КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 758/9406/19 Апеляційне провадження № 22-ц/824/7374/2023Головуючий у суді першої інстанції - Петров Д.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2023 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

секретар Ольшевський П.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від його імені та в його інтересах адвокатом Гераськом Максимом Григоровичем, який діє на підставі договору, на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення способу та порядку виконання судового рішення, заінтересована особа: Державне підприємство завод «Генератор»,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просив встановити спосіб виконання постанови Київського апеляційного суду від 27.10.2021 у справі № 758/9406/19, зобов`язавши ДП Завод «Генератор» розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.04.2019 про приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 та вирішити її з урахуванням висновків, викладених у постанові Київського апеляційного суду від 27.04.2021 та висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 31.08.2022, видати виконавчий лист.

В обґрунтування заяви зазначає, рішенням суду першої інстанції у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 27.10.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Подільського районного суду м. Києва від 31.05.2021 скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири АДРЕСА_2 ; визнано неправомірною відмову ДП завод «Генератор» у задоволенні вимог ОСОБА_1 про передачу йому у приватну власність квартири АДРЕСА_2 ; зобов`язано ДП завод «Генератор» передати ОСОБА_1 у приватну власність квартиру АДРЕСА_2 , відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» за відсутності у ОСОБА_1 ордера на вказану квартиру. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 31.08.2022 касаційну скаргу ДП завод «Генератор» задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 27.10.2021 в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання ДП завод «Генератор» передати ОСОБА_1 у приватну власність квартиру за відсутності у нього ордера на квартиру скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовлено. У решті постанову Київського апеляційного суду від 27.10.2021 залишено без змін. Поновлено виконання постанови Київського апеляційного суду від 27.10.2021 у не скасованій частині.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 08.02.2023 заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ДП завод «Генератор» про встановлення способу та порядку виконання судового рішення залишено без задоволення (т. 2 а.с. 228-230).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, яким подану заяву задовольнити у повному обсязі. Вказує, що обов`язок розглянути заяву позивача про приватизацію та задовольнити її за наявності відповідних на те підстав покладений на відповідача діючим законодавством і не залежить від зазначення або не зазначення про такий обов`язок в резолютивній частині рішення будь-якого суду.

Верховним Судом було визнано за позивачем право на приватизацію квартири, а також визнано неправомірною відмову відповідача у задоволенні вимог ОСОБА_1 про передачу йому спірної квартири у приватну власність.

Відповідно, оскільки відмова у задоволенні заяви позивача була неправомірною, то відповідач зобов`язаний розглянути заяву ОСОБА_1 з урахуванням висновків Верховного Суду та Київського апеляційного суду, наведених у відповідних постановах.

В свою чергу, відповідач всіляко ігнорує покладений на нього законодавством обов`язок та не бажає добровільно поновити порушені права позивача, тому вважав, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав, які б свідчили про необхідність встановлення способу виконання постанови Верховного Суду від 31.08.2022, не відповідають обставинам справи. Оскільки, за наявності у відповідача законодавчо визначеного обов`язку розглянути та вирішити заяву позивача про приватизацію квартири протягом місяця з дня одержання, а також встановлення Верховним Судом факту отримання відповідачем такої заяви, незаконності відмови у її задоволенні та наявності у позивача права на приватизацію, суд першої інстанції, встановивши, що відповідач фактично не виконує рішення суду, не вчиняє жодних дій щодо поновлення порушених прав позивача, зробив безпідставні висновки про те, що він не вбачає підстав для встановлення способу виконання рішення. Крім цього, суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин приписи частини 3 і 10 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (т. 3 а.с. 1-7).

02.05.2023 ДП завод «Генератор» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що підприємство погоджується з прийнятою ухвалою. Тобто, звертаючись до суду із заявою, скаржник фактично просить змінити резолютивну частину рішення суду, що суперечить принципу верховенства права. Окрім того, при отриманні постанови Київського апеляційного суду від 27.10.2021 у справі № 758/9406/19, якою було задоволено позовні вимоги заявника, у нього не виникало питання про встановлення способу та порядку виконання судового рішення. При цьому, скаржником 16.11.2021 було отримано виконавчі листи та подано до Оболонського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ). За цими виконавчими листами 15.12.2021 були відкриті виконавчі провадження: №№ 67888460 та 67887976. У подальшому, ДВС були проведені виконавчі дії і за їх результатами ухвалено постанови про закінчення виконавчих проваджень). Отже, судове рішення за постановою апеляційного суду було виконано. Тобто, на теперішній час, після виконання судового рішення відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», встановлення способу та порядку виконання судового рішення, суперечить вимогам законодавства (т. 3 а.с. 39-41).

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Представник ДП завод «Генератор» - Волощенко В.П. заперечував проти поданої апеляційної скарги та просив її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 31.05.2021 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 27.10.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Подільського районного суду м. Києва від 31.05.2021 скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири АДРЕСА_2 ; визнано неправомірною відмову ДП завод «Генератор» у задоволенні вимог ОСОБА_1 про передачу йому у приватну власність квартири АДРЕСА_2 ; зобов`язано ДП завод «Генератор» передати ОСОБА_1 у приватну власність квартиру АДРЕСА_2 , відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» за відсутності у ОСОБА_1 ордера на вказану квартиру. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 31.08.2022 касаційну скаргу ДП завод «Генератор» задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 27.10.2021 в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання ДП завод «Генератор» передати ОСОБА_1 у приватну власність квартиру за відсутності у нього ордера на квартиру скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовлено. У решті постанову Київського апеляційного суду від 27.10.2021 залишено без змін. Поновлено виконання постанови Київського апеляційного суду від 27.10.2021 у не скасованій частині.

Згідно з ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 3 статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб. (Така правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 10.06.2019 у справі № 350/426/16-ц, від 05.09.2018 у справі № 2-749/11/2229).

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд, з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані докази у даній справі, погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у поданій заяві не вбачає підстав для її задоволення, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про необхідність зміни способу виконання судового рішення.

Разом з тим, слід зазначити, що спосіб і порядок виконання судового рішення можна змінити у тому рішенні, яке підлягає примусовому виконанню, тобто, має виконуватись виконавчою службою.

Наведені в апеляційній скарзі аргументи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи та тлумачення норм матеріального і процесуального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки цим судом, який їх обґрунтовано спростував.

За таких обставин, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а посилання апелянта на факти, які були предметом дослідження й оцінки, обґрунтовано спростовані судом, тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про залишення заяви без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від його імені та в його інтересах адвокатом Гераськом Максимом Григоровичем, який діє на підставі договору, залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено 02 червня 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Т.О. Невідома

В.В. Соколова