Єдиний унікальний номер судової справи 462/8407/23
Номер провадження 6/462/150/23
УХВАЛА

про відмову в тимчасовому обмеженні у праві виїзду за межі України

04 грудня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Галайко Н. М.,

за участю секретаря судового засідання Шиманської Д. Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові матеріали подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , стягувачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

встановив:

Суть подання, що вирішується.

31.10.2023 року (вх. № 22906) від приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А. А. у Залізничний районний суд м. Львова надійшли матеріали письмового подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Із змісту подання вбачається, що виконавець просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості по виконавчому документу, що перебуває у нього на виконанні.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2023 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Галайко Н. М.

Позиція осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із вимогами ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Суд звертає увагу, що участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в ст. 43 ЦПК України, тому учасників справи неявка не перешкоджає розгляду справи без їх участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про недоведеність обґрунтованості подання, поданого приватним виконавцем в заявлених ним межах, та про відсутність існування правових підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Встановлені судом обставини.

На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А. А. перебуває зведене виконавче провадження № 72446303.

- виконавче провадження № 71636151 від 21.04.2023 року з примусового виконання виконавчого листа № 462/5382/22 від 06.04.2023 року виданого Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму боргу за договором позики у формі розписки від 04.04.2022 року в розмірі 18 231,47 доларів США та 199 889, 57 грн., з яких: основна сума 6 950 доларів США та 74 000 грн., три відсотки річних 91, 97 доларів США та 979, 23 грн., неустойка 11 189, 5 доларів США та 119 140 грн., інфляційні втрати 5 770, 34 грн. та про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 9 653, 25 грн.

- виконавче провадження № 72440404 від 04.08.2023 року з примусового виконання виконавчого листа № 462/286/23 від 14.07.2023 року виданого Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 208 096 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 2 081 грн.

- виконавче провадження № 72440755 від 04.08.2023 року з примусового виконання виконавчого листа № 462/287/23 від 15.06.2023 року виданого Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 55 623, 21 грн., з яких 40 500 грн. основна частина боргу, 2 022 грн. 3% річних та 13 101, 21 грн. інфляційні витрати. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 1 073, 60 грн. судового збору.

21.04.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 71636151, скеровано боржнику для виконання, стягувачу до відома, що підтверджується списком № 8 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, поданих в Львів 53.

04.08.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриттю виконавчого провадження № 72440404, скеровано боржнику для виконання, стягувачу до відома, що підтверджується списком № 278 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, поданих в Львів 53.

04.08.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 72440755, скеровано боржнику для виконання, стягувачу для відома, що підтверджується списком № 278 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, поданих в Львів 53.

У вказаних постановах, приватним виконавцем були зазначені обов`язки боржника передбачені ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». Проте такі боржником не були виконані.

21.04.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна № 71636151.

21.04.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна № 72440404.

21.04.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна № 72440755.

21.04.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів № 71540402 та скеровано в АТ КБ «Приватбанк», АТ «ТАСкомбанк», АТ «Універсал Банк», АТ «Державний ощадний банк України» для виконання та сторонам до відома.

04.08.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів № 72440404 та скеровано в АТ КБ «Приватбанк», АТ «ТАСкомбанк», АТ «Універсал Банк», АТ «Державний ощадний банк України» для виконання та сторонам до відома.

04.08.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів № 72440755 та скеровано в АТ КБ «Приватбанк», АТ «ТАСкомбанк», АТ «Універсал Банк», АТ «Державний ощадний банк України» для виконання та сторонам до відома.

Згідно відповідей, вказаних банківських установ, у боржника відсутні кошти для виконання виконавчих листів: № 462/5382/22 від 06.04.2023 року, № 462/287/23 від 15.06.2023 року, № 462/286/23 від 14.07.2023 року виданих Залізничним районним судом м. Львова.

Згідно відповіді МВС на запит № 160418882 від 21.04.2023 року у боржника на праві приватної власності відсутні транспортні засоби.

Згідно відповіді на запит № 173649881 від 05.09.2023 року до Державної податкової служби України про джерела та/або суми доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржників - фізичних осіб, та розміри утриманого податку з доходів боржників- фізичних осіб, та/або загальну суму річного доходу, задекларованого боржником - фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, та суму утриманого податку (для фізичних осіб, які є самозайнятими особами), та/або загальну суму доходу та суму податку за звітний період, задекларованих боржником - фізичною особою - підприємцем в податковій декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця - фізична особа отримує доходи від податкового агента ПП «Фірма «НАІС» та є самозайнятою особою.

14.09.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника № 72440404.

25.09.2023 року приватним виконавцем скеровано запит № 175756601 до Державної прикордонної служби України для надання інформації про перетин державного кордону України боржником у період з 21.04.2023 року по 25.09.2023 року.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби боржник здійснив перетин державного кордону України у період: 14.09.2023 року виїзд; 28.08.2023 року в`їзд; 25.08.2023 року виїзд; 06.08.2023 року в`їзд; 30.07.2023 року виїзд; 09.07.2023 року в`їзд; 03.07.2023 року виїзд; 30.06.2023 року в`їзд; 18.06.2023 року виїзд.

