Справа № 565/1559/21
Провадження № 2/565/173/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням

судді Демчини Т.Ю.

з участю секретаря судового засідання Алексейчик А.О.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Вараського ліцею № 5 Вараської міської територіальної громади Рівненської області про допуск до роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

Кузнецовським міським судом Рівненської області 17 травня 2023 року винесено судове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Вараського ліцею № 5 Вараської міської територіальної громади Рівненської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також ухвалою від 17 травня 2023 року прийнято відмову представника позивачки адвоката Кравця Р.Ю. від позову до Вараського ліцею № 5 Вараської міської територіальної громади Рівненської області в частині вимоги про зобов`язання поновити ОСОБА_2 на роботі шляхом її допуску до роботи на посаді вчителя початкових класів, та ухвалено про закриття провадження у цій частині.

При цьому, до відкриття судом провадження у даній цивільній справі, ухвалою суду від 17.11.2021 позовну заяву ОСОБА_2 було залишено без руху з підстав несплати судового збору за вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та було запропоновано сплатити судовий збір у розмірі 908,00 грн.

На виконання вимог вказаної ухвали, позивачкою ОСОБА_2 квитанцією №0.0..1 від 17.11.2021 було сплачено судовий збір за вказаною вимогою у зазначеному в ухвалі суду розмірі.

Відповідно до ст.133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

В ухвалі суду від 17.11.2021 про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без руху зазначалось, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена у п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу під час розгляду таких справ в усіх інстанціях, у зв`язку з чим ОСОБА_2 було запропоновано сплатити судовий збір за вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Така позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в ухвалі від 08.04.2021 у справі № 755/12623/19, відповідно до яких виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу (ч.2 ст.235 КЗпП України) не є різновидом оплати праці та елементом структури заробітної плати; за змістом норм чинного законодавства середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні ст.2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду, розглянувши по суті вищезазначену цивільну справу № 755/12623/19, у постанові від 08.02.2022 відступила від висновків, викладених у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 369/10046/18 (провадження № 61-9664сво19), що базувалась на постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18), та зазначила, що задля формування єдиної судової практики щодо застосування ч.2 ст.233 КЗпП України до вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у разі визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі, слід виходити з того, що середній заробіток за час вимушеного прогулу є, по суті, неотриманою заробітною платою за невиконання трудової функції не з вини працівника, на яку поширюються норми законодавства про оплату праці. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що середній заробіток за час вимушеного прогулу входить до структури заробітної плати, бо є заробітною платою; а спір щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не зі своєї вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі позивачі звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Таким чином, виходячи з висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08.02.2022 у справі № 755/12623/19, які є актуальними на час розгляду судом цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Вараського ліцею № 5 Вараської міської територіальної громади Рівненської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, судовий збір у зв`язку із заявленням позивачкою такої вимоги сплаті не підлягав, натомість був сплачений 17.11.2021 у розмірі 908,00 грн.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду.

Про повернення сплаченого судового збору позивачка ОСОБА_2 заявила у клопотанні від 19.04.2023, що надійшло до суду 25.04.2023.

Таким чином, позивачці підлягає поверненню сплачена сума судового збору при поданні позовної заяви у розмірі 908,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.133, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Повернути ОСОБА_2 судовий збір, сплачений згідно з квитанцією АТ «Комерційний Банк «Приватбанк» № 0.0..1 від 17 листопада 2021 року у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Дана ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддя Т.Ю.Демчина