Справа №563/369/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.06.2023 року Корецький районний суд
в складі: головуючого судді Сірака Д.Ю.
секретар судового засідання Литвинчук Л.Л.
за участю: представника позивача, адвоката Турович О.М.
представника третьої особи Корнійчук Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Корець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Орган опіки та піклування Ярунської сільської ради Звягельського району Житомирської області, Органу опіки та піклування Корецької міської ради Рівненського району Рівненської області про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з відповідачем має спільну дитину, доньку ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу донька проживає з нею. Натомість відповідач жодних, з покладених законом, батьківських обов`язків не виконує. Не бере участі у вихованні дитини, не цікавить станом її здоров`я та не забезпечує матеріально.
А тому, просить позбавити відповідача батьківських прав щодо його малолітньої доньки ОСОБА_3 .
Також вказує, рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 липня 2012 року року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Зазначає, що її матеріальний стан змінився, погіршився у зв`язку з народженням дитини. Натомість їхній доньці, у всякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного розвитку.
А тому, просить змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку шляхом зміни способу стягнення аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В судовому засіданні позивачка та її представниця підтримали позов в повному об`ємі та просить його задоволити.
Представник Органу опіки та піклування Корецької міської ради Рівненського району Рівненської області просила задоволити позов.
Представник Органу опіки та піклування Ярунської сільської ради Звягельського району Житомирської області в судове засідання не з`явилися. Висновок про розв`язання спору не надали, оскільки з 2015 року відповідач фактично не проживає на території сільської ради.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилися, хоча повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи.
За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вислухавши пояснення позивача її представника, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає часткового задоволенню з таких підстав.
Батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони по справі, згідно з свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 01.02.2011.
Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 14 лютого 2013 року шлюб між сторонами розірвано, а малолітню дитину ОСОБА_3 залишено проживати з матір`ю.

Відповідно до довідки Даничівського старостинського округу Корецької міської ради, малолітня донька сторін проживає разом з матір`ю, позивачем ОСОБА_1 в с.Велика Клецька, Рівненського району Рівненської області, з нею також проживає: чоловік позивачки ОСОБА_5 , донька позивача від другого шлюбу ОСОБА_6 ..

В характеристиці Даничівського старостинського округу Корецької міської ради №16-01-14/10 від 03.02.2023 зазначається, що позивач ОСОБА_1 зарекомендувала себе з позитивної сторони. Зразкова мама, разом із чоловіком ОСОБА_5 виховує двох неповнолітніх дітей, які регулярно відвідують школу, доглянуті, охайні, добре навчаються в школі.

Донька сторін ОСОБА_3 навчається в ЗЗСО «Великоклецьківській ліцей». За час навчання зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна учениця. Вихованням дитини займається її мати ОСОБА_1 та вітчим ОСОБА_5 , останній приділяє належну увагу навчанню та вихованню доньки, відвідує класні збори, бере участь у ремонті класу, цікавиться її навчальним досягненням. (Характеристика закладу освіти від 01.02.2023 №3)

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 липня 2012 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_7 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_8 в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до довідки №19.25-2023/6394 виданої 02.02.2023 Звягельським ВДВС у Звягельському районі Житомирської області, боржник ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , яка станом на 01.02.2023 становить 129414,62 грн..

Згідно з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 від 24.02.2023 встановлено, що позивачем створено належні умов для нормального життя та розвитку дітей.

В Акті проведення бесіди з малолітньою від 24.04.2023 зазначено, що донька сторін ОСОБА_3 не пам`ятає свого батька ОСОБА_9 . Проживає разом з мамою ОСОБА_10 , сестрою ОСОБА_11 та татом ОСОБА_12 , якого вважає своїм батьком. Біологічний батько ОСОБА_9 до неї не приїздить та не телефонує.

Згідно з висновку Органу опіки та піклування Корецької міської ради Рівненського району Рівненської області від 26.04.2023 №03-01-16/813 з метою захисту прав дитини, Корецька міська рада, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої дитини, доньки ОСОБА_3 .

Висновок Органу опіки та піклування об`єктивно підтверджується показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які показали, що після розірвання шлюбу між сторонами, відповідач не відвідує свою доньку ОСОБА_3 , не цікавиться її здоров`ям, життям загалом, матеріально не допомагає.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, який повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991року №789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Потрібно з`ясувати, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я.

У будь-якому разі передання дитини під державну опіку необхідно зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися у контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (справа ЄСПЛ «Савіни проти України», заява №39948/06 від 1812.2008 року, параграф 52).

Стаття 170 СК України з урахуванням пункту 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженої постановою КМУ від 24.09.2008 року, №866, надає право органу опіки і піклування звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав.

У статті 12 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року встановлено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, при чому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Тлумачення частини другої статті 171 СК України свідчить, що вона закріплює випадки, коли думка дитини має бути вислухана обов`язково. До таких випадків належить: вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її виховання (стаття 159 СК України); вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її місця проживання (стаття 161 СК України); вирішення спору про позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України); вирішення спору про поновлення батьківських прав (стаття 169 СК України); вирішення спору щодо управління її майном (стаття 177 СК України).

З пояснень сторін, показань свідків видно, що відповідач від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки ОСОБА_3 самоусунувся, не займається її вихованням, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, її навчанням, дитина лише знає про існування батька ОСОБА_9 , який відсутній у її житті.

Жодних перешкод для спілкування відповідача з донькою судом не виявлено.

Наявні у справі докази свідчать про винну поведінку відповідача та свідоме нехтування ним своїми обов`язками по вихованню малолітньої дитини.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що батько малолітньої ОСОБА_3 не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не займається її вихованням, матеріальної допомоги на її утримання не надає, не проявляє батьківської турботи. Тобто, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків.

А тому суд вважає за необхідне на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітніх дитини ОСОБА_3 .

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України).

Частиною першою ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Роз`яснення пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вказують, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Тобто законодавством чітко визначені умови зміни вже встановленого розміру аліментів: зміна матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що ґрунтується на ст.192 СК України.

Враховуючи те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей, матеріальне становище відповідача, інших утриманців не має, працездатний, має задовільний стан здоров`я, матеріальний стан позивача на даний час погіршився внаслідок економічно-фінансової кризи в державі, з дня ухвалення попереднього рішення в неї народилась ще одна дитина, яку також утримує, суд вважає, що розмір аліментів, який підлягає стягненню із відповідача на утримання доньки ОСОБА_3 , необхідно змінити спосіб стягнення, та стягнути аліменти в розмірі 1600 (однієї тисячі шістсот) грн. 00 коп., але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення.

На підставі статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст.10, 12, 19, 81, 89, 259, 224-227, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно його малолітньої дитини доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04 липня 2012 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_15 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_8 , шляхом зміни способу стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп., але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів у зміненому порядку проводити щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили, і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у вигляді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

В решті позову відмовити.

Відповідачем може бути подана до Корецького районного суду Рівненської області заява про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: Житомирська область, Звягельський район, с.Токарів;

Треті особи: Орган опіки та піклування Корецької міської ради Рівненського району Рівненської області (Рівненська область, Рівненський район, м.Корець, пл.Київська, 5, ); Орган опіки та піклування Ярунської сільської ради Звягельського району Житомирської області (Житомирська область, Звягельський район, с.Ярунь, вул.Миру, 13, ).

Повне рішення буде виготовлене 06 червня 2023 року.

Суддя: