ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року

м. Харків

справа № 643/21407/21

провадження № 22-ц/818/1978/23

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Тичкової О.Ю.

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2023 року у складі судді Тимош О.М.,-

УСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки грошових коштів на відшкодування майнової шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.02.2021 о 17:50 в м. Харкові на вуд. Бучми, 1-А ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Hyunday Accent» д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з двору будинку АДРЕСА_1 не дала переваги в русі автомобілю «Toyota Land Cruiser 150» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням власника ОСОБА_1 , який рухався по вул. Бучми, та скоїла з ним зіткнення. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 29.04.2021 по справі №643/2692/21 ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Під час складення адміністративного протоколу відповідачем був пред`явлений поліс ОСЦПВ страховика ТДВ «Міжнародна страхова компанія». 07.03.2021 суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 проведено автотоварознавче досліження та складено звіт №57/2021, відповідно до висновків якого матеріальний збиток, завданий автомобілю «Toyota Land Cruiser 150» д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП станом на 04.02.2021 без урахування величини втрати товарної вартості склав 54 927,94 грн. У ТРАВНІ 2021 позивач звернувся до третьої особи із вимогою про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ДТП, але станом на момент подання позову жодного відшкодування не отримав, в зв`язку з чим ВІН звернувся до МТСБУ, яке повідомило йому, що членство ТДВ «Міжнародна страхова компанія» в МТСБУ було припинено. З інформації, розміщеної на сайті МТСБУ ТДВ «Міжнародна страхова компанія» позбавлена членства в МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ. Позивач вважає, що страховик відповідача третя особа, не має наміру виконувати передбачені законом зобов`язання за укладеними договорами страхування, третя особа є боржником по 74 виконавчим провадженням. Тому покладення обов`язку з відшкодування шкоди позивачу на страховика відповідача, якого позбавлено членства в МТСБУ, який систематично не виконує рішення суду та за відкритими даними ДПС України на момент подання позову має податковий борг в розмірі 1 023 975,00 грн, позбавляє права позивача отримати відшкодування заподіяного з вини відповідача матеріального збитку, що порушує майнові права позивача як потерпілого у ДТП.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 54 927,94 грн та судовий збір у сумі 908,00 грн.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що розгляд справи було проведено без належного повідомлення про розгляд справи. Також, зазначено що, враховуючи ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону Країни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1194 ЦК України відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Крім того, позивач з 04.02.2021 по 02.07.2021 не звертався до страхової компанії для одержання страхового відшкодування, належних доказів відмови чи звернення не надав. Також, позивач не звертався за страховим відшкодуванням у вищезазначений період і до МТСБУ.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено місцевим судом постановою Московського районного суду м. Харкова від 29.04.2021 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постановою встановлено, що 04.02.2021 о 17:50 в м. Харкові по вул. Бучми, 1-А ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Hyunday Accent» д.н.з НОМЕР_1 , при виїзді з двору будинку АДРЕСА_1 , не надала переваги в русі автомобілю «Toyota Land Cruiser 150» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по вул. Бучми та скоїла з ним зіткнення, внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки (а.с.9-12).

Відповідно до звіту №57/2021 про оцінку автомобіля «Toyota Land Cruiser 150» д.н.з. НОМЕР_2 , складеного 07.03.2021, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових складає 54 927,94 грн (78 467,54 грн без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу). Матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Toyota Land Cruiser 150» д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження в ДТП станом на 04.02.2021без урахування величини втрати товарної вартості складає 54 927,94 грн (а.с.14-38).

Власником автомобіля «Toyota Land Cruiser 150» д.н.з. НОМЕР_2 є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.29).

Відповідно до протоколу (акту) огляду транспортного засобу від 16.02.2021 за адресою м. Харків пр. Гагаріна, 41/2 (місце знаходження ТДВ «Міжнародна страхова компанія») здійснено огляд автомобіля «Toyota Land Cruiser 150» д.н.з. НОМЕР_2 у зв`язку із ДТП 04.02.2021. Протокол підписано власником автомобіля ОСОБА_1 та представником страховика (а.с. 77-78).

Згідно інформації з сайту МТСБУ ( policy-web.mtsbu.ua) Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 , як власника наземного транспортного засобу «Hyunday Accent» д.н.з. НОМЕР_1 , на день настання дорожньо-транспортної пригоди, а саме 04.02.2021 була зареєстрована у ТДВ «Міжнародна страхова компанія» - поліс № 200374094, який мав статус діючий на час ДТП, що також визнається сторонами.

З 02.07.2021 ТДВ «Міжнародна страхова компанія» перебуває у стані припинення, що також зазначено на сайті policy-web.mtsbu.ua при перевірці страхового полісу.

За інформацією розміщеної на сайті іnterfax.com.ua Національний банк України прийняв рішення застосувати до чотирьох страхових компаній, що є членами МТСБУ, заходи впливі у вигляді тимчасового призупинення всіх ліцензій серед яких зазначено ТДВ» Міжнародна страхова компанія».

Задовольняючи позовну вимогу щодо стягнення з відповідачки на користь ОСОБА_1 54 927,94 грн суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено достатніми доказами понесення ним майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини ОСОБА_2 оскільки страховик винної особи знаходиться у стані припинення, відповідальність за завдану шкоду має нести ОСОБА_2 .

Колегія суддів не погоджується з висновком суду про наявність підстав для стягнення з відповідачки, на користь позивача грошових коштів на відшкодування майнової шкоди наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У ст. 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від №1961-IV ( надалі Закон №1961-IV ). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням винною особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону№1961-IV ).

За змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону №1961-IV настання страхового випадку (ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому, відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Також, ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961-IV ).

Враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі №6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі №6-954цс16).

З огляду на зазначене, уточнення правових позицій, висловлених у пунктах 149,150 цієї постанови, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що суд дійшов помилкового висновку про альтернативне право потерпілого в цій справі обирати особу, до якої можна звернутись із вимогою про виплату відшкодування.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду викладеного в постанові 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Тому висновок апеляційного суду про абсолютність права потерпілого на відшкодування шкоди саме за рахунок особи, яка завдала шкоди, є помилковим.

У справі, що переглядається, на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована належним чином, а статус страхувальника на час скоєння ДТП є діючим членом МТСБУ.

Під час розгляду справи суд застосував правовий висновок Верховного Суд викладений у постанові від 09.01.2020 у справі № 753/15214/16 та вважав, що оскільки страхова компанія, в якій застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як особи, яка завдала шкоди, фактично не здійснює діяльності (перебуває у стані припинення), то звернення позивача з позовом про відшкодування шкоди безпосередньо до завдавача шкоди цілком відповідає правовим позиціям Верховного Суду.

Проте під час розгляду справи справі № 201/16373/16 Велика Палата Верховного Суду (постанова від 22 лютого 2022 року) зазначила, що наслідком анулювання ліцензії страхової компанії є неможливість укладення такою компанією нових договорів страхування, а також внесення змін до чинних. Зобов`язання такої компанії за укладеними раніше договорами не припиняються, тобто виплати страхового відшкодування повинні проводитися в повному обсязі, зокрема, за рахунок страхових резервів.

У разі укладення страховою компанією договору зі страхувальником після виключення із членства в МТСБУ відповідальність за спричинену шкоду в ДТП за цим страховим договором має нести винна особа. Особа, яка укладає договір зі страховою компанією, повинна діяти обачливо та з`ясувати, чи має така страхова компанія членство в МТСБУ. Така інформація доступна на сайті МТСБУ.

ВП ВС зазначила, що у разі ліквідації страховика або визнання його банкрутом страховик зобов`язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Також такий страховик зобов`язаний перерахувати до відповідних централізованих страхових резервних фондів кошти в обсягах сум незароблених страхових премій.

Велика Палата ВС дійшла висновку, що МТСБУ відшкодовує шкоду за страховика учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований (виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань). У разі початку процедури банкрутства страховика потерпіла особа може звернутися з вимогою про відшкодування шкоди за процедурою, передбаченою Кодексом України з питань банкрутства, та захистити своє право на відшкодування шкоди в такий спосіб.

При цьому Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачає обов`язку МТСБУ на відшкодування шкоди замість виключеного члена у разі виключення його зі складу членів МТСБУ з інших підстав. У таких випадках страховик повинен нести матеріальну відповідальність самостійно на загальних підставах.

При цьому ВП ВС наголосила, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик. Саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а в окремих випадках (у разі укладення страховиком договору зі страхувальником після виключення із членів МТСБУ) винна особа.

Під час розгляду дійсної справи суд не надав неналежної оцінки наявному страховому полісу, що підтверджує наявність у страховика ТДВ « МСК» обов`язку нести відповідальність за страхувальника ОСОБА_2 у разі завдання нею шкоди третім особам.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

В супереч вимог закону позивач не надав суду належних доказів на підтвердження звернення до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування. З позовом до страховика (страхової компанії) ОСОБА_1 не звертався.

Звертаючись до суду, позивач не довів, що ним було здійснено розумних, необхідних та достатніх заходів щодо такого відшкодування, а тому з огляду на вищевикладене підстав для задоволення позову немає.

Оскільки ОСОБА_2 застрахувала свою цивільно-правову відповідальність у ТДВ «Міжнародна страхова компанія» останнє взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником третій особі. Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово висловлювалась, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Тоді як встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 12 вересня 2018 року у справі № 569/96/17 (пункт 46), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54) та № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 20 березня 2019 року у справі № 486/1459/17 (пункт 54), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 15 травня 2019 року у справах № 750/5785/18, № 570/2739/16-ц та № 554/9144/17, від 29 травня 2019 року у справі № 554/10303/17-ц, від 20 листопада 2019 року № 201/12877/16 (пункт 46), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 71), від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16-ц (пункт 43), від 19 травня 2020 року у справі № 263/17218/18 (пункт 24).

Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє в позові до такого відповідача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 75), від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (пункт 54) та 13 жовтня 2020 року у справі № 640/22013/18 (пункт 31)).

Судова колегія бере до уваги те, що іншої норми яка б визначала особливості відповідальності осіб, які застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначене у суду були відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача грошових коштів на відшкодування матеріальної шкоди, тому рішення в підлягає скасуванню, із ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, за подання апеляційної інстанції ОСОБА_2 з ОСОБА_1 на її користь підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги судовий збір у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 06 грудня 2023 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук