ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 676/7659/21

Провадження № 22-ц/4820/943/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Янчук Т.О.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 березня 2023 року, суддя Вдовичинський А.В., у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди в порядку регресу,

встановив:

В грудні 2021 року Моторно (транспортне) страхове бюро України, (далі - МТСБУ), звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 163990,22 грн. збитків в порядку регресу та судового збору в розмірі 2459,86 грн.

В обґрунтування позову зазначило, що 18.12.2019 року, приблизно о 17:45 год., в м. Кам`янець-Подільському, по вул. Князів Коріатовичів, поблизу будинку 37, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Мерседес» моделі «124», р.н. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 . Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 23.03.2020 року, пішохід ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Представник потерпілого адвокат Гнідко С.І. звернувся до МТСБУ з відповідними заявами про відшкодування шкоди. На підставі наказу №5871 від 29.05.2020 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату в загальному розмірі 88876,22 грн. платіжним дорученням №1479088 від 01.06.2020 року. Також, на підставі наказу №3.1/673 від 31.08.2020 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату в загальному розмірі 75114 грн. платіжним дорученням №1481479 від 01.09.2020 року. Загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав 163990,22 грн. У відповідача виникло зобов`язання перед МТСБУ відшкодувати завдані збитки в порядку регресу в розмірі фактично понесених позивачем витрат, однак у відповідь на пред`явлену відповідачу претензію останній заборгованість не сплатив.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 01.03.2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдані збитки в порядку регресу в розмірі 163990,22 грн. та судовий збір у сумі 2459,86 грн.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що МТСБУ в силу вимог Закону 01.06.2020 року та 01.09.2020 року правомірно здійснило регламентні виплати ОСОБА_2 . Відповідач на час вчинення ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відсутність його вини як водія автотранспортного засобу та закриття відносно нього кримінального провадження не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування скарги вказав, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, або ж водія транспортного засобу, який винними діями спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Оскільки його вина як водія під час дорожньо-транспортної пригоди не встановлена, то ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності за шкоду, яку отримав пішохід внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.12.2019 року. Відповідна пригода настала не з вини ОСОБА_1 , а внаслідок порушення самим пішоходом ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України.

У відзиві на апеляційну скаргу МТСБУ зазначило, що апеляційна скарга є необґрунтованою, викладені в ній доводи зводяться до невірного тлумачення норм матеріального права, позаяк відповідальність ОСОБА_1 настає незалежно від його вини.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що 18.12.2019 року, приблизно о 17:45 год., в м. Кам`янець-Подільському, по вул. Князів Коріатовичів, поблизу будинку 37, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Мерседес», моделі «124», р.н. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який переходив проїзну частину вказаної вулиці поза пішохідним переходом зліва направо по відношенню до руху автомобіля, внаслідок чого пішохід отримав тілесні ушкодження.

18.12.2019 року органом досудового розслідування, Кам`янець-Подільським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, було відкрито кримінальне провадження №0001357 (а.с.37).

Постановою від 23.03.2020 року про закриття кримінального провадження, (а.с.38-40), старшим слідчим СВ Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції Кравчуком О.В. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001357 від 18.12.2019 року було закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В постанові, зокрема зазначено, що згідно з висновком судово-медичного експерта №91 від 01.03.2020 року, тілесні ушкодження потерпілого ОСОБА_2 у вигляді відкритого перелому проксимального метадіафіза великогомілкової кістки лівої гомілки з поширенням на епіфіз, рваної рани лівої гомілки, множинних ссадних ран лівої гомілки відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у вигляді політравми, поєднаної травми: багатоуламкового перелому кісток тазу (перелом тіл обох лонних кісток, багатоуламковий перелом кісток правої кульшової заглибини), уламкового перелому обох кісток правої гомілки, косого перелому малогомілкової кістки лівої гомілки по степені тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани голови, рваної рани лобної ділянки голови, множинних садних ран голови. Всі вище вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_2 могли утворитися за наступним механізмом: в 1-й фазі наїзд і удар виступаючими частинами легкового автомобіля (бампер, капот), в праві відділи тіла, в ІІ-й фазі - закидання тіла на капот і удару правими відділами тулуба та головою об лобове скло, капот, в IIІ-й фазі - перекидання тіла через легковий автомобіль з подальшим падінням тіла об тупі тверді предмети (асфальтне покриття дороги) під час дорожньо-транспортної пригоди, можливо за умов і в термін, вказаних в обставинах справи, в день звернення потерпілого в Кам`янець-Подільську ЦРЛ, тобто 18.12.2019.

В зазначеній постанові також вказано, що згідно з висновкому автотехнічної експертизи техстану гальмівна система та система рульового керування автомобіля марки «Мерседес» моделі «124», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 до моменту ДТП знаходилися в технічно працездатному стані.

Згідно з висновком автотехнічної експертизи, у вказаній дорожній обстановці, водій автомобіля марки «Мерседес» моделі «124», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування із зупинкою керованого ним автомобіля до місця наїзду, з моменту виникнення небезпеки для його руху. В даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_1 невідповідності вимогам ПДР не вбачається, а відтак, питання про причинний зв`язок його дій із виникненням вказаної ДТП втратило технічний сенс і по цій причині не вирішувалось. З урахуванням проведеного розслідування кримінальної справи слідством не здобуто достатніх, об`єктивних і неупереджених підстав для пред`явлення підозри ОСОБА_1 і направлення справи до суду. Слідством проведено всебічне і об`єктивне розслідування даної дорожьо-транспортної пригоди. Із зібраних доказів вбачається, що водій ОСОБА_1 в заданій дорожній обстановці не мав можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_2 . Об`єктивних доказів, які б стверджували протилежне слідством не здобуто, досудове слідство не має достатніх об`єктивних і неупереджених підстав, які б могли бути покладені в повідомлення про підозру ОСОБА_1 .

В той же час, ОСОБА_1 на момент настання вказаної ДТП, не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що також визнано сторонами та не оспорюється.

ОСОБА_2 26.03.2020 року звернувся до МТСБУ із заявою про здійснення відшкодування в сумі 78396,66 грн. у зв`язку із зазначеною дорожньо-транспортною пригодою, оскільки відповідальність водія автомобіля не була застрахована, подав копії відповідних документів (а.с. 51-52).

14.08.2020 року від ОСОБА_2 було також подано МТСБУ заяву про виплату страхового відшкодування шкоди завданої стійкою втратою працездатності у розмірі 75114 грн. (а.с.55-56), додав копію нотаріально завіреної довідки МСЕК №872429 від 24.06.2020 року, якою йому було встановлено 2-гу групу інвалідності.(а.с. 35).

На підставі наданих потерпілим та його представником документів МТСБУ після проведеної перевірки було винесено накази від 29.05.2020 року №5871 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_2 » про виплату ОСОБА_2 88876,22 грн. відшкодування за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с.14) та від 31.08.2020 року №3.1/673 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_2 » про виплату ОСОБА_2 75114 грн. відшкодування за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с.13).

Відповідно до зазначених наказів, МТСБУ було виплачено ОСОБА_2 01.06.2020 року - 88876,22 грн. що підтверджується копією платіжного доручення №1479088 від 01.06.2020 року (а.с.10) та 01.09.2020 року - 75114 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1481479 від 01.09.2020 року (а.с. 9).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України).

Первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто в силу презумпції завдавача шкоди відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить інші обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправність поведінки, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

З огляду на викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, врахувавши вищенаведені положення законодавства, дійшов правильного висновку про те, що МТСБУ в силу вимог статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило регламентну виплату потерпілій у ДТП особі платежами 01.06.2020 року в сумі 88876,22 грн. та 01.09.2020 року в сумі 75114 грн.

Відповідач на час вчинення ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відсутність його вини як водія автотранспортного засобу та закриття відносно нього кримінального провадження не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відповідно до положень статті 1187 ЦК України цивільно-правова відповідальність наступає і без вини водія, за винятком умов, передбачених частиною п`ятою цієї статті ЦК України.

Таким чином, МТСБУ має право зворотної вимоги у порядку частини першої статті 1191 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності за шкоду, завдану потерпілому у зв`язку із умислом останнього, є безпідставними, оскільки всупереч вимогам статті 81 ЦПК України, відповідач не довів належними та допустимими доказами наявності умислу потерпілого ОСОБА_2 , тобто усвідомленого бажання особи заподіяти шкоду особою яка розуміє значення своїх дій та має змогу керувати ними.

До подібних правових висновків дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах: від 05.06.2019 року у справі №466/4412/15-ц, від 15.08.2019 року у справі №756/16649/13-ц, від 02.10.2019 року у справі №447/2438/16-ц, від 11.12.2019 року у справі №601/1304/15-ц, від 03.06.2020 року у справі №345/3335/17, від 07.10.2020 року у справі №742/637/19, від 06.09.2021 року у справі №723/2128/20-ц.

Доводи апеляційної скарги зводяться до невірного тлумачення норм матеріального права, висновків суду не спростовують та на законність судового рішення не впливають.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування або зміни з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.О. Янчук