УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Стеценка А.В., за участю секретаря судового засідання Резніченко Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули Артема Михайловича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Котула Артем Михайлович звернувся до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, в обґрунтування якого зазначив наступне.

В провадженні приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули А.М. перебуває виконавче провадження № 66920619 з примусового виконання виконавчого листа № 335/10318/14-ц, виданого Орджонікідзевським районним суд м. Запоріжжя 03.03.2015, про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 010/17-02/417/2 від 26.09.2007, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. за реєстраційним № 482, на нерухоме майно, що складається з нежитлової будівлі, Літ. А, А-2 - управління контори інв. № 0005, матеріали стін будівель та споруд цегла, загальною площею 1 026,0 кв. м., розташований на земельній ділянці площею 39 673 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» з метою погашення заборгованості за кредитним договором № 010/17-02/417 від 31.07.2007 в сумі 224 292,79 доларів США станом на 01.09.2014.

Рішенням суду встановлено спосіб реалізації вищезазначеного предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у виконавчому провадженні за початковою ціною - 2 215 000,00 гривень.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя в справі № 335/10318/14-ц від 01.10.2019 змінено сторону виконавчого провадження стягувача Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк аваль» на його правонаступника Акціонерне товариство «Кристалбанк» та поновлено стягувачу пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя в справі № 335/10318/14-ц від 22.04.2021 змінено сторону виконавчого провадження боржника ОСОБА_1 на її правонаступника (спадкоємця) ОСОБА_2 у виконавчому листі, виданому на виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2015 в справі № 335/10318/14-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «КРИСТАЛБАНК» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Виконавче провадження відкрито 22.09.2021 у відповідності до вимог ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого, майно, на яке слід звернути стягнення за виконавчим документом, а саме: нерухоме майно, що складається з нежитлової будівлі, Літ. А, А-2 - управління контори інв. № 0005, матеріали стін будівель та споруд цегла, загальною площею 1 026,0 кв. м., розташований на земельній ділянці площею 39 673 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване на праві власності за ОСОБА_3 . Дата прийняття рішення про державну реєстрацію права - 22.11.2012, підстава виникнення права власності - рішення суду, права № 2-1472 2006р., 24.03.2006, Жовтневий районний суд м. Запоріжжя.

Також, в Державному реєстрі Іпотек міститься інформація про обтяження, реєстраційний номер обтяження: 5727694 яке зареєстровано: 26.09.2007 реєстратором: Приватний нотаріус Мельник О.Г., 69035, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 68-а, прим.36, , 233-64-02. Підстава обтяження: іпотечний договір № 010/17-02/417/2, 482, 26.09.2007, Приватний нотаріус ЗМНО Мельник О.Г., об`єкт обтяження: нежитлова будівля, управління контори інв.№ 0005, адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_1 , Код: АДРЕСА_2 , заявник: ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 31.07.2007 укладений кредитний договір № 010/17-02/417. Згідно кредитного договору позичальнику надано кредитні кошти у сумі 200 000,00 доларів США, строком повернення до 30.07.2017 під 13,5 річних.

В якості забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № 010/17-02/417/2 від 26.09.2007. Предметом іпотеки за вказаним договором є нежитлова будівля, управління контори інв. № 0005, матеріали стін будівель та споруд цегла, загальною площею 1 026,0 кв. м., розташований на земельній ділянці площею 39 673 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.08.2003 по справі № 2-2862 2003.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2015 в справі № 335/10318/14-ц звернуто стягнення на вищезазначений предмет іпотеки з метою погашення заборгованості за кредитним договором № 010/17-02/417 від 31.07.2007 в сумі 224 292,79 доларів США станом на 01.09.2014; встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів у виконавчому провадженні за початковою ціною - 2 215 000.00 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір у сумі 3 654,00 грн.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з`ясовано, шо відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2006 (справа № 2- 472 2006 року) право власності па нежитлові приміщення, площею 1025,00 кв.м. було визнано за ОСОБА_3 (право власності за ОСОБА_3 було зареєстровано БТІ лише 22.11.2012).

У березні 2020 року АТ «Кристалбанк» звернулося до Запорізького апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2006 в справі за позовом ОСОБА_3 до орендного підприємства «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_1 про визнання договору дійсним.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 25.03.2020 року, апеляційну скаргу АТ «Кристалбанк» повернуто скаржнику через відсутність предмета апеляційного оскарження. У вказаній ухвалі судом було встановлено, що «З матеріалів справи вбачається, що постановою Запорізького апеляційного суду від 24 липня 2019 року, з урахуванням ухвали Запорізького апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року про виправлення описки, задоволено апеляційну скаргу представника АТ «ОТП Банк» - Мелькевич А.В., рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2006 року скасовано в оскаржуваній частині, та в задоволенні позову в частині визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого в АДРЕСА_1 , укладеного 25 лютого 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та визнання за ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно передане ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 25 лютого 2004 року - відмовлено.

Таким чином, оскільки рішення в оскаржуваній частині втратило законну силу в зв`язку із переглядом в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про повернення апеляційної скарги акціонерного товариства «КРИСТАЛБАНК» на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2006 через відсутність предмету апеляційного оскарження.

Відтак, після скасування рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2006, втратив свою законну силу правовстановлюючий документ у ОСОБА_3 . Відповідно право власності на нерухоме майно у ОСОБА_3 не виникло.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2012 в справі № 0809/7096/2012 було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 . Визнано майно, зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2006, спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та розподілено його без згоди Банку.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 19.03.2019 рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2012 скасовано, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із майна, що у спільній сумісній власності, залишено без задоволення.

Відтак, після скасування 19.03.2019 апеляційним судом рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2012, втратив свою силу правовстановлюючий документ у ОСОБА_2 . Відповідно право власності на нерухоме майно у ОСОБА_2 , не виникло.

Отже, після скасування вищезазначених рішень судів (правовстановлюючих документів на нерухоме майно), єдиним дійсним правовстановлюючим документом на нерухоме майно є рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.08.2003 по справі № 2-2862 2003, згідно якого право власності на нерухоме майно - предмет іпотеки: нежитлову будівлю, управління контори інв. № 0005, загальною площею 1 026,0 кв. м„ що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 .

З описової частини ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.04.2021 в справі № 335/10318/14-ц вбачається, що після смерті боржника ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини звернувся її син ОСОБА_2 . Чоловік померлої ОСОБА_1 ОСОБА_5 від прийняття спадщини у встановленому законом порядку відмовився на користь сина ОСОБА_2 . З огляду на викладене, судом ухвалене рішення про заміну сторони у виконавчому провадженні з боржника ОСОБА_1 на ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 фактично прийняв у спадщину після смерті ОСОБА_1 предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно, що складається з нежитлової будівлі, Літ. А, А-2 - управління контори інв. № 0005, матеріали стін будівель та споруд цегла, загальною площею 1 026,0 кв. м., розташований на земельній ділянці площею 39 673 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , однак у встановленому законом порядку не зареєстрував за собою право власності на нього.

З огляду на викладене, посилаючись на приписи ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 440 ЦПК України, приватний виконавець просить суд вирішити питання щодо звернення стягнення на нерухоме майно, що складається з нежитлової будівлі, Літ. А, А-2 - управління контори інв. № 0005, матеріали стін будівель та споруд цегла, загальною площею 1 026,0 кв. м., розташований на земельній ділянці площею 39 673 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку за боржником, для виконання виконавчого листа № 335/10318/14-ц, виданий Орджонікідзевським районним суд м. Запоріжжя 03.03.2015, про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 010/17-02/417/2 від 26.09.2007 з метою погашення заборгованості за кредитним договором №010/17-02/417 від 31.07.2007 року у сумі 224 292,79 доларів США станом на 01.09.2014р. та подальшої реалізації предмета іпотеки.

В судовому засіданні приватний виконавець підтримав подання з підстав, викладенних у ньому, та наполягав на його задоволені.

В судовому засіданні оголошувалася перерва, після закінчення якої, приватний виконавець до суду не прибув.

Заслухавши пояснення приватного виконавця, дослідивши подання, додані до нього матеріали, дослідивши матеріали справи, в межах вирішуваного питання, суд встановив наступні обставини.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2015 в справі № 335/10318/14-ц звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 010/17-02/417/2 від 26.09.2007 звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 010/17-02/417/2 від 26.09.2007, посвідчений приватний нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. за реєстраційним № 482, на нерухоме майно, що складається з нежитлової будівлі, Літ. А, А-2 - управління контори інв. № 0005, матеріали стін будівель та споруд цегла, загальною площею 1 026,0 кв. м., розташований на земельній ділянці площею 39 673 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції АТ Райффайзен Банк Аваль» з метою погашення заборгованості за кредитним договором №010/17-02/417 від 31.07.2007 у сумі 224 292,79 доларів США станом на 01.09.2014; встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів у виконавчому провадженні за початковою ціною - 2 215 000,00 гривень; стягнутто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір в сумі 3 654,00 грн.

Рішення суду набрало законної сили 28.02.2015.

03.03.2015 на виконання вказаного рішення судом видано виконавчий лист.

Ухвалою суду від 01.10.2019, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 02.02.2021, визнано поважними причини пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчого листа № 335/10318/14-ц від 03.03.2015, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»; поновлено стягувачеві пропущений строк для пред`явлення до виконання вищезазначеного виконавчого листа; замінено сторону виконавчого провадження - стягувача Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Акціонерне товариство «Кристалбанк» за виконавчим листом у справі № 335/10318/14-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Ухвалою суду від 22.04.2021 замінено боржника ОСОБА_1 на її правонаступника (спадкоємця) ОСОБА_2 у виконавчому листі, виданому на виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2015 в справі № 335/10318/14-ц.

22.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Котулою А.М. відкрито виконавче провадження № 66920619 з виконання вищезазначеного виконавчого листа.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно з частиною четвертою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до частини десятої статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відомості щодо зареєстрованих речових прав на предмет іпотеки, на який рішенням суду звернуто стягнення, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.

Згідно відомостей, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, право власності на нежитлову будівлю, правління контори інв. № 0005 розташованої за адресою, АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2006 в справі № 2-1472/2006.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2012 в справі № 0809/7096/2012 визнано майно, зареєстроване за відповідачем на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2006 (справа № 2-1472/2006) (Витяги про державну реєстрацію прав № 36365002 від 22.11.2012 року; № 36351400 від 22.11.2012 року; № 36360828 від 22.11.2012 року) спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; Виділено в відокремлені об`єкти нерухомого майна в літ. А, А-2 інв. № 0005, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 : приміщення АДРЕСА_3 загальною площею 368,4 кв.м.; на першому поверсі № 13-44 загальною площею 400,1 кв.м.; на другому поверсі № 45-53 загальною площею 159,8 кв.м. Загальною площею 928,3 кв.м.; приміщення № 2: в підвалі № 1 загальною площею 65,4 кв.м.; приміщення № 3: на першому поверсі № 1-3 загальною площею 32,3 кв.м.; присвоєно вказаним приміщенням самостійні номери 1,2,3 відповідно. Цим же ріщенням визнано за ОСОБА_2 право власності на приміщення № 2 в літ. А, А-2 інв. № 0005 загальною площею 65,4 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; на приміщення № 3 в літ. літ. А, А-2 інв. № 0005 загальною площею 32,3 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_3 право власності на приміщення № 1 в літ. А, А-2 інв. № 0005 загальною площею 368,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; скасовано державну реєстрацію прав, виконану 22.11.2012, реєстраційний № 2893745.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 19.03.2019 рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2012 в справі № 0809/7096/2012 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності залишено без задоволення.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 24.07.2019, з урахуванням ухвали Запорізького апеляційного суду від 16.10.2019 про виправлення описки, рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2006 в справі № 2-1472/2006 скасовано в частині визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого в АДРЕСА_1 , укладеного 25.02.2004 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та визнання за ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно передане ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 25.02.2004, в задоволені позову в цій частині відмовлено.

Рішення у вищезазначених справах в касаційному порядку не переглядалися.

Скасоване судове рішення не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

Отже, єдиним чинним правовстановлюючим документом на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, є рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.08.2003 у справі № 2-2862/2003, яким право власності на предмет іпотеки визнано за іпотекодавцем ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла.

ОСОБА_2 прийняв спадщину після померлої ОСОБА_1 (т. 4 а.с. 24).

Відомості щодо реєстрації за боржником ОСОБА_2 права власності на предмет іпотеки, на який рішенням суду в даній справі звернуто стягнення, в Державному реєстрі речових прав відсутні.

Згідно частин першої, третьої статті 1268, частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, неотримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину саме по собі не може перешкоджати виконанню рішення суду, яке набрало законної сили.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 22.08.2018 у справі № 623/2000/15-к (провадження № 61-12242св18), від 19.02.2020 у справі № 752/1334/14-ц (провадження № 61-10561св19), від 03.06.2020 у справі № 2-1799/11 (провадження № 61-36697св18), від 11.05.2021 у справі № 554/4712/15-ц (провадження № 61-17799св20).

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що подання приватного виконавця є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 440 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули Артема Михайловича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, задовольнити.

Надати приватному виконавцю виконавчого округу Запорізької області Котулі Артемові Михайловичу дозвіл на звернення стягнення на нерухоме майно, що складається з нежитлової будівлі, Літ. А, А-2 - управління контори інв. № 0005, матеріали стін будівель та споруд цегла, загальною площею 1 026,0 кв. м., розташований на земельній ділянці площею 39 673 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке не зареєстровано за боржником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в установленому законом порядку, відповідно до виконавчого листа № 335/10318/14-ц, виданого 3 березня 2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, проте може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали.

Повний текст ухвали складений 5 грудня 2023 року.

Суддя А.В. Стеценко