Справа № 740/1901/23
Провадження № 2/740/614/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Зінич А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю,

установив:

У березні 2023 року позивач звернувся до суду з указаним позовом про визначення порядку користування спільною квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 80,4 кв. м, житловою площею 48,5 кв. м, виділивши у користування позивачу житлову кімнату площею 11,9 кв. м, а відповідачам - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - житлові кімнати площею 8,9 кв. м та 16,3 кв. м, ОСОБА_4 - кімнату площею 11,4 кв. м, залишивши у спільному користуванні кухню, вбиральню, ванну кімнату, коридор, з розподілом особових рахунків на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, централізоване опалення, збирання, вивезення та захоронення відходів), відповідно до встановленого порядку користування квартирою.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що є власником частини квартири АДРЕСА_2 . Інші частини вказаної квартири належать на праві власності відповідачам у рівних частинах. У зв`язку з тим, що позивач з відповідачами не можуть дійти згоди щодо користування спільною квартирою, а також відповідачі чинять перешкоди, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 квітня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 14-00 год. 09 травня 2023 року, яке в подальшому відкладено на 30 травня 2023 року 14-00 год.

У судове засідання сторони не з`явилися.

До суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі, підтримання позовних вимог та задоволення позову. Крім того, у справі міститься заява ОСОБА_1 , в якій він просив судові витрати покласти на нього.

Відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали заяви, в яких позов визнали, просили встановити порядок користування спірною квартирою.

Відповідачка ОСОБА_4 не з`явилася з невідомих причин; повідомлена належним чином згідно зі ст. 128 ЦПК України про дату, час та місце розгляду справи; відзиву на позов та клопотання про відкладення розгляду справи - не подавала.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Перевіривши зміст позовної заяви, дослідивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, керуючись законом і своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації при виконкомі Ніжинської міської ради 21 лютого 2000 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в рівних долях кожному на підставі розпорядження (наказу) від 01 лютого 2000 року № 3897 (а. с. 8).

Згідно з технічним паспортом, виданим КП «Ніжинське МБТІ», вищевказана квартира загальною площею 80,4 кв. м розташована на п`ятому поверсі дев`ятиповерхового будинку та складається з: 4-х кімнат жилою площею 48,4 кв. м, у тому числі 1-а кімната - 16,3 кв. м, 2-а кімната - 8,9 кв. м, 3-я кімната - 11,9 кв. м, 4-а кімната - 11,4 кв. м; кухні - 6,9 кв. м, вбиральні (сполучена) - 1,4 кв. м, ванної кімнати - 2,6 кв. м, коридору - 14,8 кв. м, вбудованої шафи - 1 кв. м; 0,6 кв. м, балкону - 1,9 кв. м, лоджії - 2,7 кв. м.

За твердженням позивача, що не спростовано відповідачами, сторони не можуть дійти згоди щодо користування спільною квартирою.

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником майна.

Право користування є складовою частиною права власності на майно та припиняється автоматично з припиненням права власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

За правилами ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положеннями ст. 12 ЦПК України ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ст. 76 ЦПК України д оказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як зазначено у ч. 1 ст. 81 ЦПК України, к ожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд виходить із того, що кімнати, які просить виділити позивач йому та відповідачам у користування, не відповідають їхнім ідеальним часткам у спільній власності. Однак, ураховуючи площу кімнат та можливість їх використання співвласниками без порушення прав та інтересів один одного, оскільки протилежне судом не встановлено, суд вважає за доцільне встановити порядок користування вказаною квартирою за варіантом, запропонованим позивачем. Суд вважає, що такий порядок користування квартирою є найбільш зручним, найменш обтяжливим для сторін та максимально відповідатиме їхнім правам та законним інтересам.

При цьому суд зазначає, що встановлення порядку користування квартирою не змінює частки співвласників у праві власності на квартиру.

З урахуванням наведеного, суд задовольняє позовні вимоги в частині встановлення порядку користування квартирою.

Щодо позовних вимог щодо розподілу особових рахунків, то суд не вбачає підстав для їх задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 10, 13 Правил користування приміщеннями жилих будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, передбачений порядок розподілу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартир в разі, якщо між ними відсутня згода щодо сплати, у судовому порядку.

Питання поділу особового рахунку вирішується шляхом звернення особи із письмовою заявою про вказане до відповідного житлового органу з додатком про підтвердження права власності особи на частину квартири.

Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно зі ст. 66 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється, виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Стаття 19, ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають, що відносини між споживачами у сфері житлово-комунальних послуг, здійснюються виключно на договірних засадах. Укладення договору про надання житлово-комунальних послуг є основним обов`язком споживача.

Також нормою п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Таким чином, розподіл особового рахунку є можливим лише за умови укладення з кожним із споживачів окремих договорів про надання послуг. Позивач має право після набрання законної сили цим рішенням вирішити вказане питання в позасудовому порядку шляхом відповідного звернення та укладення окремих договорів про надання відповідних послуг.

Відтак, вирішення питання про розподіл особових рахунків є передчасним і позивач не позбавлений можливості звернення до суду з позовом у разі відмови КП «Служба Єдиного Замовника», КП «ВУКГ», ТОВ «Енера Чернігів» за його відповідним зверненням після набрання законної сили цим рішенням суду. Разом з цим суд зазначає, що вказані комунальні підприємства не залучені позивачем як відповідачі у справі, а тому відсутні підстави для зобов`язання їх розподілити особові рахунки, про що просив позивач. З урахуванням наведеного, суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

Таким чином, аналізуючи зібрані в справі докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Ураховуючи позицію позивача, судові витрати зі сплати судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 - 81, 89, 128, 223, 259, 263 - 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю - задовольнити частково.

Установити порядок користування квартирою АДРЕСА_2 , виділивши у користування:

- ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_3 ) - житлову кімнату площею 11,9 кв. м;

- ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) - житлову кімнату площею 8,9 кв. м;

- ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) - житлову кімнату площею 16,3 кв. м;

- ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) - житлову кімнату площею 11,4 кв. м.

Залишити у загальному користуванні всіх співвласників квартири АДРЕСА_2 такі приміщення: кухню площею 6,9 кв. м, вбиральню площею 1,4 кв. м, ванну кімнату площею 2,6 кв. м, коридор площею 14,8 кв. м.

У задоволенні позову в іншій частині вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складене і підписане 05.06.2023.

Суддя І. М. Шевченко