Справа № 577/529/23
Провадження № 2/577/245/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Кравченка В.О.

за участю секретаря

судового засідання Степаненко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з вищевказаним позовом, у якому, уточнивши вимоги, просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.01.2012 року, загальною сумою 4681,12 грн., яка складається із: відсотків за обліковою ставкою НБУ за період з 31.01.2020 року по 30.09.2021 року - 3201,80 грн., витрат від інфляції за весь час прострочення - 1479,32 грн. (1173,67 грн. - нарахування інфляційних втрат + 305,65 грн. нарахування 3% річних за період з 30.09.2021 року по 31.01.2022 року). Крім того, ставиться питання про відшкодування 2684 грн. сплаченого судового збору.

На обґрунтування вимог у заяві зазначено, що на підставі вказаного договору відповідач отримав 25000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_1 підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами" складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що доводиться підписом у заяві. За умовами Договору Банк також має право в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт (п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Договору). Оскільки, взятих на себе зобов`язань по поверненню тіла кредиту та відсотків відповідач не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку добровільно не погашає, то, позивач звернувся із позовом до суду про стягнення кредитної заборгованості. Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.12.2021 року по справі № 577/4875/21 (провадження № 577/1455/21) з ОСОБА_1 стягнуто на користь банку заборгованість по тілу кредиту, в іншій частині - відмовлено. Посилаючись на норми ст.ст. 536, ст. 625 ч.2, 1048 ч.1 ЦК України, АТ КБ "Приватбанк" просить стягнути з ОСОБА_1 відсотки за обліковою ставкою НБУ за період з 31.01.2020 року по 30.09.2021 року та витрати від інфляції за весь час прострочення.

Представник позивача за довіреністю Ляр Д.Ю. просить розглядати справу за його відсутності, вимоги підтримує (а.с. 3).

Відповідач ОСОБА_1 , у судове засідання не заявився в черговий раз, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений завчасно і належним чином, про що свідчить витяг відстеження посилок Укрпошти (а.с. 52, 53), поважність причин неявки не сповістив, заяви про відкладення справи не надходило. За таких обставин неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи і винесенню судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

Із представлених доказів вбачається, що 25.01.2012 року ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, уклало кредитний договір з ОСОБА_1 за умовами якого останній отримав платіжну карту кредитка "Універсальна" (зворотня частина а.с. 12). Крім того, у анкеті-заяві вказано, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_1 кредитний ліміт неодноразово збільшувався, в останнє до 25000 грн. (а.с.13).

ОСОБА_1 була видана картка № НОМЕР_1 , яка неодноразово перевипускалася, останнього разу 24.02.2017 року за № НОМЕР_5 із терміном дії до 10/20 року (зворотна частина а.с. 13).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором, в межах уточненої позовної заяви, складає 4681,12 грн., яка включає відсотки за обліковою ставкою НБУ за період з 31.01.2020 року по 30.09.2021 року - 3201,80 грн., витрати від інфляції за весь час прострочення - 1479,32 грн. (1173,67 грн. - нарахування інфляційних втрат + 305,65 грн. нарахування 3% річних за період з 30.09.2021 року по 31.01.2022 року) (а.с. 52).

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За положеннями ст. 1056-1 ЦК України визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Частиною 1 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за час прострочення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) висловлена наступна правова позиція: «ст.1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За змістом частини другої ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04.07.2018 (справа № 14-154цс18)».

Отже, з ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов`язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України.

Таким чином, враховуючи діюче законодавство України та правові висновки Верховного Суду щодо нарахування втрат від інфляції та 3 % річних суд вважає уточнені вимоги позивача правомірними.

Відтак з відповідача слід стягнути заборгованість, яка складається із: відсотків за обліковою ставкою НБУ за період з 31.01.2020 року по 30.09.2021 року - 3201,80 грн., а також витрат від інфляції за весь час прострочення - 1479,32 грн. (1173,67 грн. - нарахування інфляційних втрат + 305,65 грн. нарахування 3% річних за період з 30.09.2021 року по 31.01.2022 року), всього 4681,12 грн.

Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, відшкодуванню підлягають і понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2684 грн.

Керуючись: ст.ст. 526, 1054 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт НОМЕР_2 , виданий 03.07.2002 року Конотопським МВР УМВС України в Сумській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, адреса для листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , рахунок № НОМЕР_4 (для погашення заборгованості та судових витрат) МФО №305299) заборгованість загальним розміром 4681,12 грн., а також 2684 грн. в рахунок відшкодування судових витрат, всього ж 7365 грн. 12 коп.

Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кравченко В. О.