СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/5100/23
22 листопада 2023 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,
секретаря судового засідання Кривонос Ю.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІАОПТІМ» про стягнення заборгованості за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки,
І. Позиція сторін у справі
ІІ. Процесуальні дії і рішення суду
відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 36-37).
Ухвалою судді від 25.09.2023 відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, почато підготовче провадження, призначено підготоче засідання (а.с. 39-40).
Ухвалою суду від 25.09.2023 виправлено описку в ухвалі про відкриття провадження у справі (а.с. 41).
Ухвалою суду від 22.11.2023 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 56).
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відзив на позовну заяву до суду не направляли, жодних заяв з процесуальних питань від відповідачів до суду не надходили.
Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 223 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
ІІІ. Фактичні обставини справи
Сторони домовились про те, що: договір позики є безпроцентним (п. 2.1 договору); остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 01.10.2019 (п. 2.2 договору).
Позикодавець зобов`язується при отриманні повного розрахунку від Позичальника за вказаним договором по закінченню строку, вказаному в ньому, скласти заяву про повний розрахунок та нотаріально засвідчити справжність свого підпису на ній (п. 9 договору).
01.10.2019 сторони уклали договір про внесення змін до договору позики від 08.08.2019, відповідно до умов якого домовились, що остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 03.09.2023 (а.с. 14).
З метою виконання зобов`язань, взятих на себе ОСОБА_2 за договором позики від 08.08.2019, укладеним у простій письмовій формі, 08.08.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «АВІАОПТІМ» укладено договір іпотеки повітряного судна (а.с.15-16), відповідно до умов якого Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в іпотеку належне йому на праві власності повітряне судно - літак Ан12АП, заводський НОМЕР_3. Дане повітряне судно знаходиться в незадовільному стані, не має сертифіката льотної придатності та потребує виконання комплексу робіт для здійснення його подальшої експлуатації. Повітряне судно належить Іпотекодавцю на підставі договору №01-ГЛЕ-2010 від 27.05.2010 (п. 1.1 договору іпотеки повітряного судна).
Пунктом 2.1 договору іпотеки повітряного судна, вартість предмета іпотеки складає 1025820 грн. 00 коп. без ПДВ.
Строк цього договору закінчується після повного виконання Позичальником (Іпотекодавцем) умов договору позики (п. 11.3 договору іпотеки повітряного судна).
Договір іпотеки повітряного судна посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А., зареєстрований в реєстрі за №6632.
Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорногуз О.В., зареєстрований в реєстрі за №933.
ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду
згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереcи фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст.2 ЦПК України.
Так, як своїх зобов`язань за договором від 08.08.2019 ОСОБА_2 добровільно та належим чином не виконує, при цьому від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання не звільняється, то у позивача виникло право вимагати від боржника сплати заборгованості за вказаним договором у судовому порядку.
З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за договором позики підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, суд виходить з наступного.
Згідно зі ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» - іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Частинами 1, 4 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання.
У позовних вимогах позивач просить в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом застосування процедури продажу предмета іпотеки, а саме, надання позивачу права продажу від свого імені предмету іпотеки будь-якому покупцеві за початковою ціною в розмірі 1025820 грн 00 коп.
Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону (ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку»).
Отже, позивач, як іпотекодержатель, на власний розсуд обрав спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки у судовому порядку у спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів із дотриманням норм законодавства та вимоги в частині звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах.
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 361/7543/17 зазначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня. При цьому, з метою забезпечення однозначного розуміння ухваленого рішення у резолютивній частині слід зазначати, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається в рахунок стягнення заборгованості за основним договором, а отже таке звернення стягнення не є додатковим стягненням, яке могло б розумітися як подвійне.
Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки є відмінною вимогою від вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, адже порядок задоволення вимог іпотекодержателя, врегульовано спеціальною нормою - статтею 33 Закону України «Про іпотеку», а не загальними нормами ЦК України, які регулюють відносини, пов`язані з основним зобов`язанням.
До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.09.2018 у справі № 921/107/15-г/16.
Враховуючи те, що факт порушення відповідачем ОСОБА_2 зобов`язання за договором позики було забезпечено іпотекою, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для звернення стягнення на повітряне судно - літак Ан12АП заводський НОМЕР_3, шяхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, а саме, надання позивачу від свого імені здійснювати право продажу предмету іпотеки будь-якому покупцеві за початковою ціною в розмірі 1025820 грн 00 коп.
V. Розподіл судових витрат
відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 11, 229, 590, 626, 628, 629 ЦК України; Законом України «Про звернення стягнення»; ст.ст.12, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України,
позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІАОПТІМ» про стягнення заборгованості за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) суму боргу за договором позики від 08.08.2019 та договором про внесення змін до нього від 01.10.2019, укладеним у простій письмовій формі у розмірі 1 025 820 (один мільйон двадцять п?ять тисяч вісімсот двадцять) грн. 00 коп., що еквівалентно 41 000 (сорок одна тисяча) дол. США 00 центів.
У рахунок погашення заборгованості за договором позики від 08.08.2019 та договором про внесення змін до нього від 01.10.2019, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: повітряне судно - літак Ан12АП заводський НОМЕР_3, шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, а саме, надати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) право від свого імені здійснювати продаж предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві за початковою ціною в розмірі (один мільйон двадцять п?ять тисяч вісімсот двадцять) грн. 00 коп., що еквівалентно 41 000 (сорок одна тисяча) дол. США 00 центів.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О.В. Ул`яновська
Повний текст судового рішення складено 05.12.2023