ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1597/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №694/1482/21 Категорія: 305010900 Здоровило В.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.

секретар Широкова Г.К.

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

представники позивачів адвокат Мельник Сергій Євгенійович, адвокат Дубинський Віктор Михайлович;

відповідачі Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», ОСОБА_4 ;

особи, які подають апеляційні скарги Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», представники Замриги Оксани Дмитрівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 адвокати Мельник Сергій Євгенійович, Дубинський Віктор Михайлович, представника ОСОБА_4 адвокат Ковтун Андрій Володимирович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», представників Замриги Оксани Дмитрівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 адвокатів Мельника Сергія Євгенійовича, Дубинського Віктора Михайловича, представника ОСОБА_4 адвоката Ковтуна Андрія Володимировича на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 21 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд з окремими позовами до ОСОБА_4 , третя особа: ТДВ СТДВ «Глобус» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Ватутінського міського суду Черкаської області від 16 серпня 2022 року цивільні справі за № 694/1482/21, № 694/1483/21, № 694/1484/21 об`єднано в одне провадження для їх спільного розгляду під № 694/1482/21, провадження № 3/690/31/22.

З урахуванням збільшених та уточнених позовних вимог, представники позивачів просили суд стягнути з відповідача ПАТ «СК «Українська страхова група» на користь позивача ОСОБА_3 кошти за завдану їй злочином матеріальну шкоду: за шкоду заподіяну її життю та здоров`ю з урахуванням пені, 3% річних та індексу інфляції в розмірі 99 729 грн. 00 коп. та за спричинену їй матеріальну шкоду, яка пов`язана з пошкодженням її автомобіля «Suzuki SX4», державний номерний знак НОМЕР_1 в розмірі 100 000 грн. 00 коп., на користь позивача ОСОБА_2 кошти за завдану йому злочином матеріальну шкоду за шкоду, заподіяну його життю та здоров`ю з урахуванням пені, 3% річних та індексу інфляції в розмірі 6 428 грн. 00 коп., на користь позивача ОСОБА_1 кошти за завдану йому злочином матеріальну шкоду за шкоду, заподіяну його життю та здоров`ю з урахуванням пені, 3% річних та індексу інфляції в розмірі 34 729 грн. 00 коп.; з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 за спричинену їй матеріальну шкоду, яка пов`язана з пошкодженням її автомобіля «Suzuki SX4», державний номерний знак НОМЕР_1 в розмірі 247 210 грн. 00 коп. та моральну шкоду, завдану її здоров`ю з урахуванням пені, 3% річних та індексу інфляції в розмірі 1 186 704 грн. 00 коп.; на користь позивача ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану його здоров`ю з урахуванням пені, 3% річних та індексу інфляції в розмірі 237 616 грн. 00 коп. та на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану його здоров`ю з урахуванням пені, 3% річних та індексу інфляції в розмірі 158 410 грн. 00 коп., а також всі судові витрати просять покласти на відповідача ОСОБА_4 .

Позовна заява мотивована тим, що вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.01.2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ухвали Черкаського апеляційного суду від 04.08.2021 року вирок суду було скасовано в частині вирішення цивільних позовів.

Під час розгляду кримінального провадження було встановлено, що 08.07.2017 року близько 15 год. на перехресті вул. Шмідта та проспекту Шевченка в м. Звенигородка, Черкаської області мала місце ДТП за участю автомобілів «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_2 під керування ОСОБА_4 та автомобіля «Suzuki SX4», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП водій ОСОБА_2 та пасажири ОСОБА_3 , ОСОБА_1 автомобіля «Suzuki SX4», державний номерний знак НОМЕР_1 отримали тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 була завдана фактична матеріальна шкода, яка полягала у відновленні здоров`я у вигляді медикаментозного та хірургічного лікування. Також в результаті ДТП автомобіль «Suzuki SX4», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 отримав механічні ушкодження. Транспортний засіб, яким керував відповідач ОСОБА_4 на момент ДТП був застрахований в ТДВ «СТДВ «Глобус», а тому при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У зв`язку з тим, що правонаступником ТДВ «СТДВ «Глобус» стала ПАТ «СК «Українська страхова група», то саме у останньої виникла відповідальність за відшкодування спричиненої даним ДТП шкоди. Внаслідок ДТП позивачам була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що протягом тривалого часу, у зв`язку зі шкодою завданою здоров`ю та відсутністю транспортного засобу позивачам довелося самостійно шукати гроші для відновлення власного здоров`я, вони не могли тривалий час спокійно спати, змушені були приймати заспокійливі засоби, сімейний бюджет був спрямований на придбання ліків та проведення лікування, відновлення здоров`я. Це все спричинило виникнення пригніченого стану. Від такого стану та нецільового використання сімейних коштів, стану здоров`я, втратилася можливість нормального спілкування з рідними. За таких обставин позивачі і змушені були звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 21 серпня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», 03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, 32 літ. А, код за на користь ОСОБА_3 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 45 738 (сорок п`ять тисяч сімсот тридцять вісім) гривень 37 копійок у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», 03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, 32 літ. А, код за на користь ОСОБА_3 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок у відшкодування матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль марки «Suzuki SX4», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області на користь ОСОБА_3 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 100 237 (сто тисяч двісті тридцять сім) гривень 00 коп. у відшкодування матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль марки «Suzuki SX4», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області на користь ОСОБА_3 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 200 000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок у відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» 03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, 32 літ. А, код за ЄДРПОУ 30859 на користь ОСОБА_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 - 1041 (одна тисяча сорок одну) гривню 74 копійки у відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області на користь ОСОБА_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп. у відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» 03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, 32 літ. А, код за на користь ОСОБА_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 - 8505 (вісім тисяч п`ятсот п`ять) гривень 73 копійки у відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 - 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок у відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» 03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, 32 літ. А, код за на користь ОСОБА_3 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , ОСОБА_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок у відшкодування понесених судових витрат на правничу допомогу по 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок кожному.

