__________ _ МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ____ ____
Пр. №2-др/521/90/23
06 грудня 2023 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Сегеди О.М.,
при секретарі Замниборщ А.С.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на квартиру,
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на квартиру було задоволено в повному обсязі.

30 листопада 2023 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Саінчук А.О., діючої на підставі ордеру від 05 серпня 2022 року, договору про надання правової допомоги від 07 березня 2022 року та довіреності від 07 березня 2022 року, до суду надійшла заява, згідно якої остання просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6808,20 грн.

Зазначила, що судові витрати позивача складаються зі сплати судового збору, витрат на правову допомогу, витрат на отримання інформації від КП «БТІ» ОМР, витрат на комісію банку, витрат на проведення оцінку нерухомого майна, витрат на поштову кореспонденцію, витрат на кур`єрську доставку.

Вказувала, що суд першої інстанції не розподілив та не врахував судові витрати, які поніс позивач, які пов`язані з розглядом справи, а саме:

- був замовлений та оплачений звіт про незалежну оцінку ринкової вартості для сплати судового збору, що підтверджується квитанцією №б/н від 09 серпня 2022 року на суму 1500,00 грн. (т. 1 а.с. 29);

- адміністративні послуги КП «Міське агентство з приватизації житла» ( ОСОБА_1 ) на суму 208,80 грн., що підтверджується квитанцією (т. 1 а.с. 32);

- адміністративні послуги КП «БТІ» ОМР на суму 498,00 грн., що підтверджується квитанцією №92705677 від 18 березня 2022 року (т. 1 а.с. 50);

- адміністративні послуги КП «БТІ» ОМР на суму 645,00 грн., що підтверджується квитанцією №92705301 від 18.03.2022 року (т. 1 а.с. 51);

- був замовлений та оплачений технічний паспорт, технічна інвентаризація квартири на суму 1200,00 грн. (т. 1 а.с. 74);

- поштові відправлення судової повістки на адресу Відповідача, що підтверджується квитанцією на суму 88,80 грн. (т. 1 а.с. 97);

- адміністративні послуги КП «Міське агентство з приватизації житла» ( ОСОБА_3 ) на суму 208,80 грн., що підтверджується квитанцією (т. 1 а.с. 154);

- була замовлена та оплачена довідка №38/64/2022 від 03 червня 2022 року (зміна площу квартири) на суму 1500,00 грн. (т. 1 а.с. 171), що підтверджується квитанцією №9 від 03 червня 2022 року;

- поштове відправлення на суму 26,00 грн., що підтверджується квитанцією від 21.09.2022 року (т. 1 а.с. 173);

- адміністративні послуги КП «БТІ» ОМР на суму 583,00 грн., що підтверджується квитанцією №92705677 від 18.03.2022 року (т. 1 а.с. 207);

- поштове відправлення на суму 94,00 грн. (т. 2 а.с. 101);

- поштове відправлення на суму 47,00 грн. (т. 3 а.с. 225);

- адміністративні послуги КП «Міське агентство з приватизації житла», що підтверджується квитанцією від 25 липня 2023 року на суму 208,80 грн. (т. 4 а.с. 144).

Представник позивача, діюча на підставі ордеру від 05 серпня 2022 року, договору про надання правової допомоги від 07 березня 2022 року та довіреності від 07 березня 2022 року, в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце слухання справи повідомлялася відповідно до вимог ст.128 ЦПК України. Через канцелярію суду надала заяву, згідно якої подану заяву підтримала в повному обсязі, просила суд її задовольнити та провести розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача, діюча на підставі ордеру від 30 вересня 2022 року, в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце слухання справи повідомлялася відповідно до вимог ст.128 ЦПК України. Через канцелярію суду надала заяву, згідно якої заперечувала проти поданої заяви про ухвалення додаткового рішення в повному обсязі, просила суд залишити її без задоволення та провести розгляд справи за її відсутності.

Раніше, через систему «Електронний суд» надала заперечення на заяву представника позивача, в обгрунтування якої зазначила, що у наданому позивачем звіті про незалежну оцінку ринкової вартості кв. АДРЕСА_1 вказано, що звіт виготовлений ТОВ «Імперіал-777» 08 серпня 2022 року на підставі договору №63ОР-Н-22 від 08 серпня 2022 року між ТОВ «Імперіал-777» та ОСОБА_4 .

Вказувала, що представником позивача в підтвердження нібито понесених витрат наданий інший договір та квитанція про сплату за інші послуги іншої особі, а саме: наданий договір про надання юридичних послуг від 09 серпня 2023 року укладений між ПП «Офіс БТІ» та ОСОБА_1 (тобто між іншими особами та в інший час), та квитанція від 09 серпня 2023 року про оплату 1500,00 грн. ОСОБА_1 ПП «Офіс БТІ». Отже, сума нібито понесених витрат на виготовлення звіту ТОВ «Імперіал-777» від 08 серпня 2022 року про незалежну оцінку ринкової вартості кв. АДРЕСА_1 позивачем не підтверджена, тому не підлягає стягненню. Квитанція від 09 серпня 2023 року про сплату ПП «Офіс БТІ» 1500,00 грн. не є належним доказом.

Технічний паспорт на кв. АДРЕСА_1 , та довідка № 38/64/2022 від (зміна площі квартири), були замовлені ОСОБА_1 та виконані 03 червня 2022 року ПП «Офіс БТІ» для можливості оформлення у нотаріуса договору дарування квартири, який він планував укласти 08 червня 2022 року, що підтверджено позивачем у його позові (абз. 2 стор. 4 позову) та листом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. від 08 червня 2023 року (т. 1 а.с. 49).

Стверджувала, що витрати ОСОБА_1 , які він поніс 02 червня 2022 року, 03 червня 2022 року на замовлення технічного паспорту квартири АДРЕСА_1 на суму 1200,00 грн. (т. 1 а.с. 74) та довідки № 38/64/2022 від 03 червня 2022 року (зміна площі квартири) на суму 1500 грн, квитанція № 9 від 03 червня 2022 року (т. 1 а.с. 17) не є витратами, пов`язаними з розглядом справи, тому не підлягають стягненню.

Щодо стягнення витрат на оплату адміністративних послуг КП «БТІ» ОМР за надання інформації про наявність зареєстрованого права власності фізичних осіб на суму 498,00 грн., квитанція від 18 березня 2022 року (т. 1 а.с. 50), на суму 645,00 грн., квитанція від 18 березня 2022 року (т. 1 а.с. 51), на суму 583,00 грн., квитанція від 18 березня 2022 року (т. 1 а.с. 207) зазначила, що вказана інформація КП «БТІ» ОМР була необхідна ОСОБА_1 для можливості оформлення у нотаріуса договору дарування, який он планував укласти 08 червня 2022 року, що підтверджено позивачем у його позові (абз. 2 стор. 4 позову) та листом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. від 08 червня 2022 року (додано до позову, т. 1 а.с. 49).

Вказувала, що витрати представника ОСОБА_1 за довіреністю від 07 серпня 2022 року, по оплаті 18 березня 2022 року КП «БТІ» ОМР вищевказаних сум за надання інформації про наявність зареєстрованого права власності фізичних осіб не є витратами, пов`язаними з розглядом справи, а також не входять у перелік витрат, передбачений ст.133 ЦПК України, тому не підлягають стягненню.

Щодо стягнення витрат на адміністративні послуги КП «Міське агентство з приватизації житла» на суму 208,80 грн., адміністративні послуги КП «Міське агентство з приватизації житла» на суму 208,80 грн., адміністративні послуги КП «Міське агентство з приватизації житла» від 25 липня 2023 року на суму 208,80 грн. зазначила, що вони не є витратами, пов`язаними з розглядом справи, перелік яких передбачений ст. 133 ЦПК України, тому не підлягають стягненню. Вказані квитанції КП «Міське агентство з приватизації житла» не містять інформації ким вони сплачені та за яку послугу, тому не можуть вважатися доказом понесених позивачем витрат, що пов`язані з розглядом справи.

Щодо стягнення витрат за поштове відправлення судової повістки на адресу ОСОБА_2 , квитанція на суму 88,00 грн. відправник Малиновський районний суд. м. Одеси, отримувач ОСОБА_2 ), за поштове відправлення на суму 94,00 грн., за поштове відправлення на суму 47,00 грн. вказував, що вони не є витратами, пов`язаними з розглядом справи, перелік яких передбачений ст.133 ЦПК України, тому не підлягають стягненню. Зазначила, що вказані квитанції також не містять інформації про оплату їх позивачем або його представником, тобто не можуть вважатися доказом понесених позивачем витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільно-процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на квартиру було задоволено в повному обсязі (т. 4 а.с. 125-141).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268).

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами, разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19), постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) та постанові від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), зокрема в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» за заявою № 58442/00, щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у п. 49 постанови від 27 листопада 2019 року у справі №242/4741/16-ц).

Згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Враховуючи вищенаведене, перелік наданих адвокатських послуг, принцип співмірності, адже позовні вимоги задоволено повністю, розумність судових витрат, суд дійшов висновку про часткове задоволення даної заяви про відшкодування витратякі поніс позивач, які пов`язані з розглядом справи, а саме:

- оплату звіту про незалежну оцінку ринкової вартості для сплати судового збору, на суму 1500,00 грн, що підтверджується квитанцією №б/н від 09 серпня 2022 року. (т. 1 а.с. 29)

- поштове відправлення на суму 94,00 грн. (т. 2 а.с. 101);

- поштове відправлення на суму 47,00 грн. (т. 3 а.с. 225);

Керуючись ст. ст. 133, 141, 260, 261, 264, 270 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на квартиру задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на квартиру, яким доповнити резолютивну частину рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2023 року наступним абзацом:

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Центральним РО ОГУ УМВС України в Одеській області 17 лютого 1997 року, витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду в розмірі 1641 (одна тисяча шістсот сорок одна) гривеня 00 копійок.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 06 грудня 2023 року.

Суддя О.М. Сегеда