Справа № 404/3027/22
Провадження № 2/390/211/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2023 р.Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Квітки О.О.,

при секретарі - Шульзі (Міхневич) А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів (боргу) за отриману послугу з централізованого теплопостачання,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» (надалі- позивач, КП «Теплоенергетик» КМР») звернувся до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_1 (надалі - відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого теплопостачання за період з листопада 1997 року по квітень 2022 року в розмірі 92 539,71 грн, з яких борг за послугу теплопостачання у сумі 53 422, 80 грн, індекс інфляції, відповідно до ст.625 ЦК України, - 29 278, 93 грн, 3% річних, відповідно до ст.625 ЦК України, - 7 888,05 грн, пеню, відповідно до вимог ст.549 ЦК України, - 1949, 93 грн та 2481,00 грн судового збору.

Рух справи

Відповідно до ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.09.2022 справу передано до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за підсудністю.

02.11.2022 справа надійшла до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області та розподілена судді ОСОБА_2.

07.11.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (суддя ОСОБА_2).

29.03.2023 у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 у відставку повторно розподілено справу судді Квітці О.О..

30.03.2023 ухвалою суду прийнято справу до провадження та постановлено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (суддя Квітка О.О.).

24.10.2023 справу знято з розгляду. Безпосередньо розгляд справи по суті суд здійснив у засіданні 29.11.2023 за відсутності сторін, які подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Позиція позивача

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач є споживачем теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , що надавалася до вказаного житла постачальником ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНГА». Право вимоги вказаної заборгованості, яка виникла у ОСОБА_1 відступлено КП «Теплоенергетик» на підставі договору від 20.09.2019. За період з листопада 1997 року по квітень 2022 року відповідачу надавалась послуга з централізованого теплопостачання за вказаною адресою, однак відповідач, як споживач, свої зобов`язання щодо своєчасності плати за отримані послуги з теплопостачання не виконує, тому у неї виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути на свою користь разом з 3 % річних, індексом інфляції, пенею та судовим збором. Неодноразові звернення до відповідача з проханням погасити борг залишаються без задоволення. Враховуючи зазначене, позивач змушений звернутися з відповідним позовом до суду.

20.07.2023 представником позивача Панченко Л.А. у зв`язку із поданою представником відповідача заявою про застосування строків позовної давності долучено до матеріалів справи розрахунок заборгованості, індексу інфляції та 3% річних за останні 3 роки з 10.2019 по 04.2022 (а.с.97-98).

23.10.2023 від представника позивача Ярової С.Л. надійшла заява про уточнення до розрахунку заборгованості за останні 3 роки, який включає розрахунок заборгованості за теплопостачання за період з 11.2019 по 04.2022, інфляційні витрати та 3% річних за період з 11.2019 по 01.2022 (15.02.2022) та заява про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Позиція відповідача

30.11.2022 представником позивача адвокатом Черкас Г.П. подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач вважає поданий позов необґрунтованим та таким, що поданий зі спливом трирічного строку позовної давності. Необґрунтованість позову, зокрема, полягає в тому, що відповідач згідно із договором дарування від 22.09.2003 вперше стала власницею частки квартири АДРЕСА_1 , де її прізвище зазначено як ОСОБА_1. І лише 11.12.2015 згідно із договором дарування від 11.12.2015 стала власницею другої половини вищезазначеної квартири, тобто власницею всієї квартири АДРЕСА_1 . До 22 вересня 2003 року відповідач не мала ніякого відношення до цієї квартири і тому не може відповідати за борги з отримання централізованого теплопостачання з листопада 1997 року. А з вересня 2003 року по 11 грудня 2015 року володіла лише часткою квартири. Крім того, в окремо поданій заяві просила застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог.

03.05.2023 представником відповідача адвокатом Черкас Г.П. подано заяву про застосування строків позовної давності в один рік щодо неустойки, яку вона просить застосувати при розгляді заявлених позовних вимог щодо стягнення неустойки (штрафу, пені).

