Справа № 161/4909/23
Провадження № 2/161/1971/23
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

за участі:

представника позивача Сидорук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінлайн» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

28.03.2023 року ТзОВ «ФК «Фінлайн» звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування зазначивши, що 19.04.2007 року між ТзОВ «Укрпомбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 145/ФКВ-07, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 38000 дол. США, зі сплатою 12,5% річних та із терміном його повернення до 18.04.2027 року (далі кредитний договір). Додатковим договором № 1 від 13.10.2009 року, укладеним між ТзОВ «Укрпомбанк» та ОСОБА_1 , було внесено зміни до положень договору в частині розміру щомісячного платежу. 23.07.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «ФК «Фінлайн» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 2294/К, за умовами якого до позивача перейшли усі права кредитора у правовідносинах, які виникли на підставі кредитного договору та договір забезпечення до нього (далі Договір факторингу). Згідно Додатку № 2 до договору факторингу, загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 23.07.2020 року становила 362693,36 грн. У зв`язку з цим, позичальнику було надіслано повідомлення про зміну кредитора та у подальшому вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором. Однак, ОСОБА_1 продовжувала ухилятися від виконання взятих на себе кредитних зобов`язань, у зв`язку з чим у неї станом на 22.03.2023 року існує заборгованість за кредитним договором, загальний розмір якої становить 15852,88 дол. США (еквівалент згідно офіційного курсу НБУ станом на 22.03.2023 року: 579717,63 грн.) та складається із: строкової заборгованості за основним боргом 6823,51 дол. США (249526,21 грн.); строкової заборгованості за нарахованими відсотками 86,29 дол. США (3155,50 грн.); простроченої заборгованості за основним боргом 5174,34 дол. США (189218,37 грн.); простроченої заборгованості за нарахованими відсотками 3768,74 дол. США (137817,55 грн.). Враховуючи наведене, просить суд стягнути з ОСОБА_1 , як основного боржника, та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як солідарних боржників (поручителів), на користь ТзОВ «ФК «Фінлайн» прострочену заборгованість за основним боргом та нарахованими відсотками за Кредитним договором № 145/ФКВ-07 від 19.04.2007 року та договорами забезпечення до нього в загальному розмірі 8943,08 дол. США (327035,92 грн.), а також судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені у позовній заяві. Суду пояснила, що внаслідок укладення договорів забезпечення до кредитного договору із відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розмір основного зобов`язання не змінився, оскільки зміни стосувалися виключно розміру щомісячного платежу по кредиту. Вважає, що заявлені вимоги в повній мірі обґрунтовані належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим просила задовольнити їх повністю.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, до його початку судового засідання подав клопотання про відкладення розгляду справи.

В ході розгляду справи представник ОСОБА_2 адвокат Веремчук В.В. суду пояснив, що його довіритель заперечує щодо задоволення позову в повному обсязі. Суду пояснив, що стороною позивача не доведено факт переходу прав кредитора від ТзОВ «Укрпомбанк» до ПАТ «Дельта Банк» у спірних правовідносинах. У свою чергу, внаслідок укладення Додаткового договору № 1 від 13.10.2009 року обсяг зобов`язань поручителів за кредитним договором збільшився, такий був укладений без відому відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , внаслідок їх порука припинилася. При цьому, останні не були повідомлені про жодний інший правочин у спірних правовідносинах. Також зазначив, що розмір заборгованості, який є предметом розгляду даної справи в належний спосіб не обґрунтований. У позові просив відмовити.

Відповідні письмові пояснення долучені до матеріалів справи (а.с. 140-147).

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, будь-яких заяв, клопотань чи відзив на позовну заяву не надходили.

З огляду на тривалість перебування даної справи в провадженні суду, з урахуванням того, що усім учасникам судового провадження в повній мірі було забезпечено можливість скористатися своїм правом висловити думку з приводу предмету спору, у тому числі й шляхом подачі відповідних процесуальних документів, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 19.04.2007 року між ТзОВ «Укрпомбанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 145/ФКВ-07, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 38000 дол. США, зі сплатою 12,5% річних та із терміном його повернення до 18.04.2027 року (п. п. 1.1., 1.2., 1.3. Кредитного договору) (а.с. 5-8).

Метою кредитування стало придбання двохкімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (п. 1.4. Кредитного договору).

Згідно п. 2.4. Кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячними частинами в розмірі не менше як 158,33 дол. США в порядку та на умовах визначених даним договором.

Крім того, 19.04.2007 року між ТзОВ «Укрпомбанк» та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір № 145/ФКВ-07, за умовами якого позичальник в рахунок забезпечення взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором, передала в іпотеку квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (п. п. 1.1., 1.2. Іпотечного договору) (а.с. 10-11).

Також, 19.04.2007 року між ТзОВ «Укрпомбанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з кожним окремо, було укладено договори поруки № 145/Zфпор-07-01 та № 145/Zфпор-07-02 відповідно, за умовами якого останні поручилися за виконання ОСОБА_1 зобов`язань, які виникли на підставі Кредитного договору № 145/ФКВ-07 від 19.04.2007 року (а.с. 12-13).

13.10.2009 року між ТзОВ «Укрпомбанк» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір № 1, яким до п. 2.4. Кредитного договору № 145/ФКВ-07 від 19.04.2007 року, внесено зміни, згідно яких повернення кредиту здійснюється щомісячними частинами в розмірі не менше як 164,50 дол. США в порядку та на умовах визначених даним договором.

У свою чергу, внаслідок укладення 30.06.2010 року між ТзОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» Договору про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку в рахунок погашення заборгованості, до останнього перейшли права вимоги, у тому числі за Кредитним договором № 145/ФКВ-07 від 19.04.2007 року та договорами забезпечення до нього.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 не належним чином виконувала взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором № 145/ФКВ-07 від 19.04.2007 року, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість.

23.07.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «ФК «Фінлайн» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 2294/К, за умовами якого до позивача перейшли усі права кредитора у правовідносинах, які виникли на підставі Кредитним договором № 145/ФКВ-07 від 19.04.2007 року та договорами забезпечення до нього (а.с. 20-22).

Як вбачається із витягу з Додатку № 2 до Договору про відступлення прав вимоги № 2294/К від 23.07.2020 року розмір заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором № 145/ФКВ-07 від 19.04.2007 року станом на 23.07.2020 року складає 362693,39 грн. (а.с. 23).

24.07.2020 року за вих. № 24/524 ТзОВ «ФК «Фінлайн» відповідним листом повідомив ОСОБА_1 про укладення вищевказаного правочину, яким змінено кредитора у спірних зобов`язаннях (а.с. 24).

В подальшому, позивач звертався до кожного з відповідачів із повідомленнями-вимогами про досудове врегулювання спору, проте такі залишилися без реагування (а.с. 25-40).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України).

Як встановлено судом, що ОСОБА_1 порушила взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором № 145/ФКВ-07 від 19.04.2007 року, у зв`язку з чим у неї станом на 22.03.2023 року виникла прострочена заборгованість за основним боргом та нарахованими відсотками в загальному розмірі 8943,08 дол. США (еквівалент згідно офіційного курсу НБУ станом на 22.03.2023 року 327035,92 грн.) (а.с. 15-19).

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, стороною відповідача, в порушення вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суду надано не було.

Таким чином, у даному випадку наявні усі передбачені чинним законодавством підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Фінлайн» прострочену заборгованість за основним боргом та нарахованими відсотками за Кредитним договором № 145/ФКВ-07 від 19.04.2007 року та договорами забезпечення до нього в загальному розмірі 327035,92 грн.

Крім того, у своєму позові ТзОВ «ФК «Фінлайн» просить стягнути вищевказану суму заборгованості за Кредитним договором № 145/ФКВ-07 від 19.04.2007 року солідарно з основного боржника та із поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Однак, суд вважає безпідставними такі вимоги з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

У постанові від 05.06.2019 року у справі № 523/3082/14-ц (провадження № 14-243цс19), Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що «для припинення поруки достатнім є встановлення таких змін в основному зобов`язанні. При цьому подальше фактичне виконання зобов`язання, в тому числі фактичний строк його виконання, відмова кредитора від вимоги щодо виконання зобов`язання в зміненому обсязі, не свідчать про збереження поруки, оскільки відбулися після настання правоприпиняючого факту (збільшення обсягу відповідальності). Збільшення цієї відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов`язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення строку повернення кредиту».

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 2-588/10 (755/18438/16-ц) (провадження № 14-275цс19) сформульований висновок, що «до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення його обсягу відповідальності. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Отже, у зобов`язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком. Висновок про припинення поруки на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України залежить від установлених судом обставин щодо обсягу зобов`язання, на виконання якого надано поруку, та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни без його згоди забезпеченого зобов`язання. Для цього судам потрібно дослідити відповідні умови кредитного договору та договору поруки щодо порядку погодження поручителем змін до основного зобов`язання».

Як встановлено судом 13.10.2009 року між ТзОВ «Укрпомбанк» та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір № 1, яким до п. 2.4. Кредитного договору № 145/ФКВ-07 від 19.04.2007 року, внесено зміни, згідно яких повернення кредиту здійснюється щомісячними частинами в розмірі не менше як 164,50 дол. США в порядку та на умовах визначених даним договором.

Вищевказаним правочином жодних інших змін до Кредитного договору № 145/ФКВ-07 від 19.04.2007 року, у тому числі й щодо строку повернення кредиту не внесено.

Натомість, до внесення змін до Кредитного договору № 145/ФКВ-07 від 19.04.2007 року, основний боржник ОСОБА_1 зобов`язувана була здійснювати повернення кредиту щомісячними частинами в розмірі не менше як 158,33 дол. США в порядку та на умовах визначених даним договором, протягом 240 місяців.

Із наведеного слідує, що до внесення змін до Кредитного договору № 145/ФКВ-07 від 19.04.2007 року розмір щомісячного, а відтак й повного зобов`язання поручителів у спірних правовідносинах збільшився.

Поряд з тим, при укладенні Додаткового договору № 1 до Кредитного договору № 145/ФКВ-07 від 19.04.2007 року, поручителі не були стороною даного правочину та про внесення відповідних змін не повідомлялися.

У зв`язку з цим, порука ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за Кредитним договором № 145/ФКВ-07 від 19.04.2007 року, яка виникла у них на підставі договорів поруки № 145/Zфпор-07-01 та № 145/Zфпор-07-02 від 19.04.2007 року вважається припиненою, а тому й підстав для стягнення з них, як солідарних боржників у сспірних правовідносинах немає.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ТзОВ «ФК «Фінлайн» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З огляду на наведене та на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4905,54 грн. підлягають компенсації за рахунок відповідача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінлайн» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінлайн» заборгованість за кредитним договором № 145/ФКВ-07 від 19.04.2007 року в сумі 327035 (триста двадцять сім тисяч тридцять п`ять) грн. 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінлайн» понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4905 (чотири тисячі дев`ятьсот п`ять) грн. 54 коп.

В іншій частині позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінлайн» - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінлайн», адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 1119, офіс 28, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Рішення у повному обсязі складено 06 грудня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська