Справа № 495/7770/22
№ провадження 2/495/822/2023
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

26 травня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Мельник Ю.В.

справа № 495/7770/22,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Перший український міжнародний банк» про визнання окремих пунктів кредитного договору нікчемними,

ВСТАНОВИВ:

04.10.2022 року позивач звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до АТ «Перший український міжнародний банк» про захист справ споживачів та визнання окремих пунктів кредитного договору нікчемними, просить суд визнати нікчемними положення пункту 5 заяви № 102 від 15.12.2022 року про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб щодо обов`язку сплати позичальником на користь банку комісійної винагороди за обслуговування кредиту у розмірі 2,99% від суми кредиту з моменту укладання кредитного договору; зобов`язати Акціонерне товариство АТ «Перший український міжнародний банк» здійснити перерахунок здійснених з часу укладання кредитного договору від 15.02.2022 року № 102 платежів, зарахувавши сплачену ОСОБА_1 комісію за обслуговування кредитної заборгованості, у рахунок відсотків за користування кредитом.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Так, позивач свої вимоги мотивує тим, що 15 лютого 2022 року між позивачем та АТ «ПУМБ» було укладено кредитний договір за № 102, згідно якого позивачу надано споживчий кредит у розмірі 48 800,00 грн строком на 24 місяці, процентна ставка річних 0,010%, комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 2,99%.

Після отримання коштів він почав щомісячно здійснювати оплату відсотків за користування кредитом, але пізніше виявилось, що сума заборгованості за кредитом не зменшується, так як він додатково сплачує комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99%, що складає щомісячно 1459,12 грн, а за весь строк користування кредитом 35 018,88 грн.

Встановивши в кредитному договорі комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99% від суми кредиту, що складає 1 459,12 грн щомісячно, відповідач не повідомив його, які саме послуги за вказану плату надаються останньому та дана послуга вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови п.5 заяви на приєднання до договору є несправедливими.

На підставі вищевикладеного він звернувся з відповідним позовом до суду.

13 лютого 2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відмовити позивачу у задоволені позовних вимог у повному обсязі з огляду на наступне.

15 лютого 2022 року позивач звернувся до банку з метою отримання кредиту.

Підтвердженням надання позивачу кредиту є: заява на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 102 від 15.02.2022 року, яка була підписана позивачем.

Позивач підписав заяву, чим погодився з її умовами та фактично отримав кредитні кошти на споживчі цілі.

Жодних заперечень щодо умов заяви позивач банку не висловив.

Позивач не довів те, що не погодився з умовами заяви або будь-яким іншим чином заперечив проти її умов чи порядку взаємодії, яка була запропонована банком.

Позивач не довів порушення Банком вимог закону та не довів обставини недійсності договору.

Позивач окрім заяви, підписав 15 лютого 2022 року паспорт споживчого кредиту, в якому детальним чином відображені усі умови кредитування, в тому числі умова про комісію.

Кредитний договір укладався між сторонами 15 лютого 2022 року.

На час укладання договору діяв Закон України «Про споживче кредитування», який є спеціальним нормативним актом, що регулює кредитні правовідносини.

Даний закон передбачає можливість включення у договір комісійної винагороди кредитодавця.

Отже, встановлення комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості є законним, оскільки передбачено як Законом України «Про споживче кредитування», так і нормативними актами Національного банку України.

28 лютого 2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вказує, що 03.02.2023 року Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті, однак відзив на позовну заяву відповідачем було направлено 13.02.2023 року до суду з проханням про поновлення строку на подання відзиву, посилаючись на відсутність представника, хоча до відзиву додано копію довіреності від 04.03.2021 року.

Вказує, що оспорює не весь договір та не заперечує щодо встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості, але дана комісія суперечать нормам законодавства.

Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі

07 жовтня 2022 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з викликом, повідомленням сторін.

03 лютого 2023 року Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

26 травня 2023 року Ухвалою суду задоволена заява позивача про залишення без розгляду частини позовних вимог.

Позивач у судове засідання не з`явився, надавши клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, з проханням позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання надав клопотання про розгляду справи за його відсутності.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що та підтверджено матеріалами справи, що 15.02.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача АТ «Перший український міжнародний банк» із заявою № 102 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Як вбачається із зазначеної заяви, позивач просив відповідача надати споживчий кредит на строк 24 місяці в розмірі 48800 грн., в тому числі: на загальні споживчі цілі - 48 800,00 грн., для сплати разової комісії - 0,00 грн. (а.с. 7)

За умовами заяви розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,99 % річних (п.5 заяви), розмір процентної ставки становить 0,010 % річних (п.6 заяви), разова комісія - 0,00 % річних + 0,00 грн. (п.7 заяви).

Підписанням цієї заяви позивач підтвердив, що приймає публічну пропозицію відповідача на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі - ДКБО), яка розміщена на сайті АТ ПУМБ pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийняті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування і погодився з тим, що може обрати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку).

Із доданого до позовної заяви розрахунку оплати комісії за обслуговування кредиторської заборгованості ОСОБА_1 вбачається, що сума сплаченої комісії за період з 15.02.2022 року по 15.02.2024 рік складає 35018,88 грн за весь період, 1459, 12 грн щомісячно. (а.с. 7).

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги, вказав на те, що умови кредитування є несправедливими.

Відповідач заперечуючи проти позову вказав на те, що позивач підписав заяву, жодних заперечень щодо умов Банку не заперечував.

Нормативне обґрунтування.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з приписами ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним.

Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка аргументів сторін, висновки суду

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець (відповідач) кожного місяця, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, так чи інакше, безоплатно повинен повідомляти позивача про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надавати виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Така інформація повинна надаватися безоплатно позичальнику/споживачу за законом, а тому встановлення відповідачем у пункті 5 заяви № 102 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб позивача комісії за обслуговування кредитної заборгованості розмірі 2,99 % річних є неправомірним, а така умова договору є несправедливою, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19.

Незаконність стягнення банком супутніх платежів, зокрема, комісій за обслуговування кредитної заборгованості, встановлена і в постанові Верховного Суду України по справі № 6-1746цс16 від 16.11.2016р.

Згідно із частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються:

1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника);

2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту;

3) загальний розмір наданого кредиту;

4) порядок та умови надання кредиту;

5) строк, на який надається кредит;

6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності);

7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення);

8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів;

9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені;

10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися);

11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит;

12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту;

13) порядок дострокового повернення кредиту;

14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.

Відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача

Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору.

Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Матеріалами справи підтверджується, що 15.02.2022 позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача АТ «Перший український міжнародний банк» із заявою № 102 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.7).

З зазначеної заяви вбачається, що позивач просив відповідача надати споживчий кредит на строк 24 місяці в розмірі 48 800 грн, в тому числі: на загальні споживчі цілі - 48 800,00 грн., для сплати разової комісії - 0,00 грн.

За умовами заяви розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,99 % річних (п.5 заяви), розмір процентної ставки становить 0,010 % річних (п.6 заяви), разова комісія - 0,00 % річних + 0,00 грн. (п.7 заяви).

Підписанням цієї заяви позивач підтвердив, що приймає публічну пропозицію відповідача на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі - ДКБО), яка розміщена на сайті АТ ПУМБ pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийняті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування і погодився з тим, що може обрати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку).

Суд погоджується с ствердженнями позивача, що інформація, яка зазначена відповідачем у пункті 5 зави № 102 на приєднання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб позивача та комісія за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99 % річних повинна надаватись безоплатно.

Вказаний висновок узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду, висловленою у постанові від 01 квітня 2020 року у справі №583/334319.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи,договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Суд вважає, що встановлення відповідачем в кредитному договорі сплати щомісячної комісії за обслуговування кредиту, є незаконним.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у цивільній справі № 496/3134/19 відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі № 361/392/20 (провадження № 61-16470св20), та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, укладеного між позичальником та АТ «Ідея Банк» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором,є нікчемними.

Незаконність стягнення банком супутніх платежів, зокрема, комісій за обслуговування кредитної заборгованості, встановлена в постанові Верховного Суду України по справі № 6-1746цс16 від 16.11.2016 року, узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 01 квітня 2020 року у справі №583/334319, Постанові Великої Палати ВС від 13 липня 2022 року, справа № 496/3134/19; Постанові ВС України від 18 лютого 2023 року, справа № 168/349/20.

Суд не погоджується з ствердженнями представника відповідача, що позивач підписавши паспорт споживчого кредиту, був обізнаний про розмір комісії, оскільки паспорт споживчого кредиту, який підписаний позивачем, безспірно не свідчить про погодження всіх істотних умов договору укладеного з відповідачем, в тому числі щодо сплати комісії -2,99 % щомісячно від залишку заборгованості та відсотків, з огляду на наступне.

Стаття 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності.

У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

З огляду на викладене, Паспорт споживчого кредиту є лише рекламою споживчого кредиту і передує укладенню самого договору, та як правило містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовану загальну вартість кредиту та максимальний строк, на який надається кредит.

На підставі вищевикладеного, на основі повно та всебічно досліджених доказів, у відповідності вимог законодавства та його правозастосування до фактично виниклих правовідносин, з огляду на нікчемність пункту 5 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, суд вважає за необхідне зобов`язати АТ «Перший український міжнародний банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 15 лютого 2022 року за № 102, зарахувавши сплачену ним комісію за обслуговування кредитної заборгованості з березня по вересень 2022 року в рахунок сплати відсотків з користування кредитом, а отже позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 16, 204, 626, 628, 509, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Перший український міжнародний банк» про визнання окремих пунктів кредитного договору нікчемними - задовольнити.

Зобов`язати АТ «Перший український міжнародний банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 15 лютого 2022 року за № 102, зарахувавши сплачену ним комісію за обслуговування кредитної заборгованості з березня по вересень 2022 року в рахунок сплати відсотків з користування кредитом, з огляду на нікчемність пункту 5 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: АТ «Перший український міжнародний банк», , адреса: місто Київ, вулиця Андріївська, 4.

Повний текст рішення складений 05 червня 2023 року.

Суддя: