Ухвала

30 травня 2023 року

м. Київ

справа № 185/6696/15-ц

провадження № 61-7073ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що 08 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі -

ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк») і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 22/в, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримано у ПАТ «ВіЕйБі Банк» кредит у розмірі

8 500,00 євро, цільове призначення кредиту на споживчі потреби.

За користування кредитними коштами встановлювалася плата у розмірі

14 % річних, а з 20 грудня 2008 року - 17 % річних. Кредитні кошти надавались строком до 06 липня 2018 року включно.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 08 липня 2008 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк»

та ОСОБА_2 було укладено поруки № 22/в.

Пунктом 2.1 договору поруки встановлено, що поручитель при отриманні повідомлення від кредитора про порушення позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати відсотків зобов`язується погасити суму заборгованості.

На забезпечення виконання зобов`язання за кредитом договором,

між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_1

08 липня 2008 року було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори міськнотаріального округу Дніпропетровської області Шкицькою Ю. А., зареєстрований у реєстрі за № 1-3684. Предметом іпотеки є двокімнатна квартира зі всіма об`єктами функціонування, пов`язаними з цим майном, загальною площею 44,2 кв. м, житловою площею 26,1 кв. м,

що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 .

Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого, станом на 22 травня 2015 року, виникла заборгованість у розмірі 314 834,27 грн.

На підставі наведеного позивач просив стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором

№ 22/в від 08 липня 2008 року в розмірі 314 834,27 грн, з яких: заборгованість за кредитом 7 706,25 євро; відсотки за користування кредитом 4 679,95 євро, що за курсом Національного Банку України станом

на 06 травня 2015 року становить 290 996,70 гривень; комісії

за розрахункове обслуговування - 4 006,94 грн; штраф - 19 830,63 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2022 року позов ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість

за кредитним договором № 22/в від 08 липня 2008 року в сумі

314 834,27 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 7 706,25 євро; відсотки за користування кредитом 4 679,95 євро, що за курсом Національного Банку України, станом на 06 травня 2015 року, становить 290 996,70 грн; комісія за розрахункове обслуговування - 4 006,94 грн; штраф -

19 830,63 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2022 року стягнуто

з ОСОБА_1 на користь Держави витрати зі сплати судового збору в сумі 581,77 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Держави витрати зі сплати судового збору в сумі 581,77 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2022 року та додаткове рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором № 22/в від 08 липня 2008 року, за період з 09 грудня 2014 року по 05 червня 2015 року в загальному розмірі 148 701, 27 грн,

з яких: заборгованість за кредитом 4 704,96 євро; відсотки за користування кредитом 758,46 євро, що за курсом Національного Банку України 23.493622 станом на 06 травня 2015 року становить 128 355, 52 грн; комісія за розрахункове обслуговування 515,12 грн та штраф 19 830,63 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором

№ 22/в від 08 липня 2008 року станом на 05 червня 2015 року в загальному розмірі 166 132,99 грн, з яких: заборгованість за кредитом 3 001,29 євро; відсотки за користування кредитом 3 921,49 євро, що за курсом Національного Банку України станом на 06 травня 2015 року становить

162 641,17 грн; комісія за розрахункове обслуговування 3 491,82 грн.

В іншій частині позову ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк»

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

05 травня 2023 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і відмовити у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості. При цьому позовна вимога про стягнення заборгованості є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі. Тобто ціна позову становить 314 834,27 грн, яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(2 684 грн х 250 = 671 000 грн).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись

з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять

до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

Отже, справа № 185/6696/15-ц не підлягає касаційному перегляду в силу вимог закону, які відповідають критеріям правової визначеності

та передбачуваності.

При цьому, Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну та предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання

на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Верховний Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві

на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно

тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ,

які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню,

у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня

2023 року про можливість її оскарження в касаційному порядку

не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

За наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк»

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

В. А. Стрільчук

І. М. Фаловська