24.10.2023 представник відповідача адвокат Черкас Г.П. подала письмові пояснення, в яких зазначила, що відповідач позов не визнає в повному обсязі, оскільки тільки з 22.09.2003 стала власницею частки квартири, та не має ніякого відношення до боргів з листопада 1997 року, а з 11.12.2015 стала власницею всієї квартири. Просила застосувати строки позовної давності у три роки та в один рік зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). А також вважає за доцільне при винесенні рішення врахувати, що постановою КМУ № 206 від 05 березня 2022 року «Деякі питання оплати комунальних послуг в період воєнного стану» нарахування та стягнення штрафів або пені в період воєнного стану, інфляційних нарахувань, відсотків річних у разі несвоєчасної оплати або неповної оплати за житлово-комунальні послуги населення заборонено. А тому не погоджується з розрахунком заборгованості за три роки, який наданий представником позивача 20 липня 2023 року, в якому, зокрема, зазначено разом із заборгованістю індекс інфляції та 3% річних за останні три роки. Тобто за період воєнного стану - лютий, березень та квітінь 2022 року. На підставі викладеного просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Обставини справи, зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що згідно зі статуту Комунального підприємства «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради», затвердженого рішенням Кропивницької міської ради 02 лютого 2021 року № 78, вказане підприємство створено з метою забезпечення населення послугами з централізованого водопостачання та водовідведення, що відноситься до видів його діяльності (а.с.16-19, 20).

З договору про відступлення права вимоги № 20/09-19/1 від 20.09.2019 вбачається, що дочірнє підприємство «Кіровоградтепло» Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії» відступило Комунальному підприємству «Теплоенергетик» право вимоги про надання послуг централізованого опалення, укладеними з фізичними особами - споживачами послуг та за фактичними правовідносинами, які виникли між первісним кредитором та боржниками у зв`язку із наданням первісним кредитором послуг централізованого опалення боржникам (а.с.21-22).

Шляхом подачі теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , сторони вступили в фактичні договірні правовідносини.

З розрахунків заборгованості КП «Теплоенергетик» КМР» щодо споживача теплової енергії ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , за послугу з теплопостачання, вбачається, що з листопада 1997 року по квітень 2022 року нараховано заборгованість на загальну суму 53 422, 80 грн. Погашення заборгованості споживачем за останні три роки не здійснювалось (а.с.4-6).

На підставі вищенаведеного розрахунку заборгованості, позивачем здійснено розрахунок 3 відсотків річних та індексу інфляції відповідно до вимог ст.625 ЦК України, згідно з яким за період з листопада 1997 року по квітень 2022 року сума індексу інфляції становить 29 278, 93 грн, сума нарахованих 3 відсотків річних становить 7 888, 05 грн (а.с.7-12). З розрахунку пені за період з травня 2021 по квітень 2022 (ст.549 ЦК України) її розмір позивачем визначено в сумі 1 949, 93 грн (а.с.13).

Згідно із довідкою КП «ЖЕО № 1 КМР» від 17.05.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 22.09.2003 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.14).

Відповідно до довідки УДМС ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.25).

Згідно із договором дарування квартири від 22.09.2003 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стала власником частки квартири під номером АДРЕСА_1 (а.с.52-53, 54).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 19 грудня 2014 року ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с.51).

Згідно із договором дарування від 11.12.2015 ОСОБА_1 стала власником частки квартири під номером АДРЕСА_1 (а.с.55-60, 61)

Отже, ОСОБА_1 з 11.12.2015 є власником цілої квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та споживала комунальні послуги з водо-теплопостачання та водовідведення, що надавались КП "Теплоенергетик" КРМ».

Згідно із останнім розрахунком, наданим позивачем, заборгованість за спожиту теплову енергію споживача ОСОБА_1 за період з 11.2019 по 04.2022 складає 19 789, 65 грн (а.с.113)

Відповідно до розрахунку 3 відсотків річних та індексу інфляції на підставі ст.625 ЦК України за період з 11.2019 по 01.2022 (15.02.2022) сума індексу інфляції становить 1 750,76 грн, сума нарахованих 3 відсотків річних становить 616, 27 грн (а.с. 114).

Релевантні джерела права та висновки Верховного Суду

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

За змістом ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону 2189-VIII комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 5 ч.2 ст.7 Закону № 2189-VIII встановлений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача є, зокрема, своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплопостачання.

Статтею 19 цього Закону передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 322 ЦК України на власника покладено тягар утримання майна.

Власність зобов`язує (ч. 4 ст. 319 ЦК України).

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у справа № 638/11034/15ц (постанова 10 грудня 2018 року) та Верховний Суд України у справі № 6-2951цс15, (постанова від 20.04.2016).

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому три процента річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК України. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26 жовтня 2018 року у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26 квітня 2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, не є додатковими вимогами у розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат. Стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову.

Відповідно до приписів частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (п.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (п.3 ст. 549 ЦК України).

До настання строку виконання зобов`язання неустойка є способом його забезпечення, а у разі невиконання зобов`язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов`язання боржником. Разом з тим пеня за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання взятих на себе зобов`язань і після сплати штрафу, тобто порівняно зі штрафом є додатковим стимулюючим фактором.

Після застосування такої відповідальності, як штраф, який має одноразовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов`язання, пеня продовжує забезпечувати та стимулювати виконання боржником свого зобов`язання.

Відповідно до п. 31 Правил надання послуг з централізованого опалення, у разі несвоєчасного внесення споживачем платежів за надані послуги виконавець має право нарахувати пеню у розмірі, встановленому законом та договором. Згідно з п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житло-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Щодо строків позовної давності

Загальна позовна давність відповідно до ст.257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

На підставі ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч.3 та 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо суд не визнає поважними причини пропущення позовної давності.

За змістом ч.1 ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

У своїй постанові № 206 від 05 березня 2022 року «Деякі питання оплати комунальних послуг в період воєнного стану» Кабінет Міністрів України Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Оцінка доказів та висновки суду

Проаналізувавши у сукупності норми законодавства та матеріали справи, суд дійшов висновку, що наявність правовідносин між позивачем і відповідачем з кореспондуючими цим правовідносинам правами та обов`язками підтверджується діями сторін, а саме: позивач здійснював надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача (теплопостачання), а відповідач отримувала і користувалася цими послугами. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Отже, ОСОБА_1 , яка є власником житлового приміщення - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , має зобов`язання сплачувати надані позивачем житлово-комунальні послуги.

Відповідачка, як споживач, не виконала передбачені законом зобов`язання, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість за послуги теплопостачання, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Правовідносини, які склалися між сторонами у зв`язку з фактичними договірними відносинами щодо надання послуг з централізованого теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Тому, задоволенню підлягають і позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних витрат.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивач просить стягнути заборгованість з листопада 1997 року по квітень 2022 року, вказані обставини свідчать про пропущення позивачем строку позовної давності до частини позовних вимог.

Враховуючи заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне застосувати строки позовної давності та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиту теплову енергію за період з листопада 2019 по квітень 2022 року в розмірі 19 789, 65 грн та з врахуванням постанови КМУ № 206 від 05 березня 2022 року «Деякі питання оплати комунальних послуг в період воєнного стану» стягнути з ОСОБА_1 3% річних за період з листопада 2019 року по січень 2022 року в розмірі 616, 27 грн та 1 750, 76 грн - інфляційних витрат.

При цьому, позивач також просить стягнути з відповідача пеню, яка виникла внаслідок прострочення виконання зобов`язань, посилаючись на норми ст. 549 ЦК України у розмірі 1 949, 93 грн за період з травня 2021 по квітень 2022 року.

Представник відповідача в поданій до суду заяві також просила застосувати строки позовної давності до вимог про стягнення неустойки згідно із ст.258 ЦПК України.

Пунктом 10 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач повинен сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Проте, вказаним актом законодавства розмір пені не встановлений, а сторони у відповідному договорі не встановили конкретного розміру такої відповідальності.

За таких обставин, суд вважає за необхідне в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, відмовити, оскільки договір про надання послуг з централізованого опалення між сторонами у справі відсутній, а чинним законодавством не встановлено розмір пені за несвоєчасне здійснення фізичною особою платежів за комунальні послуги.

Оскільки суд відмовляє позивачу у позовних вимогах про стягнення з відповідача пені в зв`язку з необґрунтованістю цих вимог, питання порушення строку позовної давності за цих обставин не впливає на суть винесеного рішення в цій частині і, відповідно, строк позовної давності, як спосіб захисту саме порушеного права, при вирішенні спору в цій частині застосуванню не підлягає.

Розподіл судових витрат

Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір в розмірі 594, 02 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив

Позов Комунального підприємства «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів (боргу) за отриману послугу з централізованого теплопостачання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Теплоенергетик» КМР» борг за послугу теплопостачання в сумі 19 789 (дев`ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят дев`ять) грн 65 (шістдесят п`ять) коп., 3 відсотка річних в сумі 616 (шістсот шістнадцять) грн 27 (двадцять сім) коп., індекс інфляції в сумі 1 750 (одна тисяча сімсот п`ятдесят) грн 76 (сімдесят шість) коп., а всього на загальну суму боргу 22 156 (двадцять дві тисячі сто п`ятдесят шість) грн 68 (шістдесят вісім) коп. на рахунок НОМЕР_3 , АТ «Кредобанк» .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Теплоенергетик» КМР» судовий збір в сумі 594 (п`ятсот дев`яносто чотири) грн 02 (дві) к. на рахунок НОМЕР_3 , АТ «Кредобанк» .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні реквізити сторін та інших учасників справи:

позивач: Комунального підприємства «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради», 25030, м. Кропивницький, вул. Сергія Гришина, 23/16), , адреса електронної пошти: ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області О.О. Квітка