Згідно відповіді Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області на запит № 133924 від 22.09.2023 року вбачається, що за обліками ЄІАС УМП ДМС України ОСОБА_1 документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 18.05.2022 року, органом 4652.

Так, 10.05.2023 року, 10.05.2023 року, 25.07.2023 року, 20.09.2023 року ОСОБА_1 було направлено виклик приватного виконавця № 32685, № 32686, № 80261, № 130149 про необхідність з`явитися до приватного виконавця щодо сплати боргу за вказаним документом або надання підтверджуючих документів про сплату, однак остання на виклики не з`явилася та причини неявки не повідомила.

Застосоване судом законодавство при розгляді подання.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавленим права в будь-який час повернутись в Україну.

Відповідно до ч. 1 ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Частиною 4 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, який ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, у ст. 2 передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Судз прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Так, питання тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України врегульовано положеннями ст. 441 ЦПК України.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 441 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, а саме - подання готується на бланку відповідного відділу державної виконавчої служби за підписом начальника цього відділу та обов`язково має містити: найменування суду, до якого направляється подання; реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; реквізити виконавчого провадження; прізвище, ім`я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

Також, у поданні, мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити. У разі тимчасового обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа зазначаються вид паспортного документа (для громадян України - дипломатичний паспорт, службовий паспорт, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, посвідчення особи моряка тощо; для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ, що підтверджує громадянство іноземця або посвідчує особу без громадянства), його серія та номер, а також найменування та місцезнаходження державного органу, до якого повинен надсилатися вилучений паспортний документ. До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження та копії інших документів (за потреби). У поданні також можуть зазначатися адреса місця проживання боржника та інші відомості, які відомі про цю особу державному виконавцю. Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.

У силу вимог п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Положеннями п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язань.

Під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Згідно роз`яснень Верховного суду України від 01.02.2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 331/8536/17 від 28.10.2020 року.

З аналізу зазначених норм матеріального та процесуального права вбачається, що подання про обмеження у праві виїзду за межі України вноситься виконавцем у разі ухилення боржника від виконання судового рішення, розглядається судом негайно, а тому саме на останнього покладається тягар доказування.

Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Висновки суду.

Враховуючи вказані вимоги закону для задоволення подання приватного виконавця про здійснення тимчасового обмеження конституційних прав громадянина України, які також гарантовані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод повинні бути достатньо вагомі підстави, які свідчили б про необхідність застосування такого заходу, насамперед в інтересах забезпечення виконання судового рішення. Такими, зокрема, можна вважати встановлення факту свідомого ухилення боржника фізичної особи від виконання судового рішення, вчинення дій, що свідчили б про намагання шляхом виїзду за межі України ухилитись від виконання рішення суду.

Виконавець повинен довести факт свідомого ухилення боржника від виконання судового рішення, яке полягає: в утриманні від виконавчих дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не наданні у строк, встановлений виконавцем, достовірних відомостей про доходи та майно, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; в несвоєчасній явці за викликом виконавця; в ненаданні письмового повідомлення про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб. Застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України, може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення.

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав, аналіз же перелічених вище норм дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

При цьому, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Приватний виконавець, звертаючись із поданням, посилається на повноту вчинення виконавчих дій, наявність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання судового рішення та з урахуванням того, що боржник, не виконуючи рішення суду, здійснює виїзди за межі України, з метою повного, своєчасного виконання рішення суду, просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Суд звертає увагу, що факти перетину державного кордону боржником, яка згідно інформації кілька разів виїжджала з України та кожного разу поверталася, за відсутності даних про те, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження, - не свідчить про те, що така ухиляється від виконання судового рішення.

Суд також звертає увагу і на те, що приватним виконавцем взагалі не обґрунтовано, яким чином застосування до боржника обмеження у праві виїзду за межі України буде сприяти виконанню рішень суду та погашенню нею заборгованості.

Відповідно до вимог ЦПК України особа, яка звертається в суд із позовом, заявою, скаргою чи поданням зобов`язана не тільки викласти всі обставини на підтвердження своїх вимог, обґрунтувавши таке подання, а також повинна зазначити відповідні докази на їх підтвердження та долучити такі. Подання не може ґрунтуватися на припущеннях.

Необхідно зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Аналіз змісту подання виконавця свідчить, що таке подання не містить обґрунтування наявності фактів ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань, із змісту матеріалів подання судом встановлена лише наявність невиконаних зобов`язань боржником, станом на момент винесення подання, що не є безумовною правовою підставою обмежувати боржника у праві виїзду за межі країни.

Судом також встановлено, що виконавцем не надано належних, достовірних та достатніх доказів, які «поза розумним сумнівом» могли б свідчити про те, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, умисно ухиляється від виконання, покладених на неї зобов`язань по сплаті боргу.

Враховуючи зазначене суд дійшов висновку про недоведеність того, що обмеження права на свободу пересування боржника знаходитися у справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом, і є пропорційним меті його застосування.

Виконавцем не доведено, що обмеження даного права з метою стягнення несплаченого боргу є виправданим та не доведено й того, що воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості, тому відсутні правові підстави для його задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 76-81, 89, 259-261, 441 ЦПК України, суд -

постановив:

У задоволенні письмового подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , стягувачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (ч. 2 ст. 261 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко