Справа № 352/1576/23
Провадження № 2/352/570/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої-судді Хоминець М. М.

з участю секретарів Гундич Г. В., Радишевської З. М.

представників сторін ОСОБА_1 , Задної Р. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі суду заяву ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Овсепян Кристина Адіківна, про компенсацію судових витрат відповідача, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей,

у с т а н о в и в :

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Овсепян К. А. 02.10.2023 подала до суду заяву про компенсацію судових витрат відповідача, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Заяву обґрунтовувала тим, що в провадженні Тисменицького районного суду Івано-Франківської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей. 29.09.2023 суд постановив ухвалу про залишення позову без розгляду. Предметом розгляду справи було стягнення з відповідача додаткових витрат на двох малолітніх дітей (за минулий час). ОСОБА_3 аргументувала позов тим, що відповідач після розірвання шлюбу не бере участі в матеріальному забезпеченні дітей, що стосується здобуття дітьми, які навчаються у приватному навчальному закладі «Перша ластівка», освіти, такої участі не брав і не бере. При цьому позивачка приховувала від суду відомості про добровільну участь відповідача в утриманні дітей, зокрема, що стосується оплати за навчання дітей, та подала завідомо безпідставний позов за відсутності предмета спору, свідомо намагалася ввести суд в оману. Все це свідчить про те, що дії позивачки при зверненні до суду з позовом та під час розгляду справи були умисними, необґрунтованими та недобросовісними. Такі дії позивачки призвели до того, що відповідач поніс витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги на загальну суму 20000 грн (первинна консультація 4000 грн, вивчення законодавчої бази і актуальної судової практики 6000 грн, підготовка та написання відзиву на позовну заяву 10000 грн), що підтверджується належними письмовими доказами. Просила згідно ч. 5 ст. 142 ЦПК України стягнути з позивачки на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн.

Представник відповідача адвокат Овсепян К А. в судовому засіданні підтримала заяву про компенсацію судових витрат відповідача, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача, і просила її задоволити.

Представник позивача адвокат Задна Р. Є. в судовому засіданні заяву не визнала, посилаючись на те, що на момент звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дітей позов не був безпідставним, оскільки кошти, які надсилав відповідач, ураховувалися як фактичні витрати в якості аліментів на дітей та не покривали всіх витрат на матеріальне забезпечення здобування дітьми освіти. Крім того, враховуючи принципи розумності, співмірності, реальності, якими слід керуватися при визначенні розміру відшкодування витрат на правничу допомогу, вважає, що визначений відповідачем та його адвокатом розмір таких витрат завищений та неспівмірний із складністю цієї справи, яка є нескладною, нормативно-правове регулювання спірних відносин не змінювалося, ця категорія справ не потребує додаткового вивчення законодавства, судової практики. Просила відмовити у задоволенні заяви представника відповідача про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява про компенсацію судових витрат відповідача, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача, підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Установлено, що позивачка 11.07.2023 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дітей.

Ухвалою від 17.07.2023 суддя відкрила провадження в справі та призначила судове засідання в рамках розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивачка 29.09.2023 до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву про залишення позову без розгляду.

Ухвалою від 29.09.2023 Тисменицький районний суд Івано-Франківської залишив без розгляду позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей у зв`язку з поданою позивачкою до початку розгляду справи по суті заявою про залишення позову без розгляду.

Суд зазначає, що доступ до суду є правом особи, гарантованим пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоложних свобод, частиною першою ст. 55 Конституції України, частиною першою ст. 4 ЦПК України.

Саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації. Така правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 01.06.2020 у справі № 607/8664/19 та від 26.09.2018 у справі № 148/312/16-ц.

У відповідності з вимогами ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Із системного тлумачення положень частин пятої, шостої ст. 142, ч. 9 ст. 141 ЦПК України випливає, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, повязаних з розглядом справи, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Суд зазначає, що позивачка обґрунтовувала позов про стягнення з відповідача додаткових витрат на дітей у розмірі 47115 грн тим, що після розірвання шлюбу згідно рішення Тисменицького районного суду від 27.04.2021 відповідач не бере участі в матеріальному забезпеченні дітей, а що стосується здобуття дітьми освіти, такої участі не брав і не бере.

У рамках розгляду заяви відповідача суд установив, що відповідач протягом 2020-2022 років перерахував на рахунок приватного навчального закладу «Перша ластівка», де навчаються малолітні діти сторін, 47140 грн оплати за навчання, крім того, у вересні жовтні 2022 р. він перерахував 2715 грн на харчування дітей. Указані обставини підтверджуються дублікатами банківських квитанцій, які представник відповідача долучила до відзиву на позов (а.с.52-55).

Крім того, відповідач перераховував безпосередньо позивачці на її рахунок у банку грошові кошти на утримання дітей, що підтверджується дублікатами відповідних банківських квитанцій (а.с.56-62).

Установлені судом обставини свідчать про свідомі необґрунтовані та недобросовісні дії позивачки, яка заявила позов про стягнення з відповідача додаткових витрат на дітей, достовірно знаючи, що останній належно виконує свій обов`язок щодо участі у додаткових витратах на дітей, передбачений ст. 185 СК України.

Оскільки такі дії позивачки призвели до того, що відповідач поніс витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, він має право на компенсацію здійснених витрат.

Згідно вимог п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої четвертої ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини висловив правову позицію, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах), задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яких доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення ЄСПЛ від 10 січня 2010 року у справі «Дубовик проти України», рішення ЄСПЛ від 18 лютого 2010 року у справі «Гуриненко проти України»).

Суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, що міститься у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, відповідно до якого ЦПК України передбачає такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

У рамках розгляду даної справи відповідач поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн, що підтверджуються додатковою угодою від 19.09.2023 до договору про надання правової допомоги від 08.07.2023 (а.с.49), актом виконаних робіт від 19.09.2023 (а.с.50), розрахунковою квитанцією № 000836 від 19.09.2023 (а.с.51).

Відповідно до розрахунку суми гонорару адвокат виконала такі роботи: 1) первинна консультація щодо характеру спірних відносин - 4000 грн за 2 год; 2) вивчення законодавчої бази та актуальної практики - 6000 грн за 3 год; 3) підготовка та написання відзиву на позовну заяву - 10000 грн за 5 год (а.с.49).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ураховуючи посилання представника позивача на неспівмірність заявлених представником відповідача витрат на правову допомогу із складністю справи, яка є нескладною, нормативно-правове регулювання спірних відносин не змінювалося, ця категорія справ не потребує додаткового вивчення законодавства, судової практики, суд, керуючись принципами розумності, співмірності, реальності при визначенні розміру відшкодування витрат на правничу допомогу, стягує з позивачки на користь відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) грн.

Саме такий розмір витрат на правничу допомогу суд уважає розумним та співмірним із складністю справи та наданими адвокатом відповідача послугами.

На підставі наведеного, керуючись ст. 133, 137, 141 ч. 9, 142 ч.5, 260-261 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Овсепян Кристина Адіківна, про компенсацію судових витрат відповідача, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) грн.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ

Повна ухвала складена 06.12.2023.