Справа № 461/6994/22 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/1091/23 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Марко О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 23 березня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів),

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою, в якій просила: визнати неправомірною бездіяльність начальника Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тетюка Р.М. щодо виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників про ОСОБА_1 та зобов`язати начальника Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тетюка Р.М. виключити відомості про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

Свої вимоги заявник обґрунтовувала тим, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15.09.2022 року визнано неправомірною бездіяльність начальника Галицького ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тетюка Р.М. та зобов`язано його зняти арешт, накладений згідно постанов державних виконавців у ВП №47049670 від 01.04.2015 року та ВП №54007285 від 13.06.2017 року з примусового виконання виконавчого листа №1394/2314/12 від 13.06.2014 року, виданого Галицьким районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕсБанк» заборгованості за кредитним договором.

При перевірці нотаріусом виконання ухвали суду щодо зняття арешту було встановлено, що арешт з майна знято, однак, відомості про неї, як боржника, не виключені з Єдиного реєстру боржників.

12.12.2022 року вона звернулася із заявою у Галицький ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для виключення відомостей про неї з Єдиного реєстру боржників, однак, 13.12.2022 року їй було відмовлено з посиланням на те, що для виключення з реєстру необхідна ухвала суду.

Зазначає, що виконавчий лист №1304/2314/12 від 13.06.2014 року, виданий Галицьким районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕсБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 3051794 грн. виконаний у повному обсязі за межами виконавчих проваджень №47049670, №54007285, які, відповідно, були завершені 10.04.2017 року та 29.12.2017 року, виконавчі листи повернені стягувачу, а тому немає жодних правових підстав для залишення відомостей про неї в Єдиному реєстрі боржників.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23 березня 2023 року у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила заявник ОСОБА_1 , просить її скасувати та прийняти нове судове рішення, яким її вимоги за скаргою задовольнити.

Апелянт не погоджується з висновками суду про відсутність визначених законом підстав для виключення відомостей про неї з Єдиного реєстру боржників у зв`язку з несплатою виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, оскільки виконавчий лист виконаний в повному обсязі поза межами виконавчих проваджень, окрім того, Галицьким ВДВС було повернуто стягувачу авансовий внесок у розмірі 30517 грн., що додатково, на її думку, підтверджує відсутність примусового виконання рішення суду.

Наголошує, що в рамках виконавчих проваджень №47049670, №540007285 державним виконавцем жодної суми не стягнуто, а сам виконавчий документ повернуто стягувачу через неможливість його виконання, тому відсутні будь-які підстави для стягнення виконавчого збору з боржника і, відповідно, для продовження дії відомостей про боржника в Єдиному державному реєстрі.

Окрім того, звертає увагу, що виконавчі провадження №47049670, №54007285 знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання, в автоматизованій системі виконавчих проваджень збережені тільки постанови про відкриття виконавчого провадження та повернення виконавчого листа.

Вважає, що факт нестягнення з боржника виконавчого збору не може розглядатись як перешкода для виключення з Єдиного реєстру боржників, оскільки фактичного примусового стягнення в рамках виконавчого провадження не відбулось.

Також звертає увагу, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання вже закінчилися.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, представник ОСОБА_1 адвокат Левко С.Л. подав заяву про розгляд справи у їхній відсутності, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.247, ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи проведено апеляційним судом у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 21.11.2023 року, є дата складення повного судового рішення 01.12.2023 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що Єдиний реєстр боржників це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження України та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Ведення автоматизованої системи виконавчого провадження, складовою якої є Єдиний реєстр боржників, регламентується Законом України «Про виконавче провадження», Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року №2432/5, Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5 (у редакції наказу МЮУ від 29.09.2016 року №2832/5) та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.2 Розділу Х Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, в Єдиному реєстрі боржників міститься інформація щодо боржників, відносно яких виконавчі провадження зареєстровані в автоматизованій системі виконавчого провадження після впровадження Єдиного реєстру боржників.

Відповідно до ч.5 ст.9 Закону України «Про виконавче провадження», відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Частиною сьомою статті 9 Закону України «Про виконавче провадження», а також пунктом 6 Розділу Х Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, визначено вичерпний перелік підстав вилучення відомостей про боржників з Єдиного реєстру боржників.

Так, зокрема, частиною сьомою статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Судом встановлено, що на виконанні у Галицькому ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №47049670 з примусового виконання виконавчого листа №1304/2314/12, виданого 13.06.2014 року Галицьким районним судом м. Львова про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕсБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 3051794 грн.

Виконавчий документ у даному виконавчому провадженні повернуто стягувачу 10.04.2017 року на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю в боржника майна, на яке можна було б звернути стягнення.

Також, на виконанні у Галицькому ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №54007285 з примусового виконання виконавчого листа №1304/2314/12, виданого 13.06.2014 року Галицьким районним судом м. Львова, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕсБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 3051794 грн.

Виконавчий документ у зазначеному виконавчому провадженні повернуто стягувачу 31.12.2017 року, на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю в боржника майна, на яке можна було б звернути стягнення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з ч.5 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Підстави для закінчення виконавчого провадження визначені статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Як правильно встановлено судом першої інстанції, ураховуючи вимоги частини сьомої статті 9 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 цього Закону не встановлює обов`язку виконавця щодо виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, а постанови про закінчення виконавчого провадження або ж постанови згідно з частиною четвертою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцем в рамках названих вище виконавчих проваджень не виносилось.

Згідно з наданою Галицьким ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції інформацією, погашено лише заборгованість на рахунки стягувача, проте, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження боржником не погашено.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність визначених законом підстав для виключення відомостей про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників та, відповідно, про відсутність підстав для задоволення її скарги, оскільки правомірність рішення державного виконавця про стягнення виконавчого збору заявницею у встановленому законом порядку не оскаржувалось.

У зв`язку з цим, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про необхідність застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду в постанові від 11 березня 2020 року (справа №2540/3203/18) та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 03 березня 2020 року (справа №260/801/19), оскільки у даній справі заявниця ОСОБА_1 не оскаржує дій та/або рішень державного виконавця щодо стягнення з неї виконавчого збору в рамках названих вище виконавчих проваджень, окрім того, таке оскарження має здійснюватись в порядку адміністративного судочинства.

За встановлених і наведених вище обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції по суті вирішення заявлених у скарзі вимог і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 23 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 01 грудня 2023 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич