Справа № 619/5500/21
Провадження № 2/535/323/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Гуляєвої Г.М.

за участю секретаря судових засідань Васильченко В.О.

відповідача ОСОБА_1

в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду

представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвокат Васіліу С.В.

в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смтКотельва цивільну справу за позовом ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_4 ), третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Галина Іванівна (адреса: вул.Бакуліна,4-а, м.Харків) про визнання недійсними договорів купівлі-продажу;-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, у якому просить визнати недійсним Договір купівлі-продажу 1/2 частки у праві спільної часткової власності на нежитлову будівлю загальною площею 118,00 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_5 , серія та номер: 1525, виданий 25.06.2021, видавник: Малахова Г.І., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу, що укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), та визнати недійсним Договір купівлі-продажу 1/2 частки у праві спільної часткової власності на нежитлову будівлю загальною площею 118,00 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_5 , серія та номер: 1509, виданий 24.06.2021, видавник: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу, що укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

В обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 03.06.2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір позики. Договір позики від 03.06.2021 року був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Зубарєвим І.Ю.

Відповідно до п.1.1 Договору позики від 03.06.2021 року позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

За змістом п.1.2 Договору позики від 03.06.2021 року позикодавець передає на умовах цього договору у власність позичальникові грошові кошти в сумі 950 000,00 грн. Позичальник зобов`язується сплатити в строк, указаний в цьому договорі.

Пунктом 2.1 Договору позики від 03.06.2021 передбачено, що позика надається строком до третього липня 2021 року.

Крім того, пунктом 3.4 Договору від 03.06.2021 року передбачено право позикодавцю пред`явити цей договір до стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса у випадку несплати позичальником заборгованості у передбачений договором строк.

Грошові кошти за Договором позики від 03.06.2021 року ОСОБА_1 у передбачений договором строк не повернула.

На момент укладення Договору позики від 03.06.2021 р. єдиним майном, що перебувало у власності відповідача ОСОБА_1 була нежитлова будівля загальною площею 118,00 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 256668782 (а.с.12-13).

Позивачу було відомо про наявність у власності ОСОБА_1 нежитлової будівлі (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 220), у зв`язкуіз чим позивач й прийняв рішення про надання позики ОСОБА_1 , оскільки зобов`язання відповідача є забезпеченим відповідним нерухомим майном. У якості забезпечення зобов`язання за Договором позики від 03.06.2021 ОСОБА_4 бажав укласти з ОСОБА_1 договір іпотеки на належне позичальнику нерухоме майно.

Однак станом на дату укладення Договору позики від 03.06.2021 відповідач ОСОБА_1 перебувала у реєстрі божників на підставі Рішення Дергачівського районного суду Харківської області по справі № 619/4216/20 (солідарна заборгованість з батьком ОСОБА_6 перед ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» у розмірі 43639,59 грн.). Таким чином, ОСОБА_1 не мала юридичної можливості укладати правочини щодо належного їй нерухомого майна перебуваючи у реєстрі боржників.

Грошові кошти за Договором позики від 03.06.2021 року ОСОБА_1 у передбачений договором строк (до 03.07.2021 р.) не повернула.

У зв`язку з наведеним 06.07.2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса ХМНО Зубарєва І.Ю. із заявою № 1795 щодо передання нотаріусом боржнику ОСОБА_1 вимоги про сплату заборгованості у сумі 950 000,00 грн. протягом місяця з дати отримання відповідної заяви, приватний нотаріус Зубарєв І.Ю. передав відповідачу ОСОБА_1 відповідну заяву (зареєстровано в реєстрі за № 1795).

10.08.2021 року ОСОБА_1 склала у приватного нотаріусу Зубарєва І.Ю. заяву за № 2224 зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 визнає, що не повернула заборгованість за Договором позики від 03.06.2021 року та визнає, що не повернула заборгованість у передбачений договором строк до 03.07.2021 року, а також їй відомий зміст заяви позивача про намір звернутися до нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису для примусового стягнення заборгованості.

