Справа № 299/2544/22
25 травня 2023 р. м. Ужгород
судді Закарпатського апеляційного суду Джуги С.Д. стосовно постанови Закарпатського апеляційного суду від 25 травня 2023року прийнятої за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради Закарпатської області, Комунального некомерційного підприємства «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської міської ради Закарпатської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-
Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18 серпня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 25 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18 серпня 2022 року залишено без змін.

Вважаю, що рішення судом першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави передбачені ст. 375 ЦПК України для залишення рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 , з врахуванням заяви від 29.06.2022 року про зміну предмету позову, просила:

Вважати пропущеним строк звернення до суду з цим позовом з поважної причини та поновити його.

Визнати незаконним та скасувати наказ №728-к від 30 липня 2020 року Комунального некомерційного підприємство «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області про звільнення ОСОБА_1 головного лікаря Виноградівської районної лікарні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, реорганізації скорочення численності та штату працівників за п.1 ст. 40 КЗпП України.

Визнати незаконним та скасувати рішення Виноградівської районної ради Закарпатської області від 10.06.2020p., №939 «Про звільнення головного лікаря Виноградівської районної лікарні».

Поновити ОСОБА_1 на роботі у Комунальне некомерційне підприємтсво "Виноградівська районна лікарня" Виноградівської міської ради з 31 липня 2020 року.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської міської ради Закарпатської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 31.07.2020 року по день набрання законної сили судового рішення по даній справі із розрахунку середньоденної заробітної плати в розмірі 1451 грн. 74 коп.

Стягнути солідарно з Комунального некомерційного підприємства «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської міської ради Закарпатської області та Виноградівської міської ради на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди в розмірі 100 000 гривень, та на користь держави судові витрати у справі.

Відмовляючи в задоволенні заявленого позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачку звільнено з посади головного лікаря Виноградівської районної лікарні згідно із п.1.ч.1 ст. 40 КЗпП України на законних підставах, із дотриманням встановленої законом процедури.

Такі висновки суду першої інстанції є неправомірними, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 9 Конвенції МОП № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця від 1982 року, яка ратифікована Україною 04.02.1994 року і набрала чинності для України 16.06.1995 року, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення лежить на роботодавці.

Таким чином, у разі пред`явлення позову про поновлення на роботі працівника, звільненого з ініціативи роботодавця, саме на останнього покладається тягар доведення законності такого звільнення. Будь-які сумніви в законності такого звільнення повинні тлумачитися в користь працівника.

Відповідно до п. 1ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями ч.2 ст. 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації (ч.3 ст. 40 КЗпП України).

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч.2ст.40, ч.3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

В пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів від 06.листопада 1992 року № 9 роз`яснено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

Відповідно до ч.1ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При звільненні ОСОБА_1 вищевказаних вимог трудового законодавства дотримано не було.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розпорядження голови Виноградівської райдержадміністрації № 161-к від 18.12.2009 року ОСОБА_1 призначено, в поряду переведення, на посаду головного лікаря Виноградівської районної лікарні, про що у трудовій книжці зроблено відповідний запис під N220., на якій вона пропрацювала до 30.07.2020 р.

Згідно наказу №728-к від 30 липня 2020 року директора Комунального некомерційного підприємства «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області, ОСОБА_2, позивачку ОСОБА_1 звільнено 30 липня 2020 року з посади головного лікаря Виноградівської районної лікарні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, реорганізації, скорочення численності та штату працівників за п.1 ст. 40 КЗпП України.

Підставою для винесення наказу №728-к від 30 липня 2020 року є: наказ «Про створення комунального некомерційного підприємства «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області шляхом перетворення Виноградівської районної лікарні та затвердження організаційної структури і штатного розпису» від 08.10.2019 року №117-о, відмова від пропозиції про переведення на іншу посаду від 23.03.2020року №440, рішення Виноградівської районної ради Закарпатської області від 10.06.2020 року №939.

На час призначення позивачки на посаду головного лікаря Виноградівської районної лікарні у 2009 році засновником юридичної особи «Виноградівська районна лікарня» була Виноградівська районна державна адміністрація і відповідно до діючих на той час положень законодавства та статуту саме Виноградівська райдержадміністрація мала відповідні повноваження щодо призначення та звільнення з посади головного лікаря Виноградівської районної лікарні, про що свідчить запис № 20 від 21.12.09 р. у трудовій книжці про призначення головним лікарем Виноградівської районної лікарні на підставі розпорядження №161-к голови Виноградівської райдержадміністрації від 18.12.09 р.

Тобто, сторонами трудового договору є Виноградівська райдержадміністрація, як засновник, вказаного підприємства та ОСОБА_1 , як фізична особа працівник.

Розпорядженням Виноградівської районної державної адміністрації від 12.07.19р. №172 «Про вихід Виноградівської районної державної адміністрації із засновників Виноградівської лікарні» така вийшла із засновників Виноградівської районної лікарні, а відповідно до рішення Виноградівської районної ради від 26.07.2019 р. Виноградівська районна рада увійшла до складу засновників «Виноградівської районної лікарні».

Згідно Статуту Виноградівської районної лікарні, затвердженого рішенням Виноградівської районної ради від 26.07.2019 року №754, засновником лікарні є Виноградівська районна рада Закарпатської області; засновник призначає на посаду та звільняє з посади керівника лікарні, поточне керівництво лікарнею здійснює головний лікар, який безпосередньо підпорядковується засновнику; при реорганізації закладу вся сукупність його прав та обов`язків переходить до правонаступника (пункти 6.2, 6.5, 9.5 Статуту).

Рішенням Виноградівської районної ради від 26.07.2019 року № 755 вирішено реорганізувати Виноградівську районну лікарню шляхом перетворення в комунальне некомерційне підприємство «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області та розпочато процедуру перетворення Виноградівської районної лікарні в комунальне некомерційне підприємство.

Розпорядженням голови Виноградівської районної ради від 31.07. 2019 року № 26 створена комісія з реорганізації шляхом перетворення Виноградівської районної лікарні під керівництвом завідувача хірургічним відділенням поліклініки Виноградівської районної лікарні ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 165).

03.10.2019 року Виноградівська районна рада Закарпатської області прийняла рішення № 802 «Про створення комунального некомерційного підприємства «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області», яким: створила Комунальне некомерційне підприємство «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області» шляхом перетворення Виноградівської районної лікарні; визначила Комунальне некомерційне підприємство «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області» правонаступником всього майна, прав, обов`язків та активів Виноградівської районної лікарні; затвердила : Статут Комунального некомерційного підприємства «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області»; Порядок проведення конкурсу на зайняття посади керівника Комунального некомерційного підприємства «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області; призначила тимчасово виконувачем обов`язків керівника Комунального некомерційного підприємства «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області ОСОБА_2 .

Згідно Статуту Комунального некомерційного підприємства «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області, КНП «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області є правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків Виноградівської лікарні; засновником його є Виноградівська районна рада Закарпатської області; поточне керівництво (оперативне управління) підприємством здійснює керівник підприємства - директор, який призначається на посаду за рішенням засновника відповідно до порядку, визначеного законодавством України, який відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством охорони здоров`я України; строк найму, права, обов`язки та відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, інші умови найму визначаються контрактом (пункти 1.2, 7.2, 7.3, 7.3.7 Статуту).

08.10.2019 р. відбулося припинення юридичної особи «Виноградівська районна лікарня» шляхом її перетворення в Комунальне некомерційне підприємство «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області, про що внесені відповідні зміни до Єдиного державного реєстру про припинення юридичної особи та державної реєстрації створених юридичних осіб-правонаступників, керівник ОСОБА_2 (тимчасовий виконувач обов`язків директора).

Наказом тимчасового виконувача обов`язків керівника Комунального некомерційного підприємства «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області ОСОБА_2 від 09.10.2019 року № 117-о затверджено і введено в дію з 10 жовтня 2019 року організаційну структуру і штатний розпис КНП «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області в кількості 1017 штатних одиниць, та визнано таким , що втратив чинність з 10.10.2019 року наказ головного лікаря Виногрдівської районної лікарні «Про введення в дію структури та штатного розпису Виноградівської райлікарні» від 31.12.2018 року №156.

