КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Апаріної Тетяни Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року позивач звернулась до Подільського районного суду м. Києва із позовною заявою, в якій уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не довше 29.12.2022 року, з індексацією стягуваних сум відповідно до закону.

Позивач мотивує позов тим, що ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 , який 11.12.2003 року було розірвано. Сумісно сторони мають двох дітей, зокрема, повнолітню ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 30.06.2006 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини заробітної плати відповідача щомісячно, з дня подання позову до суду з 08.06.2006 року і до досягнення нею повноліття. Відповідно до рішення Солом`янського районного суду від 03.03.2014 року у справі №760-19535-13-ц було змінено розмір аліментів на ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини доходів Відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. 21.08.2006 Печерським РВДВС м. Києва було відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 зі стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів на утримання двох дітей: ОСОБА_4 , 1993 р.н. та ОСОБА_3 , 1999 р.н. з усіх видів доходів боржника. Протягом більш як десяти років боржник здійснював нерегулярні незначні поштові перекази на утримання дітей до квітня-травня 2016 року, а після - не сплачував взагалі. Повноліття ОСОБА_3 досягла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Наразі відповідачем будь які кошти на утримання дитини не сплачуються. В той же час після досягнення повноліття, ОСОБА_3 продовжувала навчатися у гімназії, яку закінчила 31.08.2018 року. Після закінчення навчання в гімназії, ОСОБА_3 вступила на навчання до вищого навчального закладу - Хіміко- технологічного інституту, м. Прага, строк навчання 3 роки по 31.08.2021 року, форма навчання денна. Станом на дату звернення до суду, ОСОБА_3 тимчасово проживає та навчається у місті Прага, перебуває на утриманні позивача, власного заробітку у зв`язку із навчанням не має.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року позов задоволеночастково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 7 500,0 грн, які підлягають індексації відповідно до закону, щомісяця, починаючи з 18.12.2018 р. та по 30.06.2022 р.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід бюджету судовий збір в розмірі 704,8 грн (сімсот чотири грн 80 коп.).

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, 19 серпня 2023 року адвокат Апаріна Тетяна Володимирівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовувала тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права. Зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суд, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Вказує, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Разом з тим позивач не надала до позовної заяви докази, що підтверджують у відповідача наявний дохід з якого б могли стягуватися аліменти на повнолітню доньку.

Водночас, не перевіривши повноту та обґрунтованість заявлених позовних вимог позивача, що мають бути підтвердженими належними доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення, яким поклав надмірний тягар на відповідача.

Звертає увагу суду на те, що у відповідача є неповнолітній син, тому у зв`язку з необхідністю лікування сина, відповідач разом з дружиною переїхав до Чорногорії. Також зазначає, що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 09.08.2023 року за період з 1 кварталу 2018 року по 1 кварталу 2018 року по 1 квартал 2023 року, у відповідача немає доходу.

Крім того вказує на те, що судом першої інстанції в оскарженому рішенні встановлено факт, який не відповідає дійсним обставинам справи, як то вартість навчання у Хіміко-технологічній школі у м. Прага становить 35 000 чеських крон на рік, разом з тим жодний документ про навчання з Хіміко-технологічної школи у м. Прага не містить інформації, що навчання є платним, а тим більше не містить вартість навчання.

Від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який обґрунтовувала тим, що представник апелянта на підтвердження неотримання відповідачем повісток самостійно зазначає про те, що останній часто перебуває за кордоном, оскільки його дружина з неповнолітній сином з 2019 року почали проживати у Чорногорії. Також представник апелянта зазначив, що у зв`язку з необхідністю лікування неповнолітнього сина відповідач разом з дружиною були вимушені переїхати до Чорногорії.

Вказує, що 20.06.2023 Шевченківським ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) було відкрито виконавче провадження № 72050670 на підставі виконавчого листа №758/16566/18, виданого Подільським районним судом м. Києва. 11.07.2023 року державний виконавець надіслав до банківських установ платіжні інструкції на списання грошових коштів на загальну суму стягнення 325151,02 грн. 10.08.2023 року з рахунку боржника було примусово списано 97356,95 грн. Звертає увагу суду на те, що відсутність офіційного зареєстрованого рухомого та нерухомого майна на ім`я відповідача не може підтверджувати відсутність у нього доходів та матеріальної спроможності сплачувати аліменти на повнолітню доньку.