Стягнуто з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області на користь ОСОБА_3 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , ОСОБА_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок у відшкодування понесених судових витрат на правничу допомогу по 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп. кожному.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» 03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, 32 літ. А, код за у дохід держави в особі ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 (UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), призначення платежу судовий збір) судовий збір в розмірі 2 639 (дві тисячі шістсот тридцять дев`ять) гривень 62 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області у дохід держави в особі ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 (UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), призначення платежу судовий збір) судовий збір в розмірі 2 639 (дві тисячі шістсот тридцять дев`ять) гривень 62 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ПАТ «Страхова компанія «УСГ» подала апеляційну скаргу в якій просить рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 21 серпня 2023 року у справі № 694/1482/21 скасувати повністю та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ПАТ «СК «УСГ» відмовити в повному обсязі за безпідставністю заявлених вимог.

Апеляційна скарга страхової компанії мотивована тим, що рішення суду ухвалене за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, а тому є незаконним та необґрунтованим. Вказує, що висновки суду першої інстанції, що викладені у рішенні не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема суд неправильно тлумачить у рішенні Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не застосував даний закон, а тому і неповно провів судовий розгляд.

Вказує, що позовні вимоги позивачів до ПАТ «СК «УСГ» не могли бути задоволені судом першої інстанції, оскільки у відповідності до п.п.37.1.4., п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, страхова компанія вважає, що позивачі пропустили строк встановлений п.п. 37.1.4 п.37.1. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для звернення з заявою про виплату страхового відшкодування.

Щодо стягнення 100 000 грн. за пошкоджений автомобіль, вказує, що залишкова вартість ТЗ була визначена не на дату ДТП, а на дату проведення оцінки 08.02.2023 року, що є порушенням пункту 32 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав", а тому висновок експерта № 07 від 08.02.2023 року є неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки залишкову вартість ТЗ визначено не на дату ДТП.

Вказує, що стягнуті витрати на лікування у сумі 45 738 грн. 37 коп., 8505 грн. 73 коп., 1041 грн. 74 коп. є незаконними, оскільки вказані витрати не підтверджені належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , через своїх представників адвокатів Мельника С.Є. та Дубинського В.М. подали апеляційну скаргу в якій просять: рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 21 серпня 2023 року змінити, стягнути з відповідача СК «Українська страхова група» на користь позивача ОСОБА_3 за завдану їй злочином матеріальну шкоду, за шкоду заподіяну її життю і здоров`ю, кошти у розмірі 99729 грн.; стягнути з відповідача СК «Українська страхова група» на користь позивача ОСОБА_3 матеріальну шкоду, яка спричинена її автомобілю «Сузукі CX-4» д.н. НОМЕР_1 кошти в розмірі 100.000 грн. Решту матеріальної шкоди, яка спричинена її автомобілю в розмірі 247210 грн. (347210 грн.+26233+9369-100000 грн.) стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 ; стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 за спричинену їй моральну шкоду в розмірі 1 186 704 грн.; з відповідача страхової компанії «Українська страхова група» на користь позивача ОСОБА_2 за завдану йому злочином матеріальну шкоду за шкоду, заподіяну його життю і здоров`ю в розмірі 6428 грн.; з відповідача ОСОБА_5 стягнути на користь позивача ОСОБА_2 за завдану йому злочином моральну шкоду в розмірі 237.616 грн.; з відповідача страхової компанії «Українська страхова група» на користь позивача ОСОБА_1 за завдану злочином матеріальну шкоду заподіяну його життю та здоров`ю в розмірі 34729 грн.; з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 за завдану злочином моральну шкоду в розмірі 158410 грн. В іншій частині судове рішення суду першої інстанції просять залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не правильно оцінив висновок експерта, та представники скаржників вважають, що до висновку експертизи від 08.02.2023 року потрібно віднестися критично. Відмова у стягненні витрат, як «добровільний внесок» судом не вмотивована. Вказують, що причиною понесених позивачами витрат є дія відповідача, який винний в скоєнні даного ДТП. А тому між ДТП та добровільними внесками позивачів до лікарні є прямий причинний зв`язок.

Висновок суду першої інстанції про часткове врахування психологічної експертизи стосовно ОСОБА_3 від 31.10.2019 року є невірним на думку скаржників. Вказують, що дана експертиза була проведена спеціалістами в галузі психології і всі критерії на які звертає увагу суд, експертами було враховано і тому розмір моральної шкоди вказаний в експертизі, встановлений правильно.

Крім того, в апеляційній скарзі зазначається, що суд першої інстанції до позовних вимог не вірно не застосував вимоги, які передбачені ст. 625 ЦК України при вирішенні даної справи.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 через свого представника адвоката Ковтуна А.В. подав апеляційну скаргу в якій просить в частині позовних вимог до ОСОБА_4 скасувати рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 21 серпня 2023 року у справі № 694/1482/21 та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги до ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 100 237 грн. у відшкодування матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль марки «Suzuki SX4», державний номерний знак НОМЕР_1 . Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 70 000 грн. у відшкодування спричиненої моральної шкоди. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 35 000 грн. у відшкодування спричиненої моральної шкоди. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 25 000 грн. у відшкодування спричиненої моральної шкоди. Відмовити в стягненні з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки, викладені у рішенні Ватутінського міського суду Черкаської області від 21 серпня 2023 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 100 000 грн. у відшкодування спричиненої моральної шкоди не відповідають обставинам справи. На думку скаржника, до матеріалів справи не додано доказів того, що ОСОБА_1 , тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні та проходив тривалу реабілітацію. В той же час ОСОБА_1 не надав жодного доказу на підтвердження того, що ним приймались заспокійливі ліки, був тривожний сон, мав пригнічений стан, втратив нормальне спілкування з батьками та змушений був відкласти чи відмовитись від багатьох справ.

Разом з тим, в апеляційній скарзі зазначається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не надали жодного доказу на підтвердження обставин, якими обґрунтовано розмір завданої їм моральної шкоди. Вважає, що доводи представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розмір заподіяної, в результаті ДТП, моральної шкоди не підтверджені належними і допустимими доказами, тому відповідно до ст.ст. 78,81 ЦПК України вважаються недоведеними.

Вказує, що матеріали справи не містять доказів того, що позивачі тривалий час перебували на стаціонарному лікуванні та проходили тривалу реабілітацію.

На думку скаржника, визначений розмір моральної шкоди є неадекватним нанесеній моральній шкоди, яка спричинена внаслідок необережності, без прямого умислу. Відповідач ОСОБА_4 вважає, що вказаний розмір моральної шкоди виходить за межі розумності та справедливості внаслідок значного розміру.

Надані позивачами докази про розмір заявлених витрат на правничу допомогу є неспіврозмірними з фактично витраченим часом адвокатами по наданню такої допомоги: консультація (4 год.), складання клопотання про об`єднання позовів (3 години), складання клопотання про залучення до справи співвідповідача (3 год.), складання уточнюючої позовної заяви (2 год.), ведення справи в суді (4 год.). Інші докази розміру понесених витрат на правничу допомогу не відповідають Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність та явно суперечать вимогам ЦПК України.

Таким чином, відповідач вважає, що надані позивачами документи заявлених витрат на правничу допомогу є неналежними і недопустимими доказами.

03.11.2023 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представників ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 адвокатів Мельника С.Є. та Дубинського В.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу СК «Українська страхова група».

Відзив мотивований тим, що позивачі та їх представники також не згодні з рішенням суду першої інстанції, яким неправильно врахована матеріальна та моральна шкода, яка стягнута з відповідача «Українська страхова група», однак з інших підстав ніж ті, на які посилається скаржник.

Вказують, що суд першої інстанції недостатньо стягнув з страхової кошти за спричинену позивачам матеріальну та моральну шкоду. Вважають, що з відповідача « Українська страхова група» повинно бути стягнуто більше коштів, що мотивовано в апеляційній скарзі позивачів.

Відносно доводів, що суд першої інстанції неправильно стягнув витрати за правничу допомогу, вказують, що витрати на професійну правничу допомогу складаються з приєднаних до справи доказів відносно ведення справи в суді першої інстанції, що судом першої інстанції було враховано.

Учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, які з`явились в судове засідання , перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскаржуване судове рішення не відповідає вказаним вимогам.

При розгляді справи судом встановлено, що вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.01.2021 року ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за те, що 08.07.2017 року близько 15 год. 00 хв., керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухаючись в м. Звенигородка, Черкаської області на перехресті проспекту Шевченка та вулиці Шмідта, порушуючи вимоги пунктів 2.3 б), 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, зі змінами та доповненнями, не стежив за дорожньою обстановкою, був неуважний, при повороті ліворуч на вулицю Шмідта не надав перевагу в русі і вчинив зіткнення із автомобілем «Suzuki SX4», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався прямолінійно через перехрестя в зустрічному напрямку (т.1 а.с.48-57).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Suzuki SX4», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 отримав травму правого колінного суглобу з переломом внутрішнього виростку стегнової кістки, ушкодженням медіального меніску, медіальної колатеральної зв`язки та крововиливом в порожнину суглобу (гемартроз), що згідно з висновком експерта № 02-01/1589 від 08.09.2017 року, відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; садна нижніх кінцівок відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Пасажирка автомобіля «Suzuki SX4», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 отримала перелом правої ключиці зі зміщенням уламків, травму тазу з переломом кісток справа, що згідно з висновком експерта № 02-01/1588 від 08.09.2017 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; травму голови зі струсом головного мозку, садна обличчя , що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Пасажир автомобіля «Suzuki SX4», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 отримав закритий перелом обох кісток лівої гомілки, травматичний набряк м`яких тканин лівої гомілки, що згідно висновку № 02-01/1590 від 08.09.2017 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер ОСОБА_4 , а саме вимог пунктів 2.3 б), 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, відповідно до висновку експерта № 706/720/18-23 від 30.07.2018 року знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

В зв`язку з отриманими внаслідок ДТП тілесними ушкодженнями позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 тривалий час перебували на стаціонарному лікуванні, оскільки їхньому здоров`ю була заподіяна значна шкода та відповідно вони понесли матеріальні витрати.

Вартість технічних ушкоджень транспортного засобу, тобто шкоди, спричиненої майну власника транспортного засобу автомобіля «Suzuki SX-4», підтверджує зміст висновку судового експертного авто-товарознавчого дослідження №155/02 від 09.10.2017 року (т.1 а.с.5-12).

Із матеріалів справи вбачається, що на момент вчинення ДТП між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_4 був укладений Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1392982, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водіїв, що експлуатують автомобіль марки «Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Вказаним Договором передбачено, що страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 200 000 грн. 00 коп., а за шкоду, заподіяну майну 100 000 грн. 00 коп..

Дані факти встановленні вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 20.01.2021 (т.1 а.с.48-57), а також ухвалою Черкаського апеляційного суду від 04.08.2021 (т.1, а.с.58-69), а тому доказуванню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачений такий обов`язок.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV) страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статей 9, 2231, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначені вище норми матеріального права, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Згідно п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода завдана майну потерпілого, та трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

У постанові від 28 листопада 2018 року по справі № 542/1526/15 (провадження № 61-7877св18) Верховний Суд висловив позицію про те, що зазначений у п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк є присічним і поновленню не підлягає, а тому пропуск зазначеного строку потерпілою (потерпілими) особою є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Аналогічні правові висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі № 336/7752/16-ц.

Враховуючи вищевикладену правову позицію, з огляду на відсутність норми закону, що передбачає поновлення строку на звернення до страхової компанії про відшкодування шкоди, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що заява про страхове відшкодування шкоди завданої майну потерпілої ОСОБА_2 подана останньою з дотриманням строків передбачених Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «СК «УСГ» отримало заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 06 липня 2020 року про відшкодування шкоди завданої у зв`язку з ДТП (т. 2, а.с. 120).

Таким чином, оскільки ДТП мало місце 08.07.2017 року, а потерпілі звернулися до страхової компанії 06.07.2020 року, тобто з пропуском річного строку у відповідності до ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про стягнення 100 000 грн. з ПАТ «СК «УСГ» на користь ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль марки «Suzuki SX4».

При цьому, відповідно до висновку експерта № 155 від 09.10.2017 року судової автотоварознавчої експертизи автомобіля марки «Suzuki SX4» реєстраційний номер НОМЕР_1 зробленої експертом Березовським А.А. вартість матеріального збитку з технічної точки зору, який причинений власнику автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди 08.07.2017 року складає 240 237 грн. (т.1, а.с.5).

Відповідно до висновку експерта № 07 від 08.02.2023 року за результатами проведення судової авто товарознавчої експертизи залишкова (ринкова) вартість автомобіля марки «Suzuki SX4», на час проведення експертизи після пошкоджень, утворених під час дорожньо-транспортної пригоди 08.07.2017 року складає 40 000 грн.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі.

Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Оскільки Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеним між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_4 передбачений страховий ліміт у сумі 100 000 грн. за шкоду заподіяному майну, та враховуючи зазначені вище висновки експертів (№ 155 від 09.10.2017 року, № 07 від 08.02.2023 року), залишкову вартість автомобіля ( 40 000 грн.), який залишився у позивача ОСОБА_3 , колегія суддів приходить до висновку про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та передбаченою страховою виплатою у сумі (100 237 грн. ) за пошкоджений автомобіль з ОСОБА_4 (240 237 грн. ринкова вартість автомобіля до ДТП 100 000 (страховий ліміт за завдану майнову шкоду) - 40 000 (залишкова вартість автомобіля, який залишився у власника) = 100 237 грн.)

Будь-яких доказів, які б спростовували наведені висновки експертів (№ 155 від 09.10.2017 року, № 07 від 08.02.2023 року), відповідачами не подавалося, клопотання про повторне призначення судової автотоварознавчої експертизи не заявлялося, отже даний доказ належним чином підтверджує розмір заподіяних внаслідок ДТП ОСОБА_3 збитків.

Що стосується відшкодування шкоди завданому життю та здоров`ю, колегія суддів виходить з наступного.

При розгляді справи судом встановлено, що позивачі звернулися до страхової компанії 06 липня 2020 року про відшкодування шкоди завданої у зв`язку з ДТП (т. 2, а.с. 120) та в межах трирічного строку, оскільки ДТП мало місце 08.07.2017 року, а тому відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підлягає стягненню зі страхової компанії матеріальна шкода, заподіяна життю та здоров`ю потерпілим.

Твердження страхової компанії в апеляційній скарзі стосовно того, що позивачами також пропущений строк на відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку завданою шкодою здоров`ю не знаходять свого відображення у відповідності до матеріалів справи, спростовуються заявою позивачів від 06.07.2020 року, а тому не підлягає до задоволення апеляційним судом.

Статтею 23 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів (пункт 24.1 статті 24 Закону).

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Із матеріалів справи вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачі отримали тілесні ушкодження. Проте, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, визначаючи розмір відшкодування завданої шкоди життю та здоров`ю внаслідок ДТП, що не відповідає наявним в матеріалах справи доказам та причино наслідкового зв`язку, виходячи з наступного.

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК) та, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

При цьому, належність доказів правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Так, стосовно витрат ОСОБА_3 на лікування, понесених у зв`язку з ДТП, наявних в матеріалах справи доказів, колегія суддів враховує лише товарний чек № 12 від 08.07.2017 року Звенигородського рентгенологічного відділення на суму 120 грн. (т.1 а.с.15), оскільки тільки з даного товарного чеку можна встановити системний зв`язок між ДТП, яка сталася 08.07.2017 року та зверненням позивача в рентгенологічне відділення.

Колегія суддів не може взяти до уваги як належні докази подані позивачем квитанції на придбання ліків, оскільки в даному випадку не можливо встановити, що саме ці препарати, які зазначені у чеках були призначені лікарем та придбавалися потерпілою ОСОБА_3 , та приймалися безпосередньо нею внаслідок ДТП, оскільки виписка з історії хвороби або копія амбулаторної картки з визначенням періоду лікування та призначеннями лікаря медичних препаратів в матеріалах справи відсутні.

Акт про надані медичні послуги для пацієнта ОСОБА_3 № 2910 також не враховується судом апеляційної інстанції, оскільки в матеріалах справи відсутній причино -наслідковий зв`язок стосовно зробленої операції, перебування хворого в стаціонарі, враховуючи той факт, що Акт датується 26.06.2018 року, а ДТП мало місце 08.07.2017 року.

Надана позивачем квитанція до прибуткового касового ордера «Благодійний фонд «Здоров`я Звенигородщини» також не враховуються колегією суддів, оскільки сплата благодійних внесків не є витратами, що підлягають до відшкодування. В даних чеках відсутня інформація, що відповідні внески будь-яким чином пов`язані із наданням медичних послуг.

Що стосується відшкодування витрат на лікування ОСОБА_2 , пов`язаного внаслідок ДТП, то в матеріалах справи наявні наступні докази, які підлягають до уваги, а саме: товарний чек № 14 від 08.07.2017 року Звенигородського рентгенологічного відділення на суму 390 грн. Позивач в підтвердження позовних вимог не надав суду копію амбулаторної картки чи виписку з історіі хвороби, діагнози, що поставлені лікарем при зверненні за медичною допомогою та список призначених препаратів лікарем для лікування, у зв`язку з чим суду не можливо встановити чи дійсно зазначені препарати у чеках відповідають хворобам ОСОБА_2 , були приписані лікарем саме останньому, як і не можливо встановити, що саме ОСОБА_2 купував ліки зазначені у квитанціях.

ОСОБА_1 в підтвердження відшкодування витрат на лікування надав суду рахунок-фактуру від 27 липня 2017 року на суму 6850 грн. товарні чеки з Звенигородського рентгенологічного відділення від 08. 07.2017 року на суму 210 грн., від 10.07.2017 року 110 грн., від 14.07.2017 року 110 грн., 19.07.2017 року - 110 грн. та копії квитанції на придбання ліків.

Що стосується поданого рахунку фактури від 27 липня 2017 року, то колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи неможливо встановити, що даний набір металоконструкцій для остеосинтезу дистального відділу гомілкової кістки (комплект) був придбаний саме для потреб ОСОБА_1 так як в матеріалах справи відсутні будь які виписки по лікуванню ОСОБА_1 , зокрема з рахунку-фактури не вбачається прізвище та ім`я самого платника.

Також, колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи неможливо встановити, що подані квитанції на придбання ліків відносяться саме до ОСОБА_1 зазначені препарати у чеках відповідають його хворобам, були приписані лікарем саме останньому, як і не можливо встановити, що саме ОСОБА_1 купував ліки зазначені у квитанціях, оскільки, як було зазначено вище, позивач не надав копії амбулаторної картки, виписки з лікарні по лікуванню травм завданих внаслідок ДТП, рекомендації з приводу лікування і таке інше.

Таким чином, з наданих позивачем доказів на підтвердження відшкодування витрат на лікування, колегія суддів бере до уваги лише товарні чеки з Звенигородського рентгенологічного відділення.

Вищезазначеному суд першої інстанції оцінки не надав, поверхнево оцінив докази (квитанції, рахунок - фактура, акт про надані медичні послуги,) не встановивши зв`язку між ДТП та доказами які були подані позивачами у відшкодування витрат на лікування, не надав кожному доказу окремої оцінки та дійшов до помилкового висновку про доведеність позивачами вказаними ними витрат на лікування, які підлягають відшкодуванню.

Таким чином, доводи апеляційних скарг ОСОБА_4 та ПАТ «СК «УСГ» стосовно того, що позивачами не надано належних доказів на витрати понесені у зв`язку з лікуванням заслуговують на увагу та виходячи із наданих позивачами доказів на підтвердження відшкодування витрат на лікування, колегія суддів приходить до висновку, що стягненню з ПАТ «СК «УСГ» на користь ОСОБА_3 підлягає 120 грн., на користь ОСОБА_2 390 грн., на користь ОСОБА_1 540 грн. у відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Враховуючи положення ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з ПАТ СК «УСГ» підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю, а тому зі страхової компанії на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 6 грн. (120*5:100=6), на користь ОСОБА_2 19 грн. 50 коп. (390*5:100=19,50), на користь ОСОБА_1 27 грн. (540*5:100=27) у відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині визначення розміру моральної шкоди, заподіяної позивачу ОСОБА_3 .

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачі зазначили, що в результаті ДТП вони отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості, проходили тривале лікування та реабілітацію, зазнали душевних хвилювань, що порушило їх нормальний життєвий ритм досить тривалий час.

ОСОБА_3 вказує, що протягом тривалого часу у зв`язку зі шкодою завданою здоров`ю та відсутністю власного транспортного засобу, їй довелося самостійно шукати грошові кошти для відновлення власного здоров`я, вона не могла повноцінно здійснювати догляд та виховувати малолітню дитину, а сімейний бюджет був спрямований на придбання ліків та проведення лікування, відновлення здоров`я. А належний їй автомобіль повністю знищений, в результаті чого вона залишилась без транспортного засобу, що також негативно впливає на спосіб та організацію життя.

При цьому, згідно висновку експерта від 31.10.2019 року № 11/89 ОСОБА_3 , 1992 року народження отримала перелом правої ключиці зі зміщенням уламків, травму тазу з переломом кісток справа, що згідно з висновком експерта судово-медичної експертизи № 02-01/1588 від 08.09.2017 року відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, травму голови зі струсом головного мозку, садна обличчя.

Враховуючи обставин справи, беручи до уваги тяжкість отриманих ОСОБА_3 травм внаслідок ДТП, її вік та стать, враховуючи глибину душевних страждання, що виразилися у фізичному болю та психічному стані, зважаючи на те, що остання протягом тривалого часу перебувала на лікуванні після ДТП, несла витрати на послуги експертних організацій та на правову допомогу, колегія суддів доходить висновку про необхідність збільшення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_3 до 300 000 грн. Зазначений розмір моральної шкоди буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.

Приходячи до такого висновку колегія суддів вважає, що в результаті ДТП ОСОБА_3 була завдана шкода як здоров`ю так і належному їй майну, а саме автомобілю, що був фізично знищений. При цьому з часу ДТП до даного часу будь-якого відшкодування шкоди від відповідачів остання не отримала.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_3 адвоката Мельника С.Є., ОСОБА_6 про те, що розмір моральної шкоди останній завданий на багато більший та підтверджується висновком психологічної експертизи від 31.10.2029 року № 11/89 (т.1, а.с.72) не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Із висновку експертизи за результатами проведення психологічної експертизи № 11/89 від 31.10.2019 року вбачається, що орієнтовна грошова компенсація за завдані ОСОБА_3 страждання внаслідок ДТП може становити 162 МЗП, розмір якої встановлюється рівним розміру мінімальної заробітної плати в Україні, чинному на момент винесення рішення суду.

Апеляційний суд звертає увагу, що висновки експертизи були надані експертом для матеріалів кримінальної справи, і експерт вказує на можливий розмір компенсації моральної шкоди, виходячи саме із розміру мінімальних заробітних плат.

Однак, вказаний можливий розмір моральної шкоди, визначений експертом на підставі мінімальних заробітних плат, не є таким, що відповідає вимогам закону, оскільки в чинному законодавстві щодо визначення розміру моральної шкоди не передбачено, що розмір моральної шкоди визначається відповідно до розміру мінімальної заробітної плати, так як ч. 3 ст. 23 ЦК України чітко визначено, що має бути враховано судом. При цьому, дана норма статті передбачає, що при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Що стосується стягнення моральної шкоди з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , з урахуванням глибини та характеру душевних страждань, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, колегія суддів враховує характер та обсяг моральних страждань, які зазнали позивачі, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості та доходить до висновку про визначення розміру морального відшкодування ОСОБА_2 150 000 грн., ОСОБА_1 100 000 грн.

При цьому вказаний розмір на відшкодування позивачам моральної шкоди відповідачем належним чином не спростовано, як і не доведено підстав для його зменшення.

Що стосується позовних вимог позивачів про врахування пені, 3% річних при стягненні матеріальної та моральної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.

Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Таким чином, вирішуючи вимоги позивачів про притягнення відповідачів до відповідальності за порушення грошового зобов`язання, встановленої статтею 625 ЦК України, суд не вбачає підстав для задоволення даних вимог, оскільки вони є безпідставними, так як відповідачі на час розгляду справи не мали грошових зобов`язань перед позивачами, а тому ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди внаслідок ДТП.

Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, колегія суддів, враховуючи позицію відповідачів, приходить до наступного.

Як вбачається з оскаржуваного рішення суду, суд першої інстанції вимоги позивачів про стягнення 30 000 грн. за надання правової допомоги задовольнив повністю, проте з даним висновком суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

У статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в суді першої інстанції представляли адвокати Мельник С.Є. та Дубинський В.М.(а.с.46-47).

На підтвердження розміру судових витрат позивачами надано Договір про надання правничої допомоги укладений між адвокатом Мельник С.Є. та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.101-2012), Договір про надання правничої допомоги укладений між ОСОБА_6 та замовниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , квитанцію № 1-41 про сплату 30 000 грн. (а.с.105), квитанцію № 1-39 від 11.09.2022 року (а.с.106).

Як вбачається з п. 1.1 Договорів про надання професійної правничої допомоги , предметом договору є зобов`язання представляти інтереси замовників в Звенигородському районному суді Черкаської області за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ПАТ СК «УСГ» про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП.

Згідно розрахунку адвокатів правничої допомоги на суму 30 000 грн., правнича допомога складається з наступного: консультація, узгодження правової позиції, ознайомлення з законодавчою базою та судовою практикою 4 год., що складає 7744 грн. (1936*4); складання клопотання про об`єднання позовів в одне провадження 3 години, що складає 5808 грн. (1936*3); складання клопотання про залучення до справи співвідповідача 3 години, що складає 5808 грн. (1936*3); складання уточнювальної позовної заяви 2 години (3872 грн.); ведення справи в суді 4 години, що складає 7744 грн.

У постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 Верховний Суд, аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану стороною під час розгляду справи у суді першої інстанції, врахував, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною.

Колегія суддів зазначає, що надання таких послуг, як узгодження правової позиції, ознайомлення з законодавчою базою, судовою практикою та усне консультування позивача (позивачів) не підлягають компенсації, оскільки не є тими послугами, які є необхідними, що узгоджується із згаданим правовим висновком Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20.

Таким чином, правнича допомога у вигляді консультації, узгодження правової позиції, ознайомлення з законодавчою базою та судовою практикою 4 год., що складає 7744 грн. не підлягає відшкодуванню з відповідачів.

Колегія суддів апеляційного суду, акцентує увагу, що при визначенні суми відшкодування судових витрат на правову допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин, складності справи та часу, витраченого на розгляд справи і підготовку апеляційної скарги.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) вказано, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На думку колегії суддів складання клопотання про об`єднання позовів в одне провадження, що регулюється лише ст. 188 ЦПК України, яке оцінюється адвокатами у сумі 5808 грн. не відповідає принципу розумності, оскільки три аналогічні позови на момент складання клопотання про об`єднання позовів в одне провадження були вже написані та подані до суду, що вказує на те, що труднощів для написання/заявлення даного клопотання у адвокатів не виникало, оскільки вони були обізнані про обставини справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що клопотання адвокатів Мельника С.Є., Дубинського В.М. про об`єднання справ в одне провадження складається з трьох абзаців, відсутні будь-які посилання на правову практику (Верховного Суду, Європейського Суду), та відсутні обставини на труднощі складання даного клопотання (т.1, а.с.71).

Таким чином, виходячи з принципу розумності та справедливості, колегія суддів вважає завищеною суму за подання адвокатами клопотання про об`єднання цивільних справ в одне провадження, та приходить до висновку про зменшення її вартості до 564 грн. (564*3=1692).

Разом з тим, не відповідає критерію розумності розміру написання клопотання про залучення до справи співвідповідача (3 год. 5808 грн.)(т 1., а.с.83), яке також складається з трьох абзаців, міститься на одному аркуші, труднощів для написання якого не вбачається, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про зменшення його вартості до 564 грн. (564*3=1692).

Зазначений розмір адвокатами за ведення справи в суді, що склало 4 год. - 7743 грн. колегія суддів вважає, що дана сума є розумною та справедливою, а тому до зменшення не підлягає.

Таким чином, стягуючи судові витрати з відповідачів на користь позивачів за правничу допомогу, суд першої інстанції не надав оцінки обсягу та змісту виконаних робіт адвокатами, не перевірив чи відповідають критеріям реальності адвокатських витрат, а також критеріям розумності їхнього розміру, у зв`язку з чим поверхнево оцінив витрати на правову допомогу та прийшов до помилкового висновку про стягнення 30 000 грн. з відповідачів на користь позивачів у відшкодування зазначених витрат.

Отже, колегія суддів оцінює витрати на професійну правничу допомогу, надану адвокатами під час перегляду справи в суді першої інстанції частково в розмірі 15 000 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги позивачів задоволено частково, у відповідності до відсоткового співвідношення задоволених вимог до ПАТ СК «УСГ» та ОСОБА_4 , зі страхової ПАТ «СК «УСГ» на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у відшкодування понесених судових витрат в суді першої інстанції на правничу допомогу підлягає стягненню 1635 грн. - по 545 грн. кожному, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у відшкодування понесених судових витрат в суді першої інстанції на правничу допомогу підлягає стягненню 13365 грн. по 4454,67 грн. кожному.

Таким чином, із матеріалів апеляційних скарг, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що подані скарги є частково обґрунтовані і наведені в них доводи дають підстави для висновків про ухвалення рішення суду першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, неправильному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на викладене, у зв`язку з тим, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з`ясуванні обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування із прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відповідно до частини 13 статі 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Визначаючи сукупний розмір сплачених позивачами витрат на професійну (правничу) допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, який підлягає відшкодуванню відповідачами, колегія суддів, застосовуючи наведену правову позицію Верховного Суду у справі № 534/14/20 щодо реальності (дійсності та необхідності) витрат на правничу допомогу, дійшла висновку, що компенсації підлягають лише витрати на професійну (правничу) допомогу за складання, оформлення та подання апеляційної скарги, написання відзиву на апеляційні скарги та ведення справи в суді апеляційної інстанції.

Так, колегія суддів приходить до висновку про зменшення відшкодування витрат на правову допомогу, у зв`язку з тим, що ознайомлення з законодавчою базою та судовою практикою не підлягають відшкодуванню згідно вище зазначеної правової позиції Верховного Суду, а оцінена адвокатами вартість за написання відзиву на апеляційну скаргу не відповідає обсягу та змісту виконаної роботи адвокатами. Відзив на апеляційну скаргу надрукований на півтори сторінки, з урахуванням того, що матеріали цивільної справи складаються з 5 томів, не містить жодних посилань як на норми матеріального так і на норми процесуального права, правових висновків Верховного Суду, не вказано, яким саме чином спростовуються доводи інших скаржників. В цілому мотивувальна частина відзиву складається з двох абзаців, яка зводиться до незгоди з іншими апеляційними скаргами.

Таким чином, очевидно, що перелічені в розрахунку дії адвокатів Мельника С.Є., Дубинського В.М. не вимагали від адвокатів витрат часу у зазначеному ними обсязі, а заявлена до відшкодування сума не відповідає критеріям обґрунтованості та розумної необхідності.

Враховуючи викладене, у відповідності до відсоткового співвідношення задоволених вимог апеляційної скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , зі страхової ПАТ «СК «УСГ» підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у відшкодування понесених судових витрат в суді апеляційної інстанції на правничу допомогу 2 297,49 грн. по 765,83 грн. кожному, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у відшкодування понесених судових витрат в суді апеляційної інстанції на правничу допомогу підлягає стягненню 8910 грн. - по 2970 грн. кожному.

Що стосується судових витрат за сплату судового збору, колегія суддів зазначає, що позивачі від сплати судового збору звільнені на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ «СК «УСГ» задоволено на 0,06%, до ОСОБА_4 на 73,14%, вимоги ОСОБА_2 до ПАТ «СК «УСГ» задоволено на 6,37%, до ОСОБА_4 на 63,13%, позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «СК «УСГ» задоволено на 1,55%, до ОСОБА_4 на 63,13% , то ПАТ СК «УСГ» слід компенсувати за рахунок держави переплачений судовий збір у розмірі 3776 грн. 58 коп., а з ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір на користь держави 9381 грн. 69 коп.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», представників Замриги Оксани Дмитрівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 адвокатів Мельника Сергія Євгенійовича, Дубинського Віктора Михайловича, представника ОСОБА_4 адвоката Ковтуна Андрія Володимировича задовольнити частково.

Рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 21 серпня 2023 року скасувати, прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», на користь ОСОБА_3 , 120 грн. (сто двадцять гривень) у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 6 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 100 237 гривень у відшкодування матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль марки «Suzuki SX4», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 299 994 гривень у відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_2 390 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди та 19 грн. 50 коп. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 149 980,50 гривень у відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 540 грн. (п`ятсот сорок гривень) у відшкодування завданої матеріальної шкоди та 27 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 99 973 гривень у відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у відшкодування понесених судових витрат в суді першої інстанції на правничу допомогу по 545 гривень кожному.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у відшкодування понесених судових витрат в суді першої інстанції на правничу допомогу по 4454,67 гривень кожному.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у відшкодування понесених судових витрат в суді апеляційної інстанції на правничу допомогу по 765,83 гривень кожному.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у відшкодування понесених судових витрат в суді апеляційної інстанції на правничу допомогу по 2970 гривень кожному.

Компенсувати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Українська страхова група» за рахунок держави переплачений судовий збір у розмірі 3776 грн. 58 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 9381 грн. 69 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 04 грудня 2023 року.

Судді