Провадження № 4-с/161/73/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т.М.

за участі секретаря судового засідання Октисюк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

05 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність Відділу Державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та зобов`язання вчинити дії.

Свою скаргу обгрунтовує тим, що згідно інформаційної довідки № 348999980 від 04.10.2023 з Державного Державного реєстру речових прав на нерухоме майновбачається наявність обтяження № 7342478 арешт на все нерухоме майно на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 45024433 від 13.10.2024, винесеної Головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького МУЮ Левчук І.О., обтяження № 9812943 арешт на все нерухоме майно в межах суми 76 857,70 грн на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 471832 від 11.05.2010, винесеної Головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького МУЮ Приходько А.П., обтяження № 11573825 арешт на все нерухоме майно на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 2013625 від 09.08.2011, винесеної Головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького МУЮ Солтисюк А.П.

Вказує, що в реєстрі боржників відсутні відомості про ОСОБА_1 як боржника в будь-якому виконавчому провадженні. На даний час всі виконавчі провадження, в межах яких були накладені арешти, завершені. А на звернення до відділу ДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у знятті даних арештів було відмовлено.

Вважає бездіяльність органів виконавчої служби незаконною, просить зобов`язати Відділ Державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України скасувати арешти нерухомого майна ОСОБА_1 , накладені на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 45024433 від 13.10.2024 (Реєстраційний номер обтяження №7342478), на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 471832 від 11.05.2010 ( Реєстраційний номер обтяження 9812943), на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 2013625 від 09.08.2011 (Реєстраційний номер обтяження № 11573825).

Від представника скаржника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, вимоги за скаргою підтримує.

Представник Відділу Державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представники стягувачів АТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, будь-яких заяв від них не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявна інформація про арешт нерухомого майна ОСОБА_1 (реєстраційний номер обтяження №7342478) накладений відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 45024433 від 13.10.2024, інформація про арешт нерухомого майна ОСОБА_1 ( реєстраційний номер обтяження 9812943) накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 471832 від 11.05.2010, арешт нерухомого майна ОСОБА_1 (реєстраційний номер обтяження № 11573825) накладений відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 2013625 від 09.08.2011.

Також встановлено, що на виконанні у відділі Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції перебувало виконавче провадження№45024433 з примусового виконання судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області №161/2500/14-ц від 08.08.2014 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 16978553 грн. боргу та 1697,86грн. судового збору ( завершене 16.06.2015р. на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»), виконавче провадження №48619384 з примусового виконання судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області №161/2500/14-ц від 08.08.2014 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 16978553 грн. боргу та 1697,86грн. судового збору (завершене 23.02.2016 року на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»), виконавче провадження №50932043 з примусового виконання судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області №161/2500/14-ц від 08.08.2014 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 16978553 грн. боргу та 1697,86грн. судового збору ( завершене 11.09.2023 року на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавчі провадження №45024433, №48619384, №50932043 стосувались примусового виконання одного і того ж судового рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області №161/2500/14-ц від 08.08.2014 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 169785,53 грн. боргу та 1697,86 грн. судового збору.

В ході виконання вказаного судового рішення у виконавчому провадженні №45024433 накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №45024433 від 13.10.2014, винесеної Головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького МУЮ Левчук І.О. (обтяження № 7342478).

В подальшому виконавче провадження №50932043 було завершене 11.09.2023 р. на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Дана обставина також підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 22.08.2023 та довідкою від 04.10.2023, з яких слідує, що станом на 22.08.2023 ОСОБА_1 не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк».

Також у відділі державної виконавчої служби Луцького МУЮ перебувало виконавче провадження №14386839 з примусового виконання судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області №2н-701 від 03.04.2009 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором в сумі 69476,44 грн., а також 347,38 грн. судових витрат та 15,00 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи.

В ході вказаного виконавчого провадження накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 в межах суми 76 857,70 грн. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №471832 від 11.05.2010, винесеної Головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького МУЮ Приходько А.П. (обтяження № 9812943).

Вказане виконавче провадження завершене 30.12.2011 на підставі п. 2. ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999, тобто з підстав повернення виконавчого документа стягувачу в зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Судовий наказ Луцького міськрайонного суду Волинської області №2н-701 від 03.04.2009 після його повернення 31.12.2011 стягувачу, повторно до примусового виконання не пред`являвся.

На виконанні у відділі також перебувало виконавче провадження №28776614 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області №2-394 від 06.07.2011 про стягнення з ОСОБА_1 в користь «Дельта Банк» 112115,17 грн.

В ході вказаного виконавчого провадження накладено арешт на все нерухоме майно на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №2013625 від 09.08.2011, винесеної Головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького МУЮ Солтисюк А.П. (обтяження №11573825)

Вказане виконавче провадження завершене 30.12.2011 на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Після повернення стягувачу виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області №2-394 від 06.07.2011, виконавчий лист повторно до примусового виконання не пред`являвся.

Крім того, постановою Апеляційного суду Волинської області від 23.07.2018 у справі № 161/14849/17 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк», третя особа ОСОБА_1 про визнання припиненим зобов`язання за іпотечним договором, позов задоволено частково, а саме визнано припиненим зобов`язання за іпотечним договором №509/Zфквіп-07 від 06.08.2007. З постанови суду слідує, що вказаний іпотечний договір, укладався на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №509/ФКВ-07 від 06.08.2007 р. заборгованість, за яким була стягнута з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.02.2011 по справі №2-6592/11 в сумі 111433 грн. та судові витрати. При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що сума боргу, стягнута за вказаним рішенням суду сплачена 09.08.2017 і 14.08.2017 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі сплатою в повному обсязі суми заборгованості, що стягнута за рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.02.2011.

Тобто кошти, які підлягали стягненню солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь ПАТ «Дельта Банк» згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.02.2011 по справі №2-6592/11 були сплачені 09.08.2017 іншим солідарним боржником в іншому виконавчому провадженні вже після того, як 30.12.2011 виконавчий лист Луцького міськрайонного суду Волинської області №2-394 від 06.07.2011 про стягнення з ОСОБА_1 в користь "Дельтабанк" 112115,17 грн. у ВП №28776614 був повернутий стягувачу, а відтак, згідно ч. 4 ст. 543 ЦК України, зобов`язання ОСОБА_1 перед ПАТ «Дельта Банк» щодо сплати цих коштів припинились.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

При цьому, приписами частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено мету накладення арешту, а саме: арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Належними та допустимими доказами підтверджено, що рішення суду на примусовому виконанні не перебуває, виконавче провадження в межах якого було накладено арешт завершено провадженням, арешт майна протягом тривалого часу продовжує бути чинним, що позбавляє власника на власний розсуд розпоряджатися належним йому майном.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Як передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

В силу Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року №606-ХІV) у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму ВССУ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Таким чином, накладення арешту та внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна обмежує права позивача як власника, щодо вільного розпорядження вищевказаним майном.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що заборгованість ОСОБА_1 за виконавчими документами в виконавчих провадженнях №14386839, №45024433, №48619384, №50932043 де стягувачем є ПАТ КБ «ПриватБанк» відсутня, виконавчий лист Луцького міськрайонного суду Волинської області №2-394 від 06.07.2011 про стягнення з ОСОБА_1 коштів в користь «Дельтабанк» після його повернення стягувачу 30.12.2011 в межах виконавчого провадження №28776614 повторно до виконання не пред`являвся, а отже, відсутні підстави для арешту майна, враховуючи конституційний принцип непорушності права власності особи, суд вважає, що права заявника існуванням арешту на належне йому на праві власності майно порушені, а тому підлягають судовому захисту шляхом зняття арешту з нерухомого майна.

Згідно ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що має місце бездіяльність Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, яка полягає у невчиненні дій щодо зняття арешту з майна ОСОБА_3 .

З врахуванням наведеного, скарга ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та зобов`язання вчинити дії підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 260, 450, 451 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Відділудержавної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Зобов`язати Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешти з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладені

- постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №45024433 від 13.10.2014 р. (запис про обтяження: 7342478)

- постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №471832 від 11.05.2010 р. (запис про обтяження: 9812943)

- постановою про відкриття виконавчого провадження №2013625 від 09.08.2011 р. (запис про обтяження: №11573825).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складання повного тексту ухвали 08 грудня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Філюк Т.М.