Справа № 199/6428/14
№ 6/183/382/23

У Х В А Л А
04 грудня 2023 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участі: секретаря судового засідання Моісєєва К. А., представника заявника Мартиненка А. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення строків для пред`явлення його до виконання, заінтересована особа ОСОБА_1 , -
23 листопада 2023 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення строків на його пред`явлення.
Заява обґрунтована тим, що 23 січня 2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі № 199/6428/14 ухвалено рішення за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.Представником АТ КБ «ПриватБанк» отримано рішення суду та виконавчий лист у справі № 199/6428/14. 14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЩЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - AT КБ «ПРИВАТБАНК»). На даний час у AT КБ «ПРИВАТБАНК» виникла необхідність в отриманні у суді дублікату замість втраченого оригіналу виконавчого листа у справі № 199/6428/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь AT КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості.
У судовому засіданні представник заявника підтримав подану заяву з підстав, вказаних у ній.
Заінтересована особа у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Її неявка не перешкоджає розгляду даної заяви відповідно до ст. 433 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що подана заява не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом установлено, що 23 січня 2015 року заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 23 травня 2007 року, яка утворилась станом на 30 квітня 2014 року в сумі 14 059 гривень 96 копійок, що складається з наступного: 6 920,60 гривень заборгованість за кредитом, 5 993,65 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, а також 500,00 гривень штраф (фіксована частина), 645,71 гривень штраф (процентна складова). Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати у сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.
16 березня 2015 року у справі виготовлено 2 виконавчі листи, які 26 березня 2015 року отримано представником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» /а.с.43, довідкова сторінка/.
08 липня 2022 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу, якою Акціонерному Товариству Комерційному Банку «Приватбанк» заяву про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа повернуто без розгляду.
З наданої суду копії постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві у виконавчому провадженні № 49715747 /а.с.59/ вбачається, що 12 травня 2017 року державним виконавцем повернуто виконавчий документ стягувачеві з підстав, встановлених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна на яке можна звернути стягнення, в рахунок погашення боргу та відсутністю доходів.
З даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, за боржником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не вбачається наявності даних щодо існування виконавчого провадження, стягувачем за яким є АТ КБ «ПриватБанк».
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для видачі дублікату, поновлення строку для виконання суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Підпунктом 17.4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.
Аналізуючи підпункт 17.4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа, у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.
Крім цього, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.
Так, відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV в редакції, що діяла на момент набрання законної сили рішенням суду, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року, з наступного дня після набрання ними законної сили.
При цьому, статтею 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV в редакції, що діяла на момент набрання законної сили рішенням суду передбачалося, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.
Так, ураховуючи докази пред`явлення виконавчого документа до виконання, повернення виконавчого документу 12 травня 2017 року, убачаються підстави для висновку, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання мав би закінчитися 12 травня 2018 року.
Однак, 05 жовтня 2016 року набрав законної сили Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, відповідно до частин 1, 6 ст. 12 якого передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Слід зауважити, що законодавець визначив порядок переходу від однієї форми регулювання правовідносин до іншої, навівши відповідні правила у розділі ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VІІІ, згідно з пунктом 5 якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Відтак, ураховуючи викладене, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі 199/6428/14, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області закінчився 12 травня 2020 року.
Вирішуючи клопотання щодо поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документу до виконання суд виходить з такого.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Згідно зі статтею 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.
Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.
Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.
Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.
Відтак, підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.
Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.
Проте, заявником не наведено будь-яких обставин, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, об`єктивних, непереборних обставин, які-б завадили заявнику до 12 травня 2020 року звернутися до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого лита або до державного виконавця з питання щодо стану виконавчого провадження. Так, будучи юридичною особою, заявник з травня 2017 року, фактично по 23 листопада 2023 року не цікавився станом виконавчого провадження та лише 07 липня 2022 року вчинив дію, яка свідчить про його звернення до суду із відповідною заявою щодо видачі дублікату виконавчого листа. Однак, після повернення без розгляду такої заяви судом, протягом строку, що перевищує рік, будучи обізнаним про відсутність виконавчого листа, заявник також не вчиняв дій, пов`язаних з видачею його дубліката.
Щодо посилань на відсутність обізнаності про повернення виконавчого документу, то за ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
Так, суд звертає увагу, що заявником не надано доказів на підтвердження дати надіслання виконавчого документу та постанови про його повернення від 12 травня 2017 року ВП № 49715747, дати отримання такої постанови, яка б підтверджувалася повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.
Крім того, відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2432/5 «Про затвердження Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження». Заявник протягом виконавчого провадження не був позбавлений права звернутися до органу виконавчої служби з питання виконання виконавчого документу, перевірки даних щодо стану виконавчого провадження в АСВП самостійно.
За таких обставин, суд приходить висновку, що пропуск заявником строку пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язується не з наявністю об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для стягувача, а з його поведінкою (поведінкою службових та посадових осіб). Відтак, підстав для поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа суд не вбачає.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) указала, що коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
На підставі наведеного, враховуючи пропуск строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, відсутність поважних причин для його поновлення, суд дійшов висновку, що вимоги заявника про видачу дублікату виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. 260-261, 433, 442 ЦПК України, суд
у задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення строків для пред`явлення його до виконання відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду в повному обсязі складена та підписана 06 грудня 2023 року.

Суддя Д. О. Парфьонов