Рішенням Виноградівської районної ради від 04.02.2020 року №863 на посаду директора КНП «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області призначено ОСОБА_2 та 03.03.2020 року з ним укладено контракт терміном на 5 років.

Рішенням № 1020 Виноградівської районної ради Закарпатської області від 27.11.20 р. з 01 січня 2021 року права засновника КНП «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області передані Виноградівській міській раді.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» в редакції на момент виникнення спірних правовідносин призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров`я здійснюються відповідно до законодавства. Керівники державних та комунальних закладів охорони здоров`я призначаються на посаду уповноваженим виконавчим органом управління власника закладу охорони здоров`я на конкурсній основі шляхом укладання з ними контракту на строк від трьох до п`яти років. Порядок проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я та порядок укладання контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я, а також типова форма такого контракту затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 792 «Про затвердження Порядку укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я та типових форм контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я» зокрема у п. 2 також зазначено, що призначення на посаду керівника закладу охорони здоров`я здійснюється відповідно до законодавства керівником органу або державним секретарем міністерства, до сфери управління якого належить (в управлінні якого перебуває) заклад, або за рішенням обласної, районної ради чи сільським, селищним, міським головою.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка у 2009 році була призначена на посаду головного лікаря Виноградівської районної лікарні засновником юридичної особи «Виноградівська районна лікарня» - Виноградівською районною державною адміністрацією, яка 12.07.2019року вийшла із числа засновників, а до складу засновників Виноградівської районної лікарні з 26.07.2019 року увійшла Виноградівська районна рада, яка була засновником і на момент звільнення позивачки з роботи, та до виключної компетенції якої, як засновника, відноситься призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров`я.

Наказ №728-к від 30 липня 2020 року директора Комунального некомерційного підприємства «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області ОСОБА_2 «Про припинення трудового договору», яким позивачку звільнено 30 липня 2020 року з посади головного лікаря Виноградівської районної лікарні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, реорганізації скорочення численності та штату працівників по п.1 ст. 40 КЗпП України» є незаконним, оскільки приймаючи його директор КНП «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області, перевищив свої повноваження, так як вирішення питання щодо призначення, звільнення та усунення керівника закладу охорони здоров`я відноситься до виключної компетенції Виноградівської районної ради Закарпатської області, як засновника закладу охорони здоров`я.

Рішенням Виноградівської районної ради Закарпатської області від 10.06.2020 p., №939, «Про звільнення головного лікаря Виноградівської районної лікарні» вирішено: звільнити ОСОБА_1 з посади головного лікаря Виноградівської районної лікарні днем 10 червня 2020 року на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці в результаті реорганізації Виноградівської районної лікарні; Комунальному некомерційному підприємству «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області своєчасно у повному обсязі здійснити розрахунок з ОСОБА_1 та необхідні дії щодо своєчасності видачі трудової книжки згідно вимог чинного законодавства.

Таким чином, з оспорюваного наказу №728-к від 30 липня 2020 року вбачається, що позивачку ОСОБА_1 звільнено з роботи з 30 липня 2020 року, а з оспорюваного рішення районної ради від 10.06.20 p., №939, вбачається, що її звільнено з 10 червня 2020 року, чим створено правову невизначеність у трудових відносинах позивачки.

Крім того, як вбачається рішення Виноградівської районної ради Закарпатської області від 10.06.2020 p., №939, Комунальне некомерційне підприємство «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області зобов`язано своєчасно у повному обсязі здійснити розрахунок з ОСОБА_1 та видати їй трудову книжку, а не звільняти її з роботи, і що не відноситься до її компетенції.

З рішення Виноградівської районної ради Закарпатської області від 10.06.20 p., №939, вбачається, що таке винесено на підставі: рішення Виноградівської районної ради від 26.07.2019 року № 755 «Про реорганізацію шляхом перетворення Виноградівської районної лікарні в комунальне некомерційне підприємство «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області, рішення Виноградівської районної ради Закарпатської області від 03.10.2019 року № 802 «Про створення комунального некомерційного підприємства «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області», подання комунального некомерційного підприємства «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області від 25.05.2020 №01-17/601, та відсутності згоди Онисько на переведення на іншу посаду і спливу строку попередження про наступне вивільнення.

Дане рішення Виноградівською районною радою прийнято незаконно, виходячи з наступного.

Реорганізація Виноградівської районної лікарні, як вбачається з рішення Виноградівської районної ради «Про реорганізацію шляхом перетворення Виноградівської районної лікарні в комунальне некомерційне підприємство «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області, відбулася на виконання Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» № 755 від 26.07.19, постанови Кабінету Міністрів України від 17.02.2010р. №208 «Про деякі питання удосконалення системи охорони здоров`я», наказу Міністерства охорони здоров`я України від 30.08.2010 р.№734 «Про затвердження примірного статуту закладу охорони здоров`я - комунального некомерційного підприємства та Примірного договору про надання медичних послуг».

Саме з метою дотримання вимог законодавства та дотримання прав працівників під час перетворення закладів охорони здоров`я з бюджетних установ у комунальні некомерційні підприємства Міністерством охорони здоров`я розроблені та направленні для відома та виконання Методичні рекомендації з питань перетворення закладів охорони здоров`я з бюджетних установ у комунальні некомерційні підприємства, схвалені робочою групою з питань реформи фінансування сфери охорони здоров`я України від 14 лютого 2018 року (у вільному доступі в електронному варіанті на сайті МОЗ).

У Розділі 1.4.6. вказаних Методичних рекомендацій зазначено, що факт реорганізації ЗОЗ-бюджетної установи не є підставою для звільнення керівника та припинення укладеного з ним контракту, якщо сторони не домовляться про його дострокове припинення за угодою сторін або він не буде звільнений на підставах, визначених контрактом.

На початок реорганізації ЗОЗ (закладу охорони здоров`я) між сторонами трудового договору: позивачкою та Виноградівською районною радою не було досягнуто згоди про припинення безстрокового трудового договору за угодою сторін.

Реорганізація Виноградівської районної лікарні шляхом її перетворення у КНП «Виноградівська районна лікарня» не є підставою для звільнення позивачки, оскільки посада керівника існувала і не була скорочена. Трудові відносини з позивачкою продовжувалися до моменту її звільнення до 10.06.2020 року (згідно рішення районної ради від 10.06.20 p., №939), до 30.07.20 р. (згідно наказом №728-к від 30 липня 2020 року)

Згідно п.1.4.6. Методичних рекомендацій: у такому разі в рішенні відповідної ради про створення ЗОЗ - комунального некомерційного підприємства може бути зазначено, про призначення керівником ЗОЗ - комунального некомерційного підприємства головного лікаря, подовживши з ним трудові відносини на підставі контракту. Це рішення може бути підставою як для укладення нового контракту, так і для внесення змін до існуючого залежно від домовленості сторін.

Натомість, Виноградівська районна рада Закарпатської області 03.10.2019 року, прийнявши рішення № 802 «Про створення комунального некомерційного підприємства «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області», призначила тимчасово виконувачем обов`язків керівника Комунального некомерційного підприємства «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської районної ради Закарпатської області ОСОБА_2 , не врахувавши при цьому, що посада керівника закладу існувала та не була скорочена, посаду керівника закладу обіймала позивачка, а реорганізація закладу шляхом перетворення, у відсутності угоди сторін на припинення трудового договору, не припиняє трудові відносини позивачки.

Окрім того, рішення про звільнення позивачки ОСОБА_1 з роботи Виноградівською районною радою Закарпатської області прийнято в період її тимчасової непрацездатності, що стверджено відповідним листком непрацездатності, що суперечить приписам ч.3 ст. 40 КЗпП України.

При звільненні позивачки не дотримано вимоги ч.2 ст.40,ст.49-2 КЗпП України

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року в справі № 800/538/17 зроблено висновок, що «за приписами частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. З огляду на викладене, оскільки обов`язок із працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав відступити від цих висновків».

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року в справі № 345/1663/18 (провадження № 61-1072св20).

За змістом ч.3 ст.49-2 КЗпП України при вивільненні станом на день попередження позивача про майбутні зміни: позивач повинен був бути ознайомлений з переліком усіх вакантних посад; позивачу повинна була бути запропонована будь-яка з вказаних вакантних посад, рівнозначна тій, яку він займав, або нижча за його згодою.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, що відповідач ознайомив та надав позивачу 23.03.20 року пропозицію про переведення на іншу посаду за вихідним № 440, та на підставі п.3 ст.32 КЗпП України запропонував обійняти одну із трьох посад та зазначив, що: «У разі Вашої відмови від запропонованих посад до Виноградівської районної ради Закарпатської області буде скеровано подання для прийняття відповідного рішення».

Однак, в даній пропозиції не вказано яке конкретно подання, яким нормативно- правовим актом передбачена подача такого подання, та для прийняття якого саме рішення буде скероване подання.

Більше того, зі змісту даної пропозиції вбачається, що позивача повідомлено про зміну організації і виробництва за ч.3 ст.32 КЗпП України (зміна істотних умов праці), а не згідно ст.49-2 КЗпП України.

Згідно із ч.4 ст.32 КЗпП України у випадку, якщо працівник після отримання повідомлення за ч.3 ст.32 КЗпП України, не згоден на продовження роботи у нових умовах, то трудовий договір припиняється за п.6 ст. 36 КЗпП України, а не за ч.1 ст.40 КЗпП України.

Дана пропозиція ні за змістом, ні за формою не може вважатися попередженням про вивільнення в контексті вимог ч.2 ст.40, ст. 49-2 КЗпП України, та виконанням роботодавцем свого обов`язку щодо працевлаштування працівника

Відповідачем, як роботодавцем, на якому лежить тягар доведення наявності законної підстави для звільнення позивачки, не подав доказів на підтвердження того, що він, відповідно до ст.49-2 КЗпП України, попереджав позивачку про майбутнє звільнення, ознайомлював її з переліком усіх вакантних посад рівнозначних тій, яку вона займала, або нижча за її згодою, чи мала місце перестановка (перегрупування) працівників у перетвореному підприємстві та наявні у ньому посади, які б могла обійняти позивачка.

З витребуваного судом апеляційної інстанції штатного розпису КНП «Виноградівська районна лікарня» затвердженого наказом директора №117-о від 09.10.2019 року вбачається, що у перетвореному підприємстві, крім керівника, наявні ще шість посад управлінсько - адміністративного персоналу. Проте, відповідач не подав жодних доказів, що він ознайомлював позивача з такими посадами, як і не надав доказів, що всі такі посади не були вакантними, а у випадку, якщо такі посади не були вакантними, не довів, що позивачка не має переважного права на їх зайняття, і продовження трудових відносин у перетвореному підприємстві.

Таким чином, позивачку звільнено з роботи з грубим порушенням трудового законодавства, а тому вона відповідно до ст.235 КЗпП України підлягає поновленню на роботі із стягненням на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодуванням їй на підставі ст.237- КЗпП України завданої моральної шкоди.

Оскільки посада керівника КНП Виноградівська районна лікарня» не є вакантною, така зайнята директором на підставі проведеного конкурсу, в якому позивачка не приймала участі, при поновленні на роботі позивачки необхідно враховувати правову позицію, яка викладена у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2019 року в справі № 756/6746/16-ц (провадження № 61-17594св18) де вказано, що «якщо на день прийняття судом рішення про поновлення працівника на роботі підприємство повністю не ліквідоване (не закінчена процедура його ліквідації), відповідачем у справі, на якого покладається обов`язок поновлення на роботі, є підприємство, хоч би і почалася або продовжувалася на цей день ліквідація підприємства. Тому виключно прийняття рішення про ліквідацію підприємства не може бути підставою для відмови в позові про поновлення на роботі і покладення обов`язку здійснити на користь працівника визначені законодавством виплати на іншого суб`єкта, зазначеного у статті 240-1 КЗпП. При цьому у разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розпису, ввівши скорочену посаду».

Щодо строку звернення до суду з цим позовом необхідно зазначити наступне

З матеріалів справи вбачається, що первісно позивачка звернулася з позовом про поновлення на роботі 25 серпня 2020 року, тобто у строк встановлений ст. 233 КЗпП України.

Рішенням Виноградівського районного суду від 14 травня 2021 року позов задоволено частково.

Рішення Виноградівської районної ради Закарпатської області від 10.06.2020 року № 939 "Про звільнення головного лікаря Виноградівської районної лікарні" визнано незаконним та скасовано.

Наказ КНП "Виноградівська районна лікарня" Виноградівської районної ради Закарпатської області від 30.07.2020 року № 728к про припинення трудового договору визнано незаконним та скасовано.

Позивача поновлено на роботі у КНП "Виноградівська районна лікарня" Виноградівської міської ради Закарпатської області на посаді директора з 10.06.2020 року.

Стягнуто з Берегівської районної ради Закарпатської області 50000 грн. моральної шкоди.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

У задоволенні позовних вимог про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено.

У зв`язку з цим позивачка подала апеляційну скаргу на рішення суду.

КНП «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської міської ради також оскаржило вищевказане судове рішення.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року (повний текст якої складено 05 травня 2022 р.) у задоволенні позову відмовлено з єдиної підстави - внаслідок порушення вимог закону щодо суб`єктного складу відповідачів.

За наслідками розгляду апеляційних скарг Закарпатським апеляційним судом 27 квітня 2022 р. постановлено Окрему ухвалу, у зв`язку з істотними порушеннями вимог процесуального закону, допущені головуючою суддею в першій інстанції Бак М.Д.

Закарпатський апеляційний суд у постанові за наслідками розгляду апеляційних скарг та в Окремій ухвалі вказав, що саме істотне порушення норм процесуального права вказаною суддею, призвело до порушення прав учасників процесу, у тому числі прав позивача.

Порушення вимог закону, при розгляді заявленого позову, щодо суб`єктного складу відповідачів відбулося саме внаслідок порушення процесуального законодавства головуючою суддею, яка неправомірно відхилила клопотання позивача про заміну відповідачів їх правонаступниками та не залучила до участі у справі належних відповідачів, внаслідок чого заявлений первісний позов та наявний спір не був вирішений по суті.

Верховний Суд неодноразово, при розгляді питань щодо поновлення строку звернення до суду та визнання причин пропуску такого строку поважним, вказував, що неправильним та несправедливим є покладення виключно на позивача відповідальності за процесуальні помилки при розгляді справи й позбавлення його права на захист у спірних правовідносинах. (Такий підхід при вирішенні питань щодо поновлення строку позовної давності та визнання поважними причин їх пропущення висловила і Велика Палата Верховного Суду від 19.11.2019 р. у справі № 911/3677/17).

Повний текст постанови Закарпатського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року, якою скасовано рішення Виноградівського районного суду від 14 травня 2021 року та встановлено допущене судом істотне порушення процесуального законодавства, внаслідок якого позивачка була позбавлена можливості захистити свої трудові права, було складено 05 травня 2022 р., а в суд з даним позовом позивачка звернулася 27травня 2022 року, тобто в межах розумного строку.

Наведені обставини, є поважними причинами, а тому пропущений строк на звернення до суду із даним позовом згідно із ст. 234 КЗпП України підлягає поновленню, а порушене право позивачки захисту.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції на підставі ч.1 п.3,4 ст.376 ЦПК України підлягало скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позовних вимог в частинні скасування оспорюваних наказу та рішення, поновлення позивачки на роботі і стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та часткового задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, яку слід було визначити в розмірі 50 000 грн.

Суддя: Джуга С.Д.