ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 червня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/1048/22

Головуючий у першій інстанції - Коваленко А. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/447/23

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.

із секретарем: Зіньковець О.О.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Моторне (транспортне) страхове бюро України,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «DAC-TRANS-SERVICЕ», ОСОБА_2 , Страхова компанія «Donaris Vienna Insurance Group»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою.

У С Т А Н О В И В:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ), Товариства з обмеженою відповідальністю «DAC-TRANS-SERVICЕ» (далі - ТОВ «DAC-TRANS-SERVICЕ»), у якому, уточнивши заявлені вимоги, просила стягнути на її користь з ТОВ «DAC-TRANS-SERVICЕ» 695 230,71 грн у відшкодування моральної шкоди та щомісячний втрачений дохід у розмірі 50% від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати за період з 21 липня 2021 року та до 01 січня 2023 року, що становить 255 000 грн; з МТСБУ - витрати, пов`язані з її доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою та лікуванням у розмірі 95 385,74 грн, 203 565,53 грн у рахунок відшкодування витрат на відновлення автомобіля VOLKSWAGEN CADDY, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , витрати на відшкодування шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності у розмірі 108 000 грн та 4 769,29 грн моральної шкоди.

Мотивуючи заявлені вимоги, позивачка зазначала, що 21 червня 2021 року на 127 км автодороги М02 поблизу м. Батурин Чернігівської області сталася ДТП за участю транспортного засобу MERCEDES 0404-15R, належного ТОВ «DAC-TRANS-SERVICЕ», під керуванням ОСОБА_2 , який є винуватцем ДТП, та автомобіля VOLKSVAGEN CADDY, власником якого являється ОСОБА_1 , під керуванням ОСОБА_3 . У результаті ДТП позивачка отримала тяжкі тілесні ушкодження, проходила лікування у медичних заклада, їй встановлено 2 групу інвалідності у зв`язку з втратою працездатності.

За фактом ДТП проводилося розслідування кримінального провадження № 0000259, у якому позивачку визнано потерпілою. На час звернення з позовом матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, перебувають у Бахмацькому районному суді, і вказане провадження зупинено у зв`язку з розшуком обвинуваченого. Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлено. На час ДТП транспортний засіб MERCEDES 0404-15R, що належить ТОВ «DAC-TRANS-SERVICЕ», застраховано у іноземній страховій компанії Donaris Vienna Insurance Group на підставі сертифікату «Зелена карта». Позивачка зазначає, що на МТСБУ покладено обов`язок здійснити відшкодування шкоди, заподіяної власником транспортного засобу, зареєстрованого в іншій країні, щодо якого видано іноземний страховий сертифікат «Зелена карта». Однак МТСБУ у порушення вимог законодавства належні позивачці виплати не здійснило.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 12 грудня 2022 року за заявою представника ОСОБА_1 позов в частині позовних вимог до ТОВ «DAC-TRANS-SERVICЕ» та в частині стягнення з МТСБУ 203 565,53 грн в рахунок відшкодування витрат на відновлення автомобіля VOLKSWAGEN CADDY, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 залишено без розгляду. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ТОВ «DAC-TRANS-SERVICЕ» (т. 2 а.с 48).

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з доставкою, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілої у відповідному закладі охорони здоров`я, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів 95395,74 грн, які складаються з 75800,34 грн - витрат на придбання лікувальних засобів, 19 585,4 грн - пов`язанні з транспортуванням до лікувальних заладів, 108 000 грн - в рахунок відшодування витрат пов`язаних з отриманням інвалідності, 4 769,78 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 208 165,52 грн. Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 4 431,20 грн в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу. Стягнуто з МТСБУ на користь держави судовий збір у розмірі 2081,65 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 та МТСБУ подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 4 431,20 грн та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу кошти в сумі 34 000 грн.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що фактичне виконання адвокатом Зарічною Л.А. послуг на суму 34 000 грн підтверджується матеріалами справи, є співмірними з її складністю, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру.

Скаржниця зазначає, що суд першої інстанції задовольнив заявлені вимоги в повному обсязі, але дійшов помилкового висновку про необхідність стягнення витрат на правничу допомогу пропорційно, зазначивши, що за результатами розгляду справи позов задоволено на суму 208 165,52 грн, що становить 15,28% від заявлених вимог - 1 361 951,27 грн.

ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що її адвокат з`являлась у всі судові засідання, однак у зв`язку з відсутністю інших учасників справи, заявляла клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, подавала усі матеріали та докази у письмовому вигляді, в тому числі клопотання з урахуванням обставин справи.

В апеляційній скарзі МТСБУ, посилаючись на невірно встановлені обставини, які мають значення для справи, порушення норм процесуального права і неправильно застосовані норми матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову до МТСБУ в повному обсязі, розподілити судові витрати.

Доводи апеляційної скарги МТСБУ зводяться до того, що вину ОСОБА_2 у ДТП не встановлено, але районний суд, порушуючи вимоги п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, відмовив у зупиненні провадження за позовом ОСОБА_1 до вирішення кримінального провадження № 0000259, продовживши судовий розгляд.

Відповідач вважає, що районний суд помилково застосував до даних правовідносин норми ст. 1187 ЦК України, оскільки за обставинами справи взаємодіяло кілька джерел підвищеної небезпеки, отже шкода на підставі ст. 1188 ЦК України має відшкодовуватись на загальних підставах винною особою.

Зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що стороною позивача надано документи та квитанції, не пов`язані з ДТП. До таких належать витрати на паливо на загальну суму 9 285,40 грн, з огляду на те, що потерпіла перебувала на лікуванні, з яким ці витрати не пов`язані.Не підлягають відшкодуванню сплачені позивачкою благодійні внески та комісії банку. Судом не досліджено, за які послуги ОСОБА_1 сплачено 2 592 грн (квитанції № 169 від 17 серпня 2021 року, № 93 від 20 серпня 2021 року), оскільки у призначенні платежу зазначено «оплата за надані послуги», та 2 883 грн за квитанцією № 1339 від 23 червня 2021 року. Не підлягають відшкодуванню придбані жарознижуючі ліки за фіскальним чеком № 0111877 від 12 жовтня 2021 року на суму 167,20 грн. Указує, що позивачкою не надано доказів оплати рахунка № 50507/02 від 05 липня 2021 року на загальну суму 36 200 грн, певні чеки є нечитабельними, внаслідок чого неможливо встановити наявність або відсутність зв`язку понесених витрат з ДТП.

Відзив на апеляційні скарги ОСОБА_1 , МТСБУ від інших учасників справи у встановлений судом строк не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника МТСБУ, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції у повній мірі таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з відсутності як неправомірної поведінки водія ОСОБА_3 , який керував автомобілем VOLKSVAGEN CADDY, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , так і причинно-наслідкового зв`язку між ним та завданою позивачці шкодою, та, з урахуванням висновків судових експертиз, письмових показань водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом MERCEDES 0404-15R, реєстраційний номер НОМЕР_2 , дійшов висновку про неправомірність дій водія ОСОБА_2 , який перебував у трудових відносинах з ТОВ «DAC-TRANS-SERVICЕ». Суд виходив з того, що заподіяну позивачці шкоду має відшкодувати МТСБУ в межах страхових виплат, оскільки транспортний засіб, належний ТОВ «DAC-TRANS-SERVICЕ», застраховано страховою компанією Donaris Vienna Insurance Group на підставі страхового полісу «Зелена карта».

Суд першої інстанції дійшов висновку, що МТСБУ належить відшкодувати потерпілій ОСОБА_1 витрати, пов`язані з доставкою, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілої у відповідному закладі охорони здоров`я, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів, у розмірі 95 395,74 грн, з яких: 75 800,34 грн витрат на придбання лікувальних засобів, 19 585,4 грн витрат, пов`язаних з транспортуванням до лікувальних закладів; 108 000 грн в рахунок відшодування витрат, пов`язаних з отриманням інвалідності, та 4 769,78 грн моральної шкоди, а всього 208 165,52 грн.

Районний суд стягнув з МТСБУ на користь позивачки 4 431,20 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зазначивши, що за результатами розгляду справи позов ОСОБА_1 задоволено на 15,28%.

Однак повністю погодитись з такими висновками районного суду не може апеляційний суд.

У справі встановлено, що 21 червня 2021 року близько 04 год на 127 км + 100 м автодороги М02 поблизу міста Батурин Чернігівської області внаслідок порушення дорожнього руху ОСОБА_2 , водієм транспортного засобу MERCEDES 0404-15R, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належного ТОВ «DAC-TRANS-SERVICЕ», відбулося зіткнення з транспортним засобом, належним ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 автомобіля VOLKSVAGEN CADDY, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під управлінням водія ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП пасажир автомобіля VOLKSVAGEN CADDY, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

З наданих ОСОБА_2 21 червня 2021 року письмових пояснень вбачається, що він працює водієм в ТОВ «Дактранс» Молдова, що надає послуги з пасажирських перевезень. 21 червня 2021 року, близько 02 год керував автобусом MERCEDES 0404-15R, реєстраційний номер НОМЕР_2 , по автодорозі М02 та наближався до м. Батурин. Попереду побачив автомобіль VOLKSVAGEN CADDY, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який почав гальмувати. Він застосував екстрене гальмування, але відстань між автобусом та автомобілем була замалою, і зіткнення не вдалося уникнути (т. 1 а.с. 61 зворот).

Цивільно-правову відповідальність ОСОБА_1 , як власника транспортного засобу VOLKSVAGEN CADDY, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП застраховано в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі полісу №АМ /9252055 від 27 липня 2020 року (т. 1 а.с. 52).

Цивільно-правову відповідальність ТОВ «DAC-TRANS-SERVICЕ», як власника транспортного засабу «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_4 , на момент ДТП застраховано в страховій компанії Donaris Vienna Insurance Group (Кишинёв, Московский Пр, 15/7, Молдова, ) на підставі страхового полісу «Зелена карта» (т. 1 а.с.50).

23 червня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна», МТСБУ з повідомленнями про ДТП, що мала місце 21 червня 2021 року за участю транспортного засобу «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , та транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_5 (т. 1 а.с.46, 48).

12 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до МТСБУ з заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, що мала місце 21 червня 2021 року за участю транспортного засобу «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з НОМЕР_5 (т. 1 а.с. 48, 57).

ОСОБА_2 , водій автомобіля марки «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_4 , перебував у трудових відносинах з ТОВ «DAC-TRANS-SERVICЕ», що підтверджується контрактом від 15 червня 2021 року № RCAE 002936849 (т. 1 а.с. 51).

У результаті ДТП з 22 червня 2021 року по 21 липня 2021 року ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні КНП «КМ КЛШМД» у м. Києві (т. 1 а.с. 80).

З 02 серпня 2021 року по 21 серпня 2021 року та з 07 жовтня 2021 року по 20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Чернігівська міська лікарня № 3» (т. 1 а.с. 81, 82).

Висновком Чернігівського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру № СЕ-19/125-21/6599-ІТ від 05 серпня 2021 року встановлено, за умови, що осип (місце зіткнення), слід від виступаючих частин транспортного засобу (позначка 3 на схемі) були утворені у результаті контактної взаємодії автомобіля VOLKSVAGEN CADDY, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автобуса MERCEDES 0404-15R, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час описаної події ДТП, то первинний контакт між вказаними транспортними засобами відбувся в межах правої смуги для руху, в поперечному напрямку в межах приблизно 1,3 - 4,25 м від правої межі проїжджої частини дороги, та в повздовжньому напрямку не ближче 100 м до кілометрового знаку «127» (напрямок руху зліва-направо відносно схеми). Первинний контакт відбувся практично одномоментно між фаркопом та заднім бампером автомобіля VOLKSVAGEN CADDY, реєстраційний номер НОМЕР_1 та переднім бампером автобуса MERCEDES 0404-15R, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в межах близько 75-235 см від правого бокового габариту кузову автобуса MERCEDES 0404-15R, реєстраційний номер НОМЕР_2 . В момент первинного контакту кут між повздовжньою віссю кузову автомобіля VOLKSVAGEN CADDY, реєстраційний номер НОМЕР_1 по відношенню до автобуса MERCEDES 0404-15R, реєстраційний номер НОМЕР_2 становив близько 0, при цьому правий боковий габарит кузову автомобіля VOLKSVAGEN CADDY, реєстраційний номер НОМЕР_1 розташовувався на відстані близько 75 см від правого бокового габариту кузову автобуса MERCEDES 0404-15R, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Встановити розташування повздовжніх осей автомобіля VOLKSVAGEN CADDY, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автобуса MERCEDES 0404-15R, реєстраційний номер НОМЕР_2 відносно меж проїжджої частини дороги на момент первинного контакту, в межах даної експертизи, не є можливим (т. 1 а.с. 209-225).

Висновком Чернігівського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру № СЕ-19/125-21/6589-ІТ від 06 серпня 2021 року встановлено, що на момент експертного огляду технічних несправностей в системі рульового керування автобуса MERCEDES 0404-15R, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що перебували в причинному зв`язку з описаною ДТП, не виявлено. Відповіді на частину запитання «якщо так, то чи міг їх виявити водій до події ДТП?» не представляється можливим, так як на момент експертного дослідження, технічних несправностей в системі рульового керування автобуса MERCEDES 0404-15R, реєстраційний номер НОМЕР_2 , які б перебували в причинному зв`язку з описаною ДТП, не виявлено. На момент експертного огляду технічних несправностей в системі робочого гальма автобуса MERCEDES 0404-15R, реєстраційний номер НОМЕР_2 , які б перебували в причинному зв`язку з описаною ДТП, не виявлено. На момент експертного огляду, у фарах головного світла автобуса MERCEDES 0404-15R, реєстраційний номер НОМЕР_2 виявлено несправності у вигляді встановлення світлодіодних електричних ламп ближнього світла, що не передбачені заводом виробником фар головного світла автобуса MERCEDES 0404-15R, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що існували до ДТП, та могли бути виявлені водієм до ДТП шляхом візуального огляду фар системи головного світла (т. 1 а.с. 195-208).

Висновком Чернігівського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру №СЕ-19/125-21/6590-ІТ від 09 серпня 2021 року встановлено, що на момент експертного огляду технічних несправностей в системі рульового керування автомобіля VOLKSVAGEN CADDY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , які перебували в причинному зв`язку з описаною ДТП, не виявлено. Відповісти на частину запитання «якщо так, то чи міг їх виявити водій до події ДТП?» не представляється можливим, так як на момент експертного огляду, технічних несправностей в системі рульового керування автомобіля VOLKSVAGEN CADDY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , які б перебували в причинному зв`язку з описаною дорожньо-транспортною пригодою, не виявлено. В робочій гальмівній системі цього автомобіля виявлені технічні несправності у вигляді понаднормового зносу гальмівних дисків задніх гальмівних механізмів, що існували до ДТП та могли бути виявлені особою, яка володіє відповідними технічними навичками або водієм. Встановити чи знаходяться вказані несправності робочої гальмівної системи автомобіля в причинному зв`язку з ДТП не є можливим. Несправностей в фарах системи головного світла автомобіля, що б існували до ДТП, не виявлено (т. 1 а.с. 181-194).

21 жовтня 2021 року прокурором Ніжинської окружної прокуратури Лисун С.І. затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000259 від 21 червня 2021 року (т. 1 а.с.234-235).

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2021 року призначено до підготовчого судового засідання кримінальне провадження № 0000259 від 21 червня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (т. 1 а.с. 61).

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 19 січня 2022 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_2 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Бахмацькому районному суді Чернігівської області (т. 1 а.с. 59-60).

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 19 січня 2022 року ОСОБА_2 оголошено у розшук, провадження у справі зупинено (т. 1 а.с. 237-238).

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 14 лютого 2022 року поновлено кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначено кримінальне провадження до підготовчого розгляду на 10 год. 30 хв 16 лютого 2022 року (т. 1 а.с. 101).

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 19 грудня 2022 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_2 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Бахмацькому районному суді Чернігівської області. Оголошено розшук ОСОБА_2 , зупинено судове провадження щодо ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до розшуку обвинуваченого.

Висновком експерта КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 176 від 21 вересня 2021 року встановлено, у ОСОБА_1 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синців живота, тазу та правого плеча, саден пальців правої кисті, а також закриті травми грудей, які виражались синцями грудної клітки, підшкірною емфіземою справа, переломом ребер з обох боків, вивихів восьмого грудного хребця та переломом його осьового відростку, уламковим переломом в ділянці між хребцевих суглобів 7-8 та 8-9 грудних хребців, двобічним гемотораксом, незначним правобочним пневматораксом та парезом обох нижніх кінцівок. В утворенні відмічених тілесних ушкоджень могла мати місце дія тупих предметів по механізму удару та тертя у комбінації з нефізіологічним рухом у грудному відділі хребта зі збільшеною амплітудою. Орієнтована давність утворення вказаних тілесних ушкоджень становить не пізніше 05 год 10 хв 21 червня 2021. Виникнення їх може знаходиться у прямій залежності від руху транспортних засобів пересування, не виключено за обставин, викладених у описовій частині, а саме: «автобус MERCEDES зіткнувся з автомобілем VOLKSVAGEN CADDY, що рухався попередньому в попутньому напрямку». За ступенем тяжкості вони, як такі, що могли бути обумовлені комплексом однієї травми в умовах ДТП та як такі, що виражались двобічним гемотораксом (накопиченням крові у обох плевральних порожнинах), незначним правобічним пневматораксом та підшкірною емфіземою справа, які є одними з анатомічних показників небезпеки для життя, в комплексі відносяться до ушкоджень небезпечних для життя і кваліфікуються як тілесні ушкодження тяжкого ступеня тяжкості (т. 1 а.с. 226-231).

З 22 листопада 2021 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності: загальне захворювання з ураженням ОРА внаслідок ДТП, потребує тривалого лікування, інвалідність встановлено на строк до 01 січня 2023 року, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ № 560519 (т. 1 а.с. 45).

За даними форми індивідуальної програми реабілітації інваліда № 1384 від 02 грудня 2021 року Травматологічної МСЕК, з 22 листопада 2021 року ОСОБА_1 не працює, є особою з інвалідністю ІІ групи у зв`язку з загальним захворюванням з ураженням опорно-рухового апарату, діагноз: множинні переломи, обмеження життєдіяльності: до пересування, до трудової діяльності, потребує тривалого лікування (т. 1 а.с. 83, 84).

17 лютого 2022 року ОСОБА_1 повторно звернулася до МТСБУ з заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, що мала місце 21 червня 2021 року за участю транспортного засобу «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з НОМЕР_5 (т. 1 а.с. 57).

МТСБУ страхове відшкодування ОСОБА_1 не виплатило.

Залишивши частину позовних вимог без розгляду, ОСОБА_1 просила стягнути з МТСБУ витрати, пов`язані з її доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою та лікуванням у сумі 95 385,74 грн, витрати на відшкодування шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності, у сумі 108 000 грн та 4 769,29 грн моральної шкоди.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу, при русі транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Статтею 1187 ЦК України передбачено об`єктивну (безвинну) цивільно-правову відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка завдана внаслідок його експлуатації третій особі.

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана зі стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону № 1961-IV).

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

У справі, яка переглядається, встановлено, що на момент ДТП ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_4 , перебував у трудових відносинах з ТОВ «DAC-TRANS-SERVICЕ».

Цивільно-правову відповідальність ТОВ «DAC-TRANS-SERVICЕ», як власника транспортного засабу «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_4 , на момент ДТП застраховано в страховій компанії Donaris Vienna Insurance Group (Кишинёв, Московский Пр, 15/7, Молдова, ) на підставі страхового полісу «Зелена карта» (т. 1 а.с. 50).

Відповідно до підпункту «в» пункту 41.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн-членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка».

Ліміт відповідальності страхової компанії на етапі оформлення поліса «Зелена карта» не встановлюється, а визначається законодавством країн-членів міжнародної системи автострахування «Зелена карта» і залежить від законодавства країни, на території якої сталася ДТП.

Країна Молдова є країною-членом міжнародної системи автострахування «Зелена карта».

Розмір страхових сум за договором обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначено розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09.07.2010 року № 566 і станом на день ДТП - 21 червня 2021 року, виходячи із затверджених розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 538 від 09 квітня 2019 року, за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становив 130 000 грн., за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих - 260 000 грн. на одного потерпілого.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що саме на МТСБУ покладено обов`язок здійснити відшкодування шкоди, заподіяної власником транспортного засобу, що має страховий сертифікат «Зелена карта».

Доводи апеляційної скарги МТСБУ про те, що у разі взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкода на підставі ст. 1188 ЦК України відшкодовується на загальних засадах винною особою, не заслуговує на увагу апеляційного суду, оскільки обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування (ліміту відповідальності) покладається на страховика.

Твердження МТСБУ про те, що районний суд в порушення п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України не зупинив провадження до вирішення кримінального провадження № 0000259, є безпідставними з огляду на таке.

За змістом ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна власником джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується останнім за відсутності його вини, якщо він не доведе, що шкоду завдано внаслідок непереборної сили або умислу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за таких умов подія.

Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Доказів того, що ДТП трапилась внаслідок умислу потерпілої або непереборної сили, матеріали справи не містять.

Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку.

При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для зупинення провадження у цій цивільній справі.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги в частині вирішених позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з доставкою, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілої у відповідному закладі охорони здоров`я, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону № 1961-IV у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов`язані з лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Зазначені витрати мають бути підтвердженні документально відповідним медичним закладом.

Матеріалами справи встановлено, що у зв`язку з отриманням внаслідок ДТП тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «КМ КЛШМД» у період з 22 червня 2021року по 21 липня 2021 року з діагнозом важка політравма, ЗТГК: перелом 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 ребер праворуч, правосторонній гемоторакс, перелом 5, 6, 7 ребер ліворуч, лівосторонній гемоторакс, ЗХСМТ: розрив хребетного стовпа, що підтверджується випискою № 13179 із медичної картки стаціонарного хворого.

З 02 серпня 2021 року по 21 серпня 2021 року та з 07 жовтня 2021 року по 20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Чернігівська міська лікарня №3» з діагнозом: спастичний нижній парапарез, що підтверджується виписками-епікризами № 3499, 4691 із медичної картки стаціонарного хворого.

З 22 листопада 2021 року ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності: загальне захворювання з ураженням ОРА внаслідок ДТП, потребує тривалого лікування, інвалідність встановлено на строк до 01 січня 2023 року.

Суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що установлення ОСОБА_1 2 групи інвалідності перебуває у причинному зв`язку з отриманими травмами в ДТП, яка сталася 21 червня 2021 року.

ОСОБА_1 на підтвердження витрат, пов`язаних з лікуванням та реабілітацією у відповідних закладах охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів надала оригінали фіскальних чеків та квитанцій на загальну суму 95 385,74 грн, з яких: 75 800,34 грн - витрати на придбання лікувальних засобів, 9 285,40 грн - витрати, пов`язані з оплатою за пальне, 10 300 грн - витрати, пов`язані з транспортуванням до лікувальних закладів (т. 2 а.с. 30-46)

На думку колегії суддів, районний суд помилково вважав, що відшкодуванню на користь позивачки підлягають витрати, пов`язані з оплатою пального на загальну суму 9 285,40 грн (фіскальні чеки № 5821 від 12 липня 2021 року на суму 580 грн, № 20871 від 31 липня 2021 року на суму 589,80 грн, № 120 від 19 липня 2021 року на суму 289,50 грн, № 95 від 21 червня 2021 року на суму 600,10 грн, № 5700 від 10 липня 2021 року на суму 580 грн, № 214 від 05 вересня 2021 року на суму 299,90 грн , № 89896 від 10 вересня 2021 року на суму 399,73 грн, № 25602 від 04 вересня 2021 року на суму 399,88 грн, № 107 від 20 жовтня 2021 року на суму 699,90 грн, № 27511 від 19 вересня 2021 року на суму 399,80 грн, № 286 від 01 вересня 2021 року на суму 299,90 грн, № 93 від 29 серпня 2021 року на суму 299,90 грн, № 79 від 12 серпня 2021 року на суму 289,50 грн, № 173 від 13 вересня 2021 року на суму 299,90 грн, № 28 від 27 липня 2021 року на суму 289,50 грн, № 288 від 17 серпня 2021 року на суму 299,90 грн, № 24033 від 23 серпня 2021 року на суму 299,91 грн, № 193 від 16 липня 2021 року на суму 579 грн, № 276 від 29 липня 2021 року на суму 290 грн, № 23755 від 21 серпня 2021 року на суму 299,91 грн, № 24290 від 25 серпня 2021 року на суму 299,91 грн, № 148 від 23 липня 2021 року на суму 399,80 грн, № 54 від 09 серпня 2021 року на суму 299,90 грн, № 124 від 25 липня 2021 року на суму 199,76 грн) (т. 2 а.с. 30-32), оскільки з їх змісту неможливо встановити, що придбане пальне використано саме для транспортування позивачки до лікувальних закладів. Матеріали справи не містять даних щодо транспортного засобу, який здійснював перевезення, відстані до відповідних лікарень, доказів їх відвідування позивачкою у дні придбання палива, тощо.

Колегія суддів погоджується також з доводами МТСБУ про те, що страховому відшкодуванню не підлягають сплачені позивачкою благодійні внески та комісії банку, тому при визначенні його розміру не мають враховуватися такі оригінали квитанцій: № 169/КЗ від 17 серпня 2021 року комісія банку на суму 10,40 грн, № 93/КЗ від 20 серпня 2021 року комісія банку на суму 9,00 грн, № 119 від 20 жовтня 2021 року благодійний внесок на потреби міської лікарні № 3 на суму 500 грн, № 119/КЗ від 20 жовтня 2021 року кмісія банку на суму 5,00 грн, № 28 від 08 жовтня 2021 року благодійний внесок на потреби міської лікарні №3 на суму 1 000 грн, № 28/КЗ від 08 жовтня 2021 року комісія банку на суму 10,00 грн, № 63 від 21 жовтня 2021 року благодійний внесок на потреби міської лікарні № 3 на суму 593,40 грн, № 63/КЗ від 21 жовтня 2021 року комісія банку на суму 5,90 грн, № 92/КЗ від 02 серпня 2021 року комісія банку на суму 9,00 грн, а всього на загальну суму 2 142,70 грн.

Фіскальний чек № 0111877 від 12 жовтня 2021 року на суму 167,20 грн (т. 2 а.с. 40) свідчить про придбання жарознижуючих ліків проти грипу (фармацитрону, декатилену), проте матеріали справи не містять відповідних даних про те, що ОСОБА_1 наведені ліки призначались в ході лікування саме за наслідками ДТП, яке сталось 21 червня 2021 року, про що обґрунтовано зазначало МТСБУ у апеляційній скарзі. Отже, визначену судом першої інстанції суму коштів до відшкодування слід зменшити також і на 167,20 грн.

Апеляційний суд погоджується з доводами МТСБУ про те, що до наданого позивачкою рахунку № 50507/02 від 05 липня 2021 на оплату 36 200 грн за систему стабілізації хребта не додано доказів його оплати, отже ці витрати не можна вважати понесеними та такими, щодо яких у відповідача виник обов`язак відшкодування (т. 2 ст. 46).

Колегія суддів вважає, що не є належними доказами понесених ОСОБА_1 витрат на лікування наступні оригінали фіскальних чеків: № 43 від 07 серпня 2021 року на суму 135,50 грн (т. 2 а.с. 35), № 290603 від 27 серпня 2021 року на суму 290 грн (т. 2 а.с. 36), № 293793 від 16 липня 2021 року на суму 100,20 грн (т. 2 а.с. 39), оскільки неможливо встановити, який товар за ними було придабно та чи співвідноситься його купвля з лікуванням позивачки за наслідками ДТП.

При цьому відхиляються твердження відповідача про відсутність інформації щодо призначення платежу у сумі 2 883,00 грн, проведеного відповідно до квитанції № 1339 від 23 червня 2021 року, оскільки з її змісту вбачається, що кошти сплачено ОСОБА_1 в КНП «КМ КЛШМД» за МРТ (т. 2 а.с. 39).

З аналогічних підстав апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи МТСБУ про неможливість відшкодування коштів у сумі 2 592,00 грн згідно з квитанціями № 169 від 17 серпня 2021 року та № 93 від 20 серпня 2021 року. Квитанція № 169 від 17 серпня 2023 року свідчить про те, що 1 392 грн сплачено позивачкою за масаж стаціонарний в КНП «Чернігівська міська лікарня № 3», а відповідно до квитанції № 93 від 20 серпня 2021 року ОСОБА_1 проведено оплату 1 200 грн за покращення палати в КНП «Чернігівська міська лікарня № 3», про що чітко зазначено у призначеннях платежів (т. 2 а.с. 34).

Витрати позивачки, пов`язані з транспортуванням до лікувальних закладів у сумі 10 300 грн, підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, договорами надання послуг з перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення, укладеними 27 червня 2021 року, 02 серпня 2021 року між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 64-65, 66-67), актами виконаних послуг від 27 червня 2021 року, 06 липня 2021 року, за якими ФОП ОСОБА_5 здійснив перевезення ОСОБА_1 легковим автомобілем на замовлення за маршрутом: м. Прилуки (точка відправлення: вул. Гвардійська, буд. 88/2) - м. Київ (точка зупинки та стоянки: АДРЕСА_1 ) на загальну суму 4 000 грн (т. 2 а.с. 65, 65 зворот), тобто з м. Прилуки до КНП «КМ КЛШМД» у м. Києві та повернення до м. Прилуки.

Відповідно до договору надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів легковими автомобілями на замовлення, укладеного 02 серпня 2021 року між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 66-67), актів виконаних послуг від 09 серпня 2021, 16 серпня 2021, 19 жовтня 2021 року ФОП ОСОБА_6 здійснив перевезення ОСОБА_1 легковим автомобілем на замовлення за маршрутом: м. Прилуки (точка відправлення: вул. Гвардійська, буд. 88/2) - м. Чернігів (точка зупинки та стоянки: АДРЕСА_2 ) на загальну суму 6 300 грн (т. 2 а.с. 67 зворот, 68, 68 зворот), тобто з м. Прилуки до КЛПЗ «Чернігівська міська лікарня № 3» у м. Чернігові та повернення до м. Прилуки.

Ураховуючи встановлені обставини справи та надані на їх підтвердження докази, колегія суддів приходить до висновку, що з МТСБУ на користь позивачки ОСОБА_7 підлягають стягненню витрати, пов`зані з доставкою, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілої у відповідному закладі охорони здоров`я, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів, у сумі 47 064,74 грн, які складаються з витрат на придбання лікувальних засобів у сумі 36 764,74 грн та витрат, пов`язаних з транспортуванням до лікувальних закладів, у сумі 10 300 грн. Указані витрати підтверджені належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах справи.

Пунктом 26.1. статті 26 Закону № 1961-IV визначено, що шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до абзацу третього п. 26.2 статті 26 Закону № 1961-IV мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 22 листопада 2021 року не працює, є особою з інвалідністю ІІ групи у зв`язку з загальним захворюванням з ураженням опорно-рухового апарату внаслідок ДТП, яка сталася 21 червня 2021 року.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення витрат, пов`язаних з отриманням інвалідності, суд першої інстанції обгрунтово вважав, що з МТСБУ належить стягнути 108 000 грн, розрахованих із розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про державний бюджет на 2021 рік» (дата настання страхового випадку) (6 000 грн х 18 = 108 000 грн).

Статтею 26-1 Закону № 1961-IV передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

З огляду на те, що апеляційним судом визначено розмір шкоди, заподіяної здоров`ю, у сумі 36 764,74 грн, 5 % від цієї виплати становитиме 1 838,23 грн.

Таким чином, у рахунок відшкодування моральної шкоди з МТСБУ на користь ОСОБА_1 належить стягнути 1 838,23 грн.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неправильності здійсненого судом першої інстанції розрахунку витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 431,20 грн, колегія суддів виходить з такого.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Зарічна Л.А. просила стягнути з МТСБУ витрати на професійну правничу допомогу в сумі 34 000 грн.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно із ч. 1 ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до п. 9 ч. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зроблено висновок, що: «суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами».

Наведене вище повністю узгоджується з твердженням ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу можливо виключно на підставі клопотання іншої сторони.

Разом з тим, у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18, від 02 жовтня 2019 року у справі №211/3113/16-ц, від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19, від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічні висновки викладені й в постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 456/456/20, від 01 листопада 2022 року у справі № 757/24445/21-ц, від 17 листопада 2022 року у справі № 687/35/21, від 11 січня 2023 року у справі № 479/475/21.

Визначаючи суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність;

3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Представництво інтересів ОСОБА_1 в суді першої інстанції здійснювала адвокат Зарічна Л.А. на підставі укладеного між ними договору про надання адвокатських послуг від 23 червня 2021 року, ордеру на надання правничої (правової допомоги) серії СВ № 1029616 від 25 травня 2022 року (т. 1 а.с. 69-70, 85).

Згідно із актом виконаних робіт адвокатом Зарічною Л.А. надано наступні послуги: 1. Усна консультація без вивчення документів протягом 1 год вартістю 500 грн. 2. Ознайомлення з матеріалами кримінального провадження у Ніжинському РВ ГУНП м. Бахмач, вивчення матеріалів кримінального провадження та визначення способу захисту у цивільному провадження протягом 5 год - 3 500 грн. 3. Усна консультація з вивченням документів протягом 1 год - 1 000 грн. 4. Підготовка та складання повідомлень про ДТП, заяв про виплату страхового відшкодування, представлення інтересів потерпілої при огляді та складанні акту огляду транспортного засобу аварійним комісаром у м. Бахмач протягом 7 год - 8 000 грн. 5. Підготовка та складання позовної заяви про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки в результаті ДТП протягом 8 год - 10 000 грн. 6. Підготовка відповіді на відзив протягом 3 год - 2 500 грн. 7. Складання адвокатських запитів 9 шт. протягом 4 год - 3 500 грн. 8. Участь у суді першої інстанції: представництво інтересів замовника під час судових засідань вартістю 5 000 грн, а всього 34 000 грн (т. 2 а.с. 232).

Водночас усна консультація без вивчення документів протягом 1 год. вартістю 500 грн та усна консультація з вивченням документів протягом 1 год. вартістю 1 000 грн за своєю суттю є послугами, що дублюються, складовими одного завдання, тому витрати за усну консультацію без вивчення документів не підлягають відшкодуванню.

Підготовка та складання повідомлень про ДТП, заяв про виплату страхового відшкодування, представлення інтересів потерпілої при огляді та складанні акту огляду транспортного засобу аварійним комісаром у м. Бахмач протягом 7 год вартістю 8 000 грн є завищеними та не відповідають критерію розумності розміру таких витрат, оскільки повідомлення про ДТП і заяви про виплату страхового відшкодування складено на бланках встановленого зразка. Представлення інтересів потерпілої при огляді та складанні акту огляду транспортного засобу аварійним комісаром у м. Бахмач здійснювалися для відшкодування витрат на відновлення автомобіля, однак такі вимоги на підставі заяви сторони позивача залишено без розгляду, тому ці витрати не відповідають критерію їх необхідності при вирішенні даного спору та не підлягають відшкодуванню.

На думку колегії суддів, достатнім часом, необхідним адвокату для підготовки та складання повідомлень про ДТП, заяв про виплату страхового відшкодування, є 1 год 30 хв, що становить 1 500 грн.

Витрати за підготовку та складання позовної заяви про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки в результаті ДТП протягом 8 год вартістю 10 000 грн апеляційний суд також вважає завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить критерію розумності розміру таких витрат. Крім цього, частина позовних вимог залишена без розгляду за заявою представника позивачки.

Виходячи із конкретних обставин справи та її складності, колегія суддів вважає 4 години достатнім часом для виконання такої роботи адвокатом, що відповідно становить 5 000 грн.

Апеляційний суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат за участь у суді першої інстанції: представництво інтересів замовника під час судових засідань вартістю 5 000 грн, оскільки судові засідання проводилися без участі адвоката Зарічної Л.А., тобто адвокат не надавала послуг щодо безпосередньої участі ОСОБА_1 в судових засіданнях суду першої інстанції.

Не беруться до уваги доводи заявниці про те, що її адвокат з`являлась у всі судові засідання, проте у зв`язку з відсутністю інших учасників справи, заявляла клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, подавала усі матеріали та докази у письмовому вигляді, оскільки витрати на правничу допомогу відшкодовуються за фактично надані послуги.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, а також співмірності розміру судових витрат із складністю справи є витрати на суму 17 000 грн (ознайомлення з матеріалами кримінального провадження у Ніжинському РВ ГУНП м. Бахмач, вивчення матеріалів кримінального провадження та визначення способу захисту у цивільному провадження протягом 5 год вартістю 3 500 грн; усна консультація з вивченням документів протягом 1 год - 1 000 грн; підготовка та складання повідомлень про ДТП, заяв про виплату страхового відшкодування протягом 1 год. 30 хв - 1 500 грн; підготовка та складання позовної заяви про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки в результаті ДТП, протягом 4 год - 5 000 грн; підготовка відповіді на відзив протягом 3 год - 2 500 грн; складання адвокатських запитів 9 шт. протягом 4 год - 3 500 грн).

Ураховуючи часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 на загальну суму 156 902,97 грн (від заявлених вимог у сумі 208 165,52 грн становить 75,37%), апеляційний суд вважає, що пропорційно до розміру задоволених вимог і відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з МТСБУ на користь ОСОБА_1 12 812,90 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У зв`язку з частковим задоволенням позову ОСОБА_1 , рішення суду в частині розподілу судових витрат підлягає зміні. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з МТСБУ на користь держави за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 1 569,02 грн.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою МТСБУ сплатило 3 122,48 грн (т. 2 а.с. 83). У зв`язку з частковим задоволенням скарги МТСБУ пропорційно розміру задоволених вимог, останньому належить компенсувати у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 769,06 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Моторного (транспортного) страхового бюро України - задовольнити частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 грудня 2022 року змінити.

Викласти абзаци перший, другий, третій та четвертий резолютивної частини рішення у наступній редакції:

«Позовні вимоги ОСОБА_1 до Моторного (транпортного) страхового бюроУкраїни - задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ) у рахунок витрат, пов`язаних з доставкою, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілої у відповідному закладі охорони здоров`я, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів 47 064 (сорок сім тисяч шістдесят чотири) грн 74 коп., які складаються з витрат на придбання лікувальних засобів у сумі 36 764 (тридцять шість тисяч сімсот шістдесят чотири) грн 74 коп. та витрат, пов`язаних з транспортуванням до лікувальних закладів, у сумі 10 300 (десять тисяч триста) грн 00 коп.; 108 000 (сто всім тисяч) грн 00 коп. витрат, пов`язаних з отриманням інвалідності, та 1 838 (одну тисячу вісімсот тридцять вісім) грн 23 коп. моральної шкоди.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 12 812 (дванадцять тисяч вісімсот дванадцять) грн 90 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Моторного (транспортного) бюро України на користь держави 1 569 (одну тисячу п`ятсот шістдесят дев`ять) грн 02 коп. судового збору».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Компенсувати Моторному (транспортному) страховому бюро України за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 769 (сімсот шістдесят дев`ять) грн 06 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 червня 2023 року.

Головуюча Н.В. Шитченко

Судді Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова