку, який розглядався, «прослідковується факт наявності ознак кримінального правопорушення, передбаченого статтею 358 КК України, підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів», визнано за необхідне матеріали справи про порушення митних правил відносно громадянина Угорщини ОСОБА_8 ( ОСОБА_7 ) за частиною першою статті 483 МК України передати до Виноградівського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області (а. с. 9-10).

Сформульоване рішення про закриття справи про порушення митних правил у постанові судді від 20 грудня 2017 року у справі № 308/9806/17 відсутнє, водночас у постанові вказано, що відповідно до ч.3 статті 467 МК України у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях правопорушника ознак порушення митних правил, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження, але не пізніше ніж через два роки з дня вчинення правопорушення.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду від 07 травня

2019 року у справі № 308/9806/17 відмовлено громадянину Угорщини ОСОБА_4 у роз`ясненні постанови судді Ужгородського міськрайонного суду від 20 грудня 2017 у цій справі (а. с. 20-21).

Постанова судді Ужгородського міськрайонного суду від 20 грудня 2017 року у справі № 308/9806/17 набрала законної сили. Апеляційну скаргу громадянина Угорщини ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діяв адвокат Бора Ю. В., на цю постанову повернуто скаржнику постановою Закарпатського апеляційного суду від 09 серпня 2019 року як особі, яка не є суб`єктом апеляційного оскарження постанови Ужгородського міськрайонного суду від 20 грудня 2017 року щодо ОСОБА_8 (а.с.22).

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду від 02 лютого 2018 року у справі № 299/225/18 відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 12 січня 2018 року за № 0000061 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України (а. с. 13).

Ухвалою встановлено, що слідчий просив накласти арешт на вилучений митницею в справі про порушення митних правил від 28 серпня 2017 року

№ 2831/30500/17 автомобіль марки «Iveco Daіly», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , що знаходиться на складі Закарпатської митниці ДФС і «є речовим доказом, об`єктом кримінально протиправних дій, набутий на підставі ймовірно підробленого свідоцтва».

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Бак М. Д.

від 15 лютого 2018 року у справі № 299/225/18 відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області про тимчасовий доступ до речі у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 12 січня 2018 року за № 0000061 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 статті 358 КК України (а. с. 14-15).

В ухвалі зазначено, зокрема, що клопотання вмотивовано тим, що «автомобіль виступає речовим доказом у кримінальному провадженні», а «стороною обвинувачення не обґрунтовано неможливість отримання доступу до автомобіля, що знаходиться на складі митниці, без застосування заходу забезпечення кримінального провадження».

Ухвалою іншого слідчого судді Виноградівського районного суду Леня В.В. від 15 лютого 2019 року у справі № 299/225/18 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність органу досудового розслідування (а.с.16,17).

Громадянин Угорщини ОСОБА_2 оскаржував бездіяльність органу досудового розслідування з тих мотивів, що йому протиправно не повертається вилучений митницею автомобіль марки «Iveco Daіly», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 28 серпня 2015 року № НОМЕР_3 і ключ запалювання до автомобіля, просив зобов`язати слідчого та посадову особу Закарпатської митниці ДФС повернути йому це майно. Суд в ухвалі зазначив, що вказане скаржником майно «не вилучалося слідчим у порядку та відповідно до статті 168 КПК України і на нього не накладався арешт відповідно до вимог статей 170-172 КПК України»; «враховуючи, що … скаржник не представив слідчому судді відомостей що майно, яке він просить суд зобов`язати слідчого повернути йому як законному власнику, є тимчасово вилученим майном у розумінні частини другої статті 167 КПК України, та (або) тимчасово вилученим майном у порядку частини першої статті 168 КПК України і як передане слідчому протоколом, слідчий суддя вважає що у задоволенні скарги слід відмовити». Поряд із цим, в ухвалі слідчого судді не зазначено, що вищевказані автомобіль і документи не визнавалися речовими доказами в кримінальному провадженні.

Доказів оскарження вказаних вище ухвал слідчих суддів у справі немає.

Листом від 29 березня 2019 року № 07-70-20-34/4461-48/07-70/АДВ Закарпатська митниця ДФС повідомила представника ОСОБА_1 адвоката

Бору Ю.В. про перебування автомобіля марки «Iveco Daіly», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , на складі митниці як вилученого в справі про порушення митних правил і про відсутність офіційної інформації від Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області щодо справи, яка була скерована до органу поліції Ужгородським міськрайонним судом (а.с.18).

Листом від 10 квітня 2019 року № 76 Виноградівський районний суд повідомив представника ОСОБА_1 адвоката Бору Ю. В. про те, що у період з 20 грудня 2017 року по 01 квітня 2019 року слідчими суддями суду не постановлялися ухвали про забезпечення кримінального провадження арештом чи тимчасовим доступом до транспортного засобу марки «Iveco Daіly», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 (а. с. 19).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року в адміністративній справі № 206/1100/19 за адміністративним позовом громадянина Угорщини ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про зобов`язання вчинити певні дії, яким позивач просив зобов`язати митницю повернути йому автомобіль марки «Iveco Daіly», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , і технічний паспорт на автомобіль від 28 серпня 2015 року № НОМЕР_3 , провадження закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, оскільки справу належить розглядати в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства (а. с. 22-25).

Закарпатська митниця Держмитслужби листом від 29 жовтня 2020 року № 27-08-2/77-20/24/7211 інформувала суд про те, що інформація про прийняте рішення в кримінальному провадженні № 0000061 до митниці не надходила, а у разі закриття кримінального провадження та отримання митницею матеріалів справи такі на підставі статті 522 МК України будуть скеровані до Ужгородського міськрайонного суду для прийняття рішення відповідно до статті 527 МК України (а. с. 119-120).

На запити апеляційного суду Сектор дізнання відділення поліції № 1 Берегівського районного відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області листом від 09 лютого 2021 року № 1209/106/27/2-2021 повідомив, що кримінальне провадження від 12 січня 2018 року № 0000061 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України, перебуває у провадженні сектору дізнання, провадиться досудове розслідування; у рамках провадження автомобіль марки «Iveco Daіly», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , і технічний паспорт на автомобіль від 28 серпня 2015 року № НОМЕР_3 , «речовими доказами не являться та не визнавались і будь-які постанови посадових осіб, які здійснювали та здійснюють досудове розслідування щодо визнання вказаних об`єктів речовими доказами в кримінальному провадженні відсутні»; «органом досудового розслідування в рамках кримінальне провадження № 0000061 від 12 січня 2018 року, не здійснювався тимчасовий доступ до вказаних речей та не накладався на них арешт» (а.с.153).

Кримінальне провадження від 12 січня 2018 року № 0000061 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, на момент ухвалення судом першої інстанції рішення(11 березня 2020 року) , не було закінчене.

На даний час за клопотанням прокурора ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28 вересня 2022 року вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За змістом статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Цивільне законодавство України визначає, що одним із способів захисту права власності є негаторний позов.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження

№ 14-181цс18), серед способів захисту речових прав цивільне законодавства виокремлює усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України). Вказаний спосіб захисту може бути реалізований шляхом подання негаторного позову.

Негаторний позов це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном.

Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод.

Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

За приписами статті 511 МК України товари це безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатися (частина перша); у разі виявлення порушення митних правил, передбаченого статтею 483 цього Кодексу, тимчасове вилучення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є обов`язковим (частина друга); у разі вчинення порушення митних правил особою, яка не має в Україні постійного місця проживання або адреси, допускається тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів у кількості, необхідній для забезпечення стягнення штрафу або вартості товарів, транспортних засобів відповідно до частини другої статті 541 цього Кодексу (частина третя).

Справа про порушення митних правил, передбачене статтею 483 МК України, розглядається районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею) (частина друга статті 522 МК України).

Якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування (стаття 253 КУпАП).

Згідно з МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі (частина перша статті 527, частина друга статті 528).

Статтею 284 КУпАП передбачено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено, що рішення про обмеження права власності на спірний автомобіль у встановленому законом порядку не вирішувалось ні у порядку кримінального ні у порядку цивільного судочинства.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав.

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів.

Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява

№ 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).

Матеріалами справи доведено, що власником спірного автомобіля є ОСОБА_2 . Доказів, які свідчать про визнання недійсними документів про право власності на вилучений автомобіль матеріали справи не містять і на наявність таких відповідач не посилався.

Відповідач Закарпатська митниця Держмитслужби не посилалась на наявність інших доказів правомірності утримання спірного автомобіля протягом тривалого періоду часу з 2017 року до вирішення та ухвалення судом рішення у цій справі.

З урахуванням наведених положень чинного законодавства та його системного тлумачення, Верховний Суд у постанові від 31.08.2022 року, якою скасував попередню постанову Закарпатського апеляційного суду від 09.08.2021 року та направив справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, зазначив, що тимчасове вилучення автомобіля, передбачене статтею 511 МК України, мало обмежуватись періодом розгляду протоколу про порушення митних правил, зазначених у протоколі про розгляд справи в суді, тобто 09 жовтня 2017 року, а з урахуванням конкретних обставин у цій справі про направлення матеріалів до слідчих органів за наявності ознак кримінального правопорушення, до вирішення заходів забезпечення кримінального провадження, за наявності для цього правових підстав, вирішення яких обмежено законом певними процесуальними строками.

Відповідно до частини третьої статті 467 МК України у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях правопорушника ознак порушення митних правил, адміністративні стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження, але не пізніше ніж через два роки з дня вчинення правопорушення.

З дня вчинення правопорушення у зв`язку з яким було тимчасово вилучено транспортний засіб та документи пройшло більше п`яти 5 років.

Судом при розгляді протоколу про порушення митних правил не було вирішено питання про закриття адміністративного провадження, та не було вирішено питання щодо правового статусу тимчасово вилученого спірного майна, як заходу для забезпечення матеріалів адміністративного провадження.

Матеріали справи також не містять доказів того, що автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, чи доказів про те, що він є предметом порушення митних правил у контексті статті 483 МК України, у зв`язку із наявністю ознак якої митницею був складений указаний протокол про порушення митних правил.

Більше того, на даний час кримінальне провадження від 12 січня 2018 року № 0000061 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28.09.2022 року закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Спірний автомобіль і надалі, у відсутності правових підстав, утримується відповідачем та не повертається його власнику - позивачу.

У постанові від 04 серпня 2022 року Верховний Суд вказав, що ефективним способом захисту порушеного права може бути усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження його майном, яке тривалий час утримується митницею без посилання на достатні законні підстави і докази для такого утримання.

У даній справі Верховний Суд також зазначив, що ОСОБА_2 вже звертався до суду в порядку адміністративного судочинства з вимогами до Закарпатської митниці про зобов`язання вчинити певні дії, у якому позивач просив зобов`язати митницю повернути йому автомобіль марки «Iveco Daіly», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , і технічний паспорт на автомобіль від 28 серпня 2015 року № НОМЕР_3 (справа № 206/1100/19), однак ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року провадження в адміністративній справі було закрито.

Закриваючи провадження у справі № 206/1100/19, суд вказав, що заявлений спір підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Отже закриття провадження у цивільній справі призведе до позбавлення позивача права на доступ до суду.

З огляду на вказані обставини, існування юрисдикційного конфлікту та імперативні положення частини п`ятої статті 170 КАС України, Верховний Суд вважає, що розгляд заявленого до вирішення у розглядуваній справі спору, має завершитися за правилами цивільного судочинства, що узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 12 червня 2019 року у справі № 370/1547/17.

Відповідно до ч.1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

З врахуванням вищенаведеного даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а порушене право позивача підлягає захисту шляхом усунення йому перешкод у користуванні та розпорядженні належним йому на праві власності автомобілем та повернення його позивачу.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову з вищенаведених підстав.

Згідно із ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем за подання позову та апеляційної скарги сплачено судовий збір у загальному розмірі 1993грн., дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 367, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу громадянина Угорщини ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 березня 2020 року скасувати, ухваливши у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати Закарпатську митницю Держмитслужби () усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні власником належним йому рухомим майном та повернути громадянину Угорщини ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) належний йому автомобіль марки «Iveco Dally», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , 2000 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , та технічний паспорт цього транспортного засобу від 28.08.2015 НОМЕР_3 .

Стягнути із Закарпатської митниці Держмитслужби () на користь громадянина Угорщини ОСОБА_1 1993,40 грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 05 червня 2023 року.

Головуючий :

Судді: