Ухвала

05 червня 2023 року

м. Київ

справа № 127/14169/18

провадження № 61-7572ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу заступника начальника міжрегіонального управління - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сувало Михайла Степановича на постанову Вінницького апеляційного суду від 19 квітня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірність дій заступника начальника Центрального міжрегіонального управління - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сувало Михайла Степановича,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на неправомірність дій заступника начальника Центрального міжрегіонального управління - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ) Сувало М. С. (далі - заступник начальника Сувало М. С.).

Скарга обґрунтована тим, що у Васильківському відділі державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції

(м. Київ) (далі - Васильківській ВДВС в Обухівському районі Київської області) знаходяться на виконанні два виконавчі провадження:

№ НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчих листів № 127/141/18, № 127/14164/18, виданих Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення із ОСОБА_2 на користь

ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 та

ОСОБА_4 , у розмірі 1/3 частини доходу боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 11 червня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття та про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її особисте утримання, у розмірі 1/8 частини заробітку боржника щомісячно, починаючи із 11 червня 2018 року і до досягнення донькою ОСОБА_4 трирічного віку.

25 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася із письмовою заявою до начальника Васильківського ВДВС про надання вірних довідок-розрахунок по вказаним виконавчим провадженням, яка була отримана відділом 02 липня 2021 року.

Не отримавши жодної відповіді, ОСОБА_1 у порядку електронного звернення написала скаргу № БО-12834406 від 21 липня 2021 року на бездіяльність Васильківського ВДВС до Міністерства юстиції України,

в якій вказувала, що довідки-розрахунки мають бути їй видані протягом трьох робочих днів, як визначено Інструкцією з організації примусового виконання рішень.

Протягом тривалого часу ОСОБА_1 не отримувала відповіді на вище вказану скаргу, а отримала її лише 27 вересня 2022 року на електронну адресу адвоката Геращенко Т. В., як відповідь на повторне витребування такої відповіді через адвокатський запит.

У відповіді від 18 серпня 2021 року йшлося про те, що відповідно до пункту 7 розділу 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5

від 02 квітня 2012 року, у разі надходження до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця заяви стягувача про видачу довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів орган державної виконавчої служби, приватний виконавець протягом трьох робочих днів видають стягувачу довідку про наявність заборгованості зі сплати аліментів (додаток 16), яка скріплюється печаткою органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Відтак, зазначене положення не застосовується до порядку видачі державним виконавцем розрахунку заборгованості, який передбачений частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі, зокрема, подання заяви стягувачем або боржником.

Крім того, у вказаному листі повідомлялося, що відповідно до вимог статті 20 Закону України «Про звернення громадян», передбачено, що звернення розглядається і вирішується у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

У оскаржуваній відповіді зазначалося, що строки, за яких виконавець має здійснювати дії у виконавчому провадженні, що передбачені Додатком 16, встановлені Законом, однак строки по Додатку 15 цього ж Закону прямо не вказані, а відтак державний виконавець у цьому випадку сам встановлює такі строки видачі довідки-розрахунку заборгованості по аліментах, керуючись статтею 20 Закону України «Про звернення громадян».

Враховуючи вищевикладене просила суд:

- визнати незаконною відповідь від 18 серпня 2021 року № Б-7306-УГЛ «Про надання інформації», надану заступником начальника Сувало М. С., щодо застосування строку, визначеного Законом України «Про звернення громадян» до видачі довідки-розрахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_1 ;

- зобов`язати заступника начальника Сувало М. С. належним чином розглянути скаргу на бездіяльність № БО-12834406 від 21 липня

2021 року подану ОСОБА_1 , відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 квітня

2023 року скаргу задоволено частково.

Визнано незаконними дії начальника Сувало М. С. щодо неналежної організації надіслання стягувачу ОСОБА_1 відповіді від 18 серпня 2021 року № Б-7306-УГЛ «Про надання інформації».

У задоволенні інших вимог скарги відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 19 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задоволено частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 лютого

2023 року скасовано, ухвалено нове судове рішення.

Скаргу ОСОБА_1 на неправомірність дій заступника начальника Сувало М. С. задоволено.

Визнано незаконною відповідь від 18 серпня 2021 року № Б-7306-УГЛ «Про надання інформації», надану заступником начальника Сувало М. С., щодо застосування строку, визначеного Законом України «Про звернення громадян» до видачі довідки-розрахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_1 .

Зобов`язано заступника начальника Сувало М. С. належним чином розглянути скаргу на бездіяльність № БО-12834406 від 21 липня

2021 року подану ОСОБА_1 , відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

Стягнуто з Управління забезпечення примусового виконання рішень

у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

18 травня 2023 року представник заступника начальника Сувало М. С. - Плющ Я. В. засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Вінницького апеляційного суду від 19 квітня 2023 року (надійшла до суду 22 травня 2023 року), в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні скарги.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що при розгляді скарги суди не взяли до уваги зміст заяви ОСОБА_1 від 25 червня 2021 року.

Міністерство юстиції України в Інструкції з організації примусового виконання рішень розмежувало два види документів: розрахунок заборгованості зі сплати аліментів та довідку про наявність заборгованості зі сплати аліментів.

Зазначає, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів та довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів не входять до переліку процесуальних документів. У своєму зверненні ОСОБА_1 просила надати саме розрахунок заборгованості зі сплати аліментів.

Представник заявника вказує, що у відповіді, яка була надана

ОСОБА_1 на її звернення, було зазначено про те, що державним виконавцем не порушено строків надання відповіді, оскільки такі строки не передбачені законодавцем.

Також, у касаційній скарзі зазначено, що ОСОБА_1 порушено строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень, відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Закон України «Про виконавче провадження» встановлює обов`язок виконавця відкрити виконавче провадження та прийняти виконавчий документ до виконання, вживати заходів щодо примусового виконання.

Відповідно до частин першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають

з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано порядок стягнення аліментів.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;

2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частини тринадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню, визначені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5

від 02 квітня 2012 року.

Розділом XVI указаної інструкції визначені особливості виконання рішень про стягнення аліментів. Пунктом 7 даного розділу встановлено, що у разі надходження до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця заяви стягувача про видачу довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів орган державної виконавчої служби, приватний виконавець протягом трьох робочих днів видають стягувачу довідку про наявність заборгованості зі сплати аліментів, яка скріплюється печаткою органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. Для видачі довідки виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Якщо сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання є меншим, ніж сума відповідних платежів за три місяці, орган державної виконавчої служби, приватний виконавець письмово повідомляє стягувача про відмову

у видачі довідки та надає йому розрахунок заборгованості.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків

із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про звернення громадян» дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, законами України «Про запобігання корупції», «Про виконавче провадження».

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у Васильківському ВДВС

в Обухівському районі Київської області знаходяться на виконанні два виконавчі провадження: № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчих листів № 127/14169/18, № 127/14164/18, виданих Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення

із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у розмірі 1/3 частини доходу боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 11 червня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття та про стягнення

з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її особисте утримання, у розмірі 1/8 частини заробітку боржника щомісячно, починаючи із 11 червня 2018 року і до досягнення донькою

ОСОБА_4 трирічного віку.

ОСОБА_1 зверталась до Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області із заявою від 25 червня 2021 року про надання вірних довідок-розрахунків по виконавчих провадженнях № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1. Дана заява направлялась засобами поштового зв`язку.

Не отримавши відповіді на вказану вище заяву, 27 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулась зі скаргою через електрону форму звернення до Міністерства юстиції України, у якій повідомила, що вона 25 червня

2021 року зверталась до Васильківського ВДВС із заявою про надання довідки-розрахунку. На день звернення відповідь не надійшла. Зазначила, що згідно Інструкції з організації примусового виконання рішень, така довідка надається протягом трьох днів.

У відповідь, на вказану вище скаргу, виконуючий обов`язки начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Сувало М. С. ОСОБА_1 надано відповідь за № Б-7306-УГЛ від 18 серпня 2021 року «Про надання інформації».

Зі змісту оскаржуваної відповіді, вбачається, що 02 липня 2021 року до відділу надійшли за вхідними № 7698, № 7699 заяви ОСОБА_1 про видачу розрахунку заборгованості зі сплати аліментів. У відповідь на дані заяви державним виконавцем здійснено розрахунки заборгованості зі сплати аліментів, які 27 липня 2021 року та 18 серпня 2021 року направлені на адресу заявника.

Також у вказаній відповіді ОСОБА_1 роз`яснено про неможливість застосування частини тринадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», якою врегульовало порядок видачі довідки про наявність заборгованості, до порядку видачі державним виконавцем розрахунку заборгованості, адже його видача регулюються частиною четвертою статті 71 даного Закону, а щодо строків видачі розрахунку заборгованості оскаржувана відповідь містить посилання на положення статті 20 Закону України «Про звернення громадян».

Суд апеляційної інстанції зазначив, що звернення ОСОБА_1 щодо надання довідки-розрахунку регулюються Законом України «Про виконавче провадження». При розгляді скарги ОСОБА_1 особою, чиї дії оскаржуються, не було надано відповіді на питання висвітлені у її скарзі. Із матеріалів скарги не вбачається, що ОСОБА_1 про оскаржувану відповідь було доведено до відома у встановлений законом спосіб.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що безпідставними є доводи заявника про те, що ОСОБА_1 подала скаргу на дії управління з порушенням десятиденного строку для її подання, ,виходячи з наступного.

Судами встановлено, що постановою Вінницького апеляційного суду

від 24 листопада 2022 року у цій справі було скасовано ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2022 року, якої скаргу залишено без розгляду та повернуто заявнику, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційним судом було встановлено, що скарга подана до суду

06 жовтня 2022 року, тобто у десятиденний строк з дня, коли стягувач дізналась про порушення її прав або свобод. Отже, подавши скаргу

06 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 дотрималась визначеного законом строку на оскарження рішень та дій державного виконавця.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої та апеляційної інстанції, не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених

у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити

у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування судами першої та апеляційної інстанції законодавства України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики,

а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення, то колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга на постанову Вінницького апеляційного суду від 19 квітня 2023 року є необґрунтованою та

у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

заступника начальника міжрегіонального управління - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сувало Михайла Степановича на постанову Вінницького апеляційного суду від 19 квітня 2023 року

у справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірність дій заступника начальника Центрального міжрегіонального управління - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ) Сувало Михайла Степановича, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник