Справа № 686/1557/13- ц
Провадження № 4-с/686/84/23
УХВАЛА

04.12.2023 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.

при секретарі судового засідання Дзюбі В.В.,

за участю представника скаржника Вагіна Д.С., представника відділу ДВС Голюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за скаргою ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), визнання неправомірними дій державного виконавця та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

25.10.2023 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), визнання неправомірними дій державного виконавця та зобов`язання до вчинення дій щодо виконання рішення суду від 31.05.2013 року у справі №686/1557/13-ц.

Дана скарга мотивована тим, що 31.05.2013 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області ухвалено рішення по справі №686/1557/13, яким задоволено позов ПАТ Комерційний банк «НАДРА» до ОСОБА_1 та стягнуто заборгованість в сумі 33505,21 гривень. На виконання вище вказаного рішення судом видано виконавчий лист №686/1557/13 від 12.08.2012 року.

28.05.2015 року держаним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №47679283.

04.02.2020 року держаним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) винесено постанову про арешт майна боржника, згідно якої постановлено накласти арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику, на підставі якої державним виконавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано відповідне обтяження (вид обтяження: арешт нерухомого майна; об`єкт обтяження: все нерухоме майно; номер запису про обтяження: 35326066.

28.02.2020 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2. ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення, однак, на думку скаржника, державним виконавцем не вирішено питання щодо зняття арешту накладеного на все рухоме та нерухоме майно.

Скаржник зазначає, що останньому стало відомо про накладення арешту в межах виконавчого провадження №47679283 лише 03.10.2023 з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 05.10.2023 ОСОБА_1 було направлено заяву до Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому ЦМУ МЮ (м. Київ) із проханням звільнити все його нерухоме майно з-під арешту, накладеного в межах виконавчого провадження №47679283.

18.10.2023 року Другим відділом ДВС у м. Хмельницькому надано відповідь про те, що обтяження №35426066 від 04.02.2020 дійсно зареєстровано в Державному реєстрі на підставі постанови держаного виконавця від 04.02.2020 №47679283, а також те, що на сьогоднішній день у Другому відділі ДВС м. Хмельницький не перебувають жодні виконавчі провадження щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Згідно ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», строк пред`явлення до примусового зиконання виконавчих листів становить 3 роки.

У скарзі зазначено, що вищевказаний виконавчий лист №686/1557/13 від 12.08.2013 року повернуто стягувачу ще 28.02.2020 року, а тому строк пред`явлення його до примусового виконання сплив ще 28.02.2023 року. Таким чином, строк пред`явлення до виконання даного виконавчого листа №686/1557/13 пропущено та останній не може бути повторно пред`явлений до виконання.

Скаржник вважає відмову державного виконавця від 06.10.2023 року у звільненні майна з-під арешту неправомірною, а арешт, накладений на підставі постанови державного виконавця №47679283 від 04.02.2020 року таким, що підлягає скасуванню, оскільки строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №686/1557/13 від 12.08.2013 року пропущено майже на рік, у зв`язку з чим стягувач ПАТ КБ «НАДРА» втратив право ініціювати процедуру примусового виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.05.2013 року, та вказане рішення суду може бути виконано виключно в добровільному поряду.

ОСОБА_1 вважає, що наявність нескасованого арешту, накладеного на все його нерухоме майно на підставі постанови державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) №47679283 від 04.02.2020 року, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном.

Враховуючи вищевикладене, останній просить визнати неправомірною відмову державного виконавця в звільненні майна з-під арешту (бездіяльність державного виконавця в частині не звільнення майна з під арешту) накладеного на підставі постанови держаного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) №47679283 від 04.02.2020 року та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідного обтяження (вид обтяження: арешт нерухомого майна; об`єкт обтяження: все нерухоме майно; номер запису про обтяження: 35326066 (спеціальний розділ) від 04.02.2020 року); зобов`язати державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Хмельницький) усунути порушення шляхом зняття (скасування) обтяження (арешту) накладеного на підставі постанови держаного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) №47679283 про арешт майна боржника від 04.02.2020 року та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідного обтяження (вид обтяження: арешт нерухомого майна; об`єкт обтяження: все нерухоме майно; номер запису про обтяження:35326066 (спеціальний розділ) від 04.02.2020 року).

01.12.2023 року від державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому ЦМУ МЮ (м. Київ) Голюк Ю. до суду надійшов відзив на скаргу, в якій державний виконавець просить відмовити в задоволенні скарги у повному обсязі.

Представник скаржника у судовому засіданні підтримав вимоги скарги з викладених у ній підстав.

Державний виконавець Голюк Ю.В. заперечила щодо вимог скарги, посилаючись на заперечення, викладені у відзиві.

Стягувач або його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги, не перешкоджають розгляду скарги.

Враховуючи положення ст. 450 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності стягувача.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що дана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.05.2013 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області ухвалено рішення по справі №686/1557/13, яким частково задоволено позов ПАТ Комерційний банк «НАДРА» до ОСОБА_1 та стягнуто заборгованість в сумі 33173,48 гривень, та сплачений судовий збір у сумі 331,73 грн.

На виконання вище вказаного рішення судом видано виконавчий лист №686/1557/13 від 12.08.2012 року.

28.05.2015 року держаним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №47679283.

04.02.2020 року держаним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) винесено постанову про арешт майна боржника, згідно якої було накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , на підставі якої державним виконавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано відповідне обтяження (вид обтяження: арешт нерухомого майна; об`єкт обтяження: все нерухоме майно; номер запису про обтяження: 35326066.

Вказані обставини підтверджуються даними постанови про арешт майна боржника від 04.02.2020 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №348917603 від 03.10.2023 року.

28.02.2020 року державним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП №47679283 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2. ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення.

Зі змісту листа-відповіді Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому №25.24-35/83744 від 18.10.2023 року вбачається, що виконавчий лист №686/1557/13 від 12.08.2013 року повторно до виконання не пред`являвся та станом на сьогоднішній день виконавчі документи (майнового та немайнового характеру), за якими боржником є ОСОБА_1 на виконанні не перебувають, про що свідчать також дані Інформації з Єдиного реєстру боржників від 23.10.2023 року, яка міститься в матеріалах справи.

У відповідності до ст. 19 Конституції України, суд зобов`язаний діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Виконання судового рішення це завершальна стадія цивільного судочинства у процесі реалізації захисту цивільних прав, а тому невиконання судових рішень, що є остаточними, обов`язковими для виконання, є порушенням права на справедливий суд. яке захищено статтею 6 Конвенції.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 2-2724/2011.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 448 ЦПК України).

Законом України "Про державну виконавчу службу" передбачено, що працівник органу державної виконавчої служби зобов`язаний сумлінно виконувати службові обов`язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України. Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 13 Закону "Про виконавче провадження" встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У поданій скарзі скаржник ОСОБА_1 зазначає, що виконавчий лист №686/1557/13 від 12.08.2013 не може бути повторно пред`явлено стягувачем, оскільки строк пред`явлення його до примусового виконання сплив ще 28.02.2023 року.

Однак, суд не погоджується із зазначеним твердженням, посилаючись на наступне.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Водночас, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався згідно Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 №133/2022, 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 6 лютого 2023 року №58/2023, від 06.11.2023 №734/2023.

Відповідно до пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доповненого Законом України від 15 березня 2022 року №2129-ІХ, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких також належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Таким чином, суд вважає, що строки пред`явлення виконавчого документа у справі №686/1557/13-ц не було пропущено.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє права стягувача повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, визначених ЗУ "Про виконавче провадження".

У постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі №569/17603/18 д 22 грудня 2021 року у справі № 634/292/21 зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» не є підставою для зняття арешту з майна, оскільки відповідно до частини третьої статті 37 зазначеного Закону арешт із майна знімається у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1,3,11 частини першої статті 37 цього Закону та розширеному тлумаченню такі підстави не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що за вказаним виконавчим листом №686/1557/13, виданим Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 12.08.2013 року, ОСОБА_1 є боржником, оскільки ним не надано жодних доказів, які свідчать про виконання судового рішення.

Суд вважає, що скаржником та його представником не надано жодних належних та обґрунтованих доказів на погашення наявної у останнього заборгованості за вищезазначеним виконавчим листом, у зв`язку з чим у державного виконавця були відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника.

Окрім того, у разі повернення виконавчого документа стягувачу згідно п.2 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження", такі виконавчі провадження не є закінченими, а тому стягувач не позбавлений можливості повторно звернутися до органу державної виконавчої служби (приватного виконавця) за виконанням судового рішення у справі №686/1557/13-ц або із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За таких обставин суд вважає, що вжиті державним виконавцем заходи щодо арешту майна боржника в межах виконавчого провадження ВП №47679283 відповідають інтересам стягувача, а відмова державного виконавця у звільненні майна з-під арешту, накладеного на підставі постанови державного виконавця №47679283 від 04.02.2020 року є законною та такою, що відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому викладені в скарзі ОСОБА_1 доводи є безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим подана скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), визнання неправомірними дій державного виконавця та зобов`язання до вчинення дій, слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 5, 39, 48, 56, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), визнання неправомірними дій державного виконавця та зобов`язання до вчинення дій відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Хмельницького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 06.12.2023 року.

Суддя: Сергій Стефанишин