СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3972/23

пр. № 2/759/2246/23

10 травня 2023 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Сенс Банк» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) про визнання деяких положень акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Сенс Банк» в якому просила визнати недійсними підпункти «а», «б» Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 402184037 від 12.08.2021р. з моменту їх укладення; зобов`язати АТ «Сенс Банк» виключити із графіку платежів та розрахунку вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг за Акцептом пропозицією на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 402184037 від 12.08.2021р. плати щодо встановлення комісії за надання кредиту у розмірі 1815,00 грн. та комісії за розрахунково -касове обслуговування у розмірі 35,00 грн. щомісячно; зобов`язати АТ «Сенс Банк» здійснити перерахунок заборгованості за акцептом пропозицією на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 402184037 від 12.08.2021р.

В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що 12.08.2021 року між позивачем (прізвище було змінено на ОСОБА_1 внаслідок укладення шлюбу) та АТ «АЛЬФА-БАНК» (АТ «АЛЬФА-БАНК» змінило свою назву на АТ «СЕНС БАНК», а відтак останнє є правонаступником усіх прав та обов?язків АТ «АЛЬФА-БАНК») було укладено Акцепт пропозицію на укладення угоди про надання споживчого кредиту N 402184037 відповідно до умов якої було надано кредит у розмірі 16 500,00 грн., на строк 10 місяців, з відсотковою ставкою за користування кредитом у розмірі 0,01% річних. Згідно графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг та паспорту споживчого кредиту передбачено плату за додаткові та супутні послуги, а саме розрахунково-касове обслуговування у розмірі 35,00 грн. щомісячно, комісія за надання кредиту у розмірі 1815,00 грн. Вважає, що умови угоди щодо сплати комісії (винагороди) за розрахунково-касове обслуговування та комісії за надання кредиту є такими, що порушують права позивача та вимоги чинного законодавства України. У тексті угоди не визначено в чому полягає надання послуги розрахунково-касового обслуговування та в чому полягає комісія за надання кредиту. В реальну річну процентну ставку, яка встановлена угодою вже повинні входити усі супутні послуги, які банк надає у тому числі плата за розрахункове-касове обслуговування та комісія за надання кредиту. Таким чином, умови угоди щодо встановлення комісії (винагороди) за розрахунково-касове обслуговування кредиту, яка складається із плати за надання кредиту та плати за обслуговування(управління) кредиту є несправедливими, тому відповідно до ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» вказані умови є недійсними з моменту укладення кредитного договору.

25.10.2022р., 09.11.2022р. та 08.12.2022р. позивач зверталася із листам до АТ «Сенс» Банк

щодо перерахунку заборгованості за акцептом пропозицією на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 402184037 від 16.08.2021р., однак у перерахунку заборгованості банком було відмовлено. Просить позов задовольнити.

ІІ. Процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 10.03.2023 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження

Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 12.08.2021 року між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 укладено акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № та підписано паспорт споживчого кредиту /а.с.7-11/.

Долучений до матеріалів справи Паспорт споживчого кредиту, підписаний сторонами, в якому зазначено про те, що ОСОБА_1 підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих, виходячи з обраних ним умов кредитування.

Відповідно до ч. 1 угоди під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором. За ці послуги встановлюється наступна комісійна винагорода:

а) за надання кредиту 11,00 % від суми кредиту, зазначеної в цьому Акцепті на укладення угоди;

б) за обслуговування (управління) кредиту: за період з 1-го по 10-й місяць користування кредитом 0% від суми кредиту (змінна частина), а також 35,00 грн. (фіксована частина), зазначеної в цьому Акцепті без ПДВ; Якщо протягом першого періоду позичальником будуть допущені факти прострочення виконання будь-якого грошового зобов?язання за цією Угодою, для відповідного місяця/місяців першого періоду застосовуються умови оплати комісійної винагороди, які передбачені для другого періоду.

На період з 11-го по 15-й міс. користування кредитом 3,50% від суми кредиту (змінна частина), а також 35,00 грн. (фіксована частина), зазначеної цьому Акцепті без ПДВ. Протягом строку дії Угоди Тарифи та комісійна винагорода за кредитом, а також за супровідними послугами Банку та/або третіх осіб, що надаються під час укладення угоди, можуть бути змінені в порядку, передбаченому Договором та відповідним договором між позичальником та такими третіми особами та/або Банком.

Листами 25.10.2022р. та 10.11.2022р. позивачу було відмовлено у перерахуванні заборгованості, оскільки всі нарахування та погашення заборгованості за договором здійснюються згідно з умовами договору. Рішення щодо укладення чи не укладення договорів приймалося кожною зі сторін свідомо, добровільно та на власний розсуд/а.с.12-14/.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Закріплена зазначеною статтею ЦК України презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу).

Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами.

Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Розмір та умови надання та повернення грошових коштів, сплати процентів, у тому числі черговість погашення заборгованості, а також інша відповідальність за порушення виконання зобов`язання, визначаються за домовленістю сторін у кредитному договорі, що відповідає принципу свободи договору.

Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення приватних прав та інтересів або ж їх відновлювати. До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто, правовим наслідком недійсності договору є по своїй суті «нівелювання» правового результату породженого таким договором (тобто вважається, що не відбулося переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав взагалі).

Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов).

Тлумачення статей 215, 216 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.

Статтею 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року).

Отже, на правовідносини Банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб з 10 червня 2017 року поширюються положення Закону України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Угода укладена між сторонами 12.08.2021року, тобто, після набрання чинності Законом України «Про споживче кредитування».

У статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) наведено визначення термінів, які вживаються в цьому законі, зокрема: загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору), до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

У договорі про споживчий кредит, можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.

Стаття 20 ЗУ «Про споживче кредитування» чітко визначає, що укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язано з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб.

Споживач має право укласти договір про надання додаткових чи супутніх послуг з обраною ним третьою особою, включеною до переліку тих, які відповідають вимогам кредитодавця (за наявності такого переліку), крім випадків, коли відповідну послугу може надати лише кредитодавець. Перелік третіх осіб, які відповідають вимогам кредитодавця, розміщується на офіційному веб-сайті кредитодавця або на інформаційних стендах, доступ до яких є вільним для споживачів, у всіх приміщеннях кредитодавця, включаючи філії та відділення, що здійснюють споживче кредитування, (ч. 3 ст. 20 Закону України «Про споживче кредитування»).

З матеріалів цивільної справи убачається, що позивач отримала інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартна форма) та відображена у Паспорті споживчого кредиту, в якому наявна уся інформація стосовно: суми кредиту, строку кредитування; процентної ставки, відсотків річних; плати за обслуговування кредиту; орієнтовної загальної вартості кредиту; реальної річної процентної ставки, відсотків річних та інша інформація передбачена Законом України «Про споживче кредитування».

Позивач своїм підписом підтвердила, що вона ознайомлена з умовами кредитування та орієнтовною вартістю кредиту до його укладення і згодна з такими умовами.

Методика розрахунку загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договорами про споживчий кредит встановлена Правилами розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджені постановою Національного банку України від 08 червня 2017 року № 49.

Згідно з пунктом 5 Правил банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів про те, що при укладенні оспорюваної угоди про надання кредиту в частині щодо нарахування комісії та плати за розрахунково-касове обслуговування, їй не було надано відомості, які потрібні клієнту при укладенні угоди та, що укладення вказаної угоди не відповідало її волі., а тому позов не підлягає задоволенню.

Крім того немає підстав і для задоволення вимоги щодо зобов`язання відповідача виключення із графіку платежів та розрахунку вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості супутніх послуг та здійснення перерахунку заборгованості, оскільки дані вимоги залежать від вирішення вимоги про визнання деяких положень акцепту пропозиції недійсними.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 6, 11, 526, 610, 611,1048, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 ЦПК, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання деяких положень акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Сенс Банк» , , м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100.

Суддя Н.О. Петренко