Також звертає увагу суду на те, що суддею суду першої інстанції була здійснена технічна або механічна помилка в тексті рішення, оскільки у своїй позовній заяві обґрунтовуючи суму позову, позивач вираховувала обов`язкові витрати під час навчання, проживання і утримання дитини у вищій школі у період з 2018-2022 роки за очною формою навчання «бакалавр- магістр». При цьому позивач долучала докази укладеного договору оренди кімнати для дитини та суму прожиткового мінімуму на особу, необхідну для перебування в Чехії на підставі офіційної інформації Посольства Чехії в Україні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що враховуючи денну форму навчання, необхідність витрат на проїзд в зв`язку віддаленістю проживання від навчального закладу та придбання підручників та канцелярських товарів, суд дійшов до висновку про те, що третя особа у справі ОСОБА_3 в зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (стаття 51 Конституції України, статті 150, 180 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 181, ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька та/або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття; якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно до ст. 199 СК України обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Встановлено, що з 04 вересня 1992року по 31 жовтня 2003 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Подружжя сумісно мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18, том 1).

Відповідно до Довідки про навчання ОСОБА_3 навчалась в Першій слов`янській гімназії та мовної школи з правом державного екзамену з мови в період з 2014-2018 років. Плата за навчання за кожен навчальний рік становить 35 000 чеських крон. Всього за навчання було заплачено суму 140 000 чеських крон (а.с. 20-21, том 1).

Відповідно до загальної довідки про зарахування на навчання від 21.08.2018 року ОСОБА_3 зарахована на 1 курс денної форми навчання за спеціальністю Синтез та виробництво ліків Хіміко -технологічного інституту м. Праги (а.с. 24-25, том 1).

В матеріалах справи наявний договір оренди квартири в м. Прага в період з 21.06.2018 року по 31.08.2019 року, розмір орендної плати становить 8698,00 чеських крон (а.с. 26-37, том 1).

Також в матеріалах справи наявна довідка видана ОСОБА_2 про те, що вона працює в КНП «Консультативно-діагностичний центр» Подільського району м. Києва на посаді завідуючої жіночої консультації з 01.01.1998 року (наказ № 1к від 04.01.1998 р.) (а.с. 38, том 1).

Відповідно до витягу з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 в період з 07.08.2019 року по 05 лютого 2022 року перетинав державний кордон України (а.с. 36-37, том 2).

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження у ОСОБА_1 станом на 29.12.20174 року відсутня заборгованість із сплати аліментів (а.с. 38, том 2).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 має неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 43, том 2).

Відповідно до інформації розміщеної на офіційному сайта Посольства Чеської республіки в Києві сума прожиткового мінімуму для не забезпеченої дитини від 15 до 26 року складає 2450 чеських крон (а.с. 41-43, том 1).

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги, щодо порушення норми судом першої інстанції процесуального права, оскільки відповідач був не повідомлений про розгляд справи належним чином.

Як вбачається із матеріалів справи докази належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи відсутні, рішення від 01 грудня 2021 року постановлене за відсутності відповідача, а тому такі доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не перевіривши повноту та обґрунтованість заявлених позовних вимог позивача, що мають бути підтвердженими належними доказами ухвалив рішення, яким поклад надмірний тягар на відповідача, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки відповідачем не доведено такого факту.

Доводи апеляційної скарги про те, що у відповідача є неповнолітній син, тому у зв`язку з необхідністю лікування сина, відповідач разом з дружиною переїхав до Чорногорії не звільняє його від обов`язку утримувати дочку, яка продовжує навчання. З урахуванням тієї обставини, що позивач часто перетинав кордон України.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у відповідача наявний достатній дохід для можливості утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що право позивача було порушено відповідачем.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі 7 500,00 грн щомісяця. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін та інтересам повнолітньої дитини, а також чинному законодавству. Визнання позову відповідачем в цій частині не суперечить закону та не порушує права та охоронюваний інтереси інших осіб, та не є надмірним тягарем для відповідача.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст.ст. 182, 184 , 200 СК України.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.

Однак, враховуючи порушення норм процесуального права, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення (неналежне повідомлення відповідача про розгляд справи), суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та постановленню нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки суд апеляційної інстанції частково задовольняє позовні вимоги, то з відповідача в дохід держави підлягає стягненю судовий збір у розмірі 704 гривень 80 коп. (сплата судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, прожитковий мінімум станом на 2018 рік - 1762 грн).

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Апаріної Тетяни Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 7 500,0 грн, які підлягають індексації відповідно до закону, щомісяця, починаючи з 18.12.2018 р. та по 30.06.2022 р.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід бюджету судовий збір в розмірі 704,8 грн (сімсот чотири грн. 80 коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «06» грудня 2023 року.

Головуючий суддя СуддіЛ.П. Сушко Д.Р. Гаращенко В.І. Олійник