УХВАЛА

з питань забезпечення позову

06.12.2023

Справа № 522/23260/23-Е

Провадження № 2/522/7901/23

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Ярема Х.С. розглянув в письмовому провадженні (без виклику та повідомлення сторін) заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

ВСТАНОВИВ:

04.12.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суму завдатку 76 000 грн. та штраф в розмірі 76 000 грн.

Разом з позовом подав заяву про забезпечення позову, якою просить накласти арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо цієї квартири.

Необхідність забезпечення позову мотивує тим, що ОСОБА_1 мав намір придбати квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Для цього уклав договір з агенством нерухомості та передав 2 000 дол. США на забезпечення виконання основного зобов`язання. Основний договір мав бути укладений до 15.03.2022. Відповідачі ухиляються від його укладення, забезпечувальний платіж не повернули. позивач вважає, що відповідач ОСОБА_3 може в будь-який момент відчужити належну йому частину квартири третім особам, що ускладнить виконання рішення, у разі його ухвалення на користь позивача.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову суд виходить з наступних мотивів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, для того, щоб було вжито заходи для забезпечення позову у справі, заявнику необхідно довести, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Без встановлення наявності таких обставин вжиття заходів для забезпечення позову є неможливим.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Зі змісту позову вбачається, що предметом спору є стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 коштів на загальну суму 152 000 грн., у зв`язку з невиконанням зобов`язань.

Позивач надає докази, що ОСОБА_3 є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , яка є спільною частковою власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 23.08.2013, вартість квартири 384 100 грн.

Суд звертає увагу на те, що адекватність заходу забезпечення позову, який застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи щодо забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів щодо забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Наявність грошових претензій позивача до відповідачів може свідчити про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Проте, які існують ризики відчуження відповідачем ОСОБА_3 належного йому майна задля для уникнення відповідальності щодо повернення 152 000 грн., суду не доведено.

Суд вважає запропонований спосіб забезпечення позову у вигляді накладення арешту на 1/2 частину квартири не співмірним з предметом спору про стягнення 152 000 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в забезпеченні позову.

Щодо вимог про заборону іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири, то дана вимога не передбачена ст. 150 ЦПК України, оскільки п.2 ч.1 даної статті передбачена можливість вжити забезпечення позову лише у вигляді заборони вчиняти певні дії, тобто конкретно визначені дії, а не будь-які дії, що просить позивач.

Пункт 4 частини 1 ст. 150 ЦПК України, яким передбачено забезпечення позову у вигляді заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, не може застосовуватися до даного випадку, оскільки зазначена квартира не є предметом спору.

Отже, у задоволенні заяви про забезпечення позову у вигляді заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири належить відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 ЦПК України зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Керуючись ст. 149, 150, 152-154, 157 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Ярема Х.С.