Також у наведеній заяві № 2224 від 10.08.2021 ОСОБА_1 заявила, що розуміє наслідки вчинення виконавчого напису для примусового стягнення боргу в сумі 950 000,00 грн. за Договором позики від 03.06.2021 року.

31.08.2021 року приватним нотаріусом Зубарєвим І.Ю. було вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості у розмірі 950 000,00 грн. за Договором позики від 03.06.2021 року, з ОСОБА_1 на користь позивача (зареєстровано в реєстрі за № 2352).

02.09.2021 року на підставі Виконавчого напису від 31.08.2021 №2352 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. було відкрите виконавче провадження ВП № 66689167 щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 950 000,00 грн.

03.09.2021 року приватним виконавцем Бабенко Д.А. в межах ВП № 66689167 було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 (номер запису про обтяження 43784717 у спеціальному розділі). Однак, 03.09.2021 року приватний виконавець Бабенко Д.А. повідомив ОСОБА_4 , що у боржника за ВП № 66689167 у власності відсутнє нерухоме майно.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 278040317 від 04.10.2021 року вбачається, що станом на дату складання Інформації нежитлова будівля загальною площею 118,00 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна-220 належить в частинах по 1/2 двом особам: 1/2 частина належить ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі- продажу серія та номер: 1525, виданий 25.06.2021, видавник: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу, 1/2 частина належить ОСОБА_3 на підставі Договір купівлі-продажу, серія та номер: 1509, виданий 24.06.2021, видавник: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 за 10 днів до кінцевого строку повернення заборгованості за Договором позики від 03.06.2021 року умисно здійснила фіктивне відчуження належного їй нерухомого майна з метою ухилення від виконання своїх грошових зобов`язань переді позивачем у розмірі 950 000,00 грн. за відповідним договором позики та з метою ухилення від звернення стягнення на належне їй нерухоме майно, тому позивач вимушений був звернутися до суду з відповідним позовом.

Справа перебувала в провадженні судді Овсянікова В.С.

14.12.2021 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

14.12.2021 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області заяву про забезпечення позову задоволено частково, та заборонено відчуження 1/2 частки нежитлової будівлі загальною площею 118 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 та заборонено відчуження 1/2 частки нежитлової будівлі загальною площею 118 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 .

Розпорядженням голови Верховного Суду №10/0/9-22 від 16.03.2022 року Котелевському районному суду Полтавської області визначено територіальну підсудність справ Борівського районного суду Харківської області та Дергачівського районного суду Харківської області.

Відповідно до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідне рішення є підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

17.11.2022 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючим по справі суддю Нечипоренко І.М.

Рішенням Верховного суду №250/1/149-22 від 22.11.2022, відповідно до якого припинено відрядження судді Дергачівського районного суду Харківської області Нечипоренко І.М. до Котелевського районного суду Полтавської області з 23.11.2022 року.

Згідно розпорядження керівника апарату Котелевського районного суду Полтавської області №126 від 19.01.2023 року призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючим по справі суддю Гуляєву Г.М.

26.01.2023 року суддею прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

09.05.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні від 12.10.2023 року представник позивача -адвокат Букін О.С. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав викладених в позові.

13.11.2023 року в судове засідання позивач ОСОБА_4 та представник позивача -адвокат Букін О.С. не з`явились, однак на електронну пошту Котелевського районного суду Полтавської області надійшла письмова заява представника позивача адвоката Букіна О.С. про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Надсилання процесуальних документів адвокатом до суду в електронному вигляді передбачає використання сервісу «Електронний суд», з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного підпису.

Судом встановлено, що заява про розгляд справи без його участі подана адвокатом Букіним О.С. не через підсистему «Електронний суд», вимоги ч.6 ст.14 ЦПК України заявником не виконані, як не виконано і вимоги ч.1 та ч.2 ст.183 ЦПК України (в частині зазначення відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету та не підписана заявником у встановленому порядку).

Відповідно до ч.4 ст.183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду. Суд повертає заяву (клопотання, заперечення) її заявнику без розгляду також у разі, якщо вона подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засідання позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, та пояснила, що вона не брала позику у ОСОБА_4 в сумі 950000,00 грн., це був борг матері ОСОБА_4 перед батьком ОСОБА_1 , в них були якісь справи. Матір ОСОБА_4 пояснила їй що, батько заборгував їй гроші, та попросила поїхати до нотаріальної контори та укласти договір позики між її сином ОСОБА_4 та нею ОСОБА_1 . Батько ОСОБА_1 попросив доньку поїхати до нотаріуса і підписати все що їй скаже матір ОСОБА_4 , а потім вони все вирішать самі. Так, як вона повністю довіряла своєму батькові та матері ОСОБА_4 , яка була її хрещеною матір`ю, тому і підписала цей договір, однак ніяких грошових коштів вона не отримувала. А кошти які вона дійсно брала в борг на лікування своєї матері, яка на той час тяжко хворіла, і кому була винна, то це ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , тому і уклала договір купівлі продажу нележного їй нерухомого майна.

Представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвокат Васіліу С.В. в судовому засіданні також позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні.

12.10.2023 року у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дійсно підтвердили той факт, що ОСОБА_1 брала у них в борг грошові кошти на лікування своєї матері, про що надали до суду оригінали боргових розписок (а.с.4-6 т.2).

Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Г.І. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв та клопотань не надходило.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 03.06.2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір позики. Договір позики від 03.06.2021 року був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Зубарєвим І.Ю. (а.с.11).

Відповідно до п.1.1 Договору позики від 03.06.2021 року позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

За змістом п.1.2 Договору позики від 03.06.2021 року позикодавець передає на умовах цього договору у власність позичальникові грошові кошти в сумі 950 000,00 грн. Позичальник зобов`язується сплатити в строк, указаний в цьому договорі.

Пунктом 2.1 Договору позики від 03.06.2021 передбачено, що позика надається строком до третього липня 2021 року.

Крім того, пунктом 3.4 Договору від 03.06.2021 року передбачено право позикодавцю пред`явити цей договір до стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса у випадку несплати позичальником заборгованості у передбачений договором строк.

Грошові кошти за Договором позики від 03.06.2021 року ОСОБА_1 у передбачений договором строк не повернула.

На момент укладення Договору позики від 03.06.2021 р. єдиним майном, що перебувало у власності відповідача ОСОБА_1 була нежитлова будівля загальною площею 118,00 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 256668782 (а.с.12-13).

Позивачу було відомо про наявність у власності ОСОБА_1 нежитлової будівлі (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 220), у зв`язку з чим позивач й прийняв рішення про надання позики ОСОБА_1 , оскільки зобов`язання відповідача є забезпеченим відповідним нерухомим майном. У якості забезпечення зобов`язання за Договором позики від 03.06.2021 ОСОБА_4 бажав укласти з ОСОБА_1 договір іпотеки на належне позичальнику нерухоме майно.

Станом на дату укладення Договору позики від 03.06.2021 відповідач ОСОБА_1 перебувала у реєстрі божників на підставі Рішення Дергачівського районного суду Харківської області по справі № 619/4216/20 (солідарна заборгованість з батьком ОСОБА_6 перед ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» у розмірі 43639,59 грн.) (а.с.21-22).

Грошові кошти за Договором позики від 03.06.2021 року ОСОБА_1 у передбачений договором строк (до 03.07.2021 р.) не повернула.

06.07.2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса ХМНО Зубарєва І.Ю. із заявою № 1795 щодо передання нотаріусом боржнику ОСОБА_1 вимоги про сплату заборгованості у сумі 950 000,00 грн. протягом місяця з дати отримання відповідної заяви, приватний нотаріус Зубарєв І.Ю. передав відповідачу ОСОБА_1 відповідну заяву (зареєстровано в реєстрі за № 1795) (а.с.23)

10.08.2021 року ОСОБА_1 склала у приватного нотаріусу Зубарєва І.Ю. заяву за № 2224 зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 визнає, що не повернула заборгованість за Договором позики від 03.06.2021 року та визнає, що не повернула заборгованість у передбачений договором строк до 03.07.2021 року, а також їй відомий зміст заяви позивача про намір звернутися до нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису для примусового стягнення заборгованості (а.с.24).

Також у наведеній заяві № 2224 від 10.08.2021 ОСОБА_1 заявила, що розуміє наслідки вчинення виконавчого напису для примусового стягнення боргу в сумі 950 000,00 грн. за Договором позики від 03.06.2021 року.

31.08.2021 року приватним нотаріусом Зубарєвим І.Ю. було вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості у розмірі 950 000,00 грн. за Договором позики від 03.06.2021 року, з ОСОБА_1 на користь позивача (зареєстровано в реєстрі за № 2352) (а.с.25).

02.09.2021 року на підставі Виконавчого напису від 31.08.2021 №2352 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. було відкрите виконавче провадження ВП № 66689167 щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 950 000,00 грн. (а.с.26-27).

03.09.2021 року приватним виконавцем Бабенко Д.А. в межах ВП № 66689167 було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 (номер запису про обтяження 43784717 у спеціальному розділі). Однак, 03.09.2021 року приватний виконавець Бабенко Д.А. повідомив ОСОБА_4 , що у боржника за ВП № 66689167 у власності відсутнє нерухоме майно.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 278040317 від 04.10.2021 року вбачається, що станом на дату складання Інформації нежитлова будівля загальною площею 118,00 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна-220 належить в частинах по 1/2 двом особам: 1/2 частина належить ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі- продажу серія та номер: 1525, виданий 25.06.2021, видавник: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу, 1/2 частина належить ОСОБА_3 на підставі Договір купівлі-продажу, серія та номер: 1509, виданий 24.06.2021, видавник: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу (а.с.28-34).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до боргової розписки 07 жовтня 2020 року чоловік відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_8 , надав ОСОБА_1 у займ грошові кошти у розмірі 4800 доларів США. Строк повернення коштів - 07 квітня 2021 року. Проте замість повернення коштів у зазначений строк, відповідач ОСОБА_1 знову звернулася до чоловіка відповідача ОСОБА_3 для отримання у борг коштів. 07 квітня 2021 року ОСОБА_8 дав у борг ОСОБА_1 4200 доларів США, про що була також складена розписка. В розписці ОСОБА_1 зазначила, що у разі не повернення коштів, вона зобов`язується продати майно, а саме магазин, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 . Таким чином, на момент продажу нежитлової будівлі, борг ОСОБА_1 перед чоловіком відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_8 , складав 9000 доларів США (а.с.72-73).

Крім цього, відповідно до розписки від 29.04.2021 року рідна сестра відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 надала ОСОБА_9

в займ 11700 доларів США, та зобов`язалась повернути його до 01.08.2021 року, однак не повернула його, на томість в червні 2021 року запропонувала укласти договір купівлі продажу нерухомого майна, так як ще мала заборгованість перед ОСОБА_8 (а.с.82).

У відповідності з ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Отже, договір купівлі-продажу нерухомого майна не порушує прав позивача і в момент його укладення жодних обмежень щодо його відчуження не існувало.

Постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 755/17944/18 і провадження № 61-1751 Ісв 19) зроблено висновок, що "однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті З ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як сплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції "фраудаторності" при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати сплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, дов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), -іявність/від сутність оплати ціни контрагентом боржника).

Отже, даний договір був укладений оплатний, ціна договору визначалась на підставі звіту про незалежну оцінку від 23.06.2021 р., крім того відповідачі не мають родинних стосунків з відповідачкою ОСОБА_1 .

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369 11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) зроблено висновок, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне/платне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний «судом недійсним". Проте в даному випадку договір реальний, оскільки відповідач ОСОБА_1 має перед відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованість, яка виникла ще до займу у позивача ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд приходить висновку про недоведеність позивачем фіктивного відчуження належного відповідачу ОСОБА_10 нерухомого майна з метою ухилення від виконання своїх грошових зобов`язань переді позивачем, у зв"язку з чим вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

За відмови у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати залишаються покладеними на нього ж.

Керуючись ст. ст.4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_4 ), третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Галина Іванівна (адреса: вул.Бакуліна,4-а, м.Харків) про визнання недійсними договорів купівлі-продажу - відмовити.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 23.11.2023 року.

Суддя: Г.М. Гуляєва