справа № 367/11/23
головуючий у суді І інстанції Одарюк М.П.
провадження № 22-ц/824/9750/2023
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бордунової Надії Олександрівни на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 13 червня 2023 року

у справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Запісочна Оксана Анатоліївна, про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на частку у спільному майні,

в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Запісочна О.А., у якому просить суд:

встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 2004 року по 10 березня 2022 року;

визнати за ОСОБА_1 право власності на частини автомобіля марки «TAYOTA RAV4», 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , яка частку у спільному майні набутого за час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ;

визнати за ОСОБА_1 право власності на частини грошових вкладів на рахунках в установах банків як на частку у спільному майні набутого за час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 13 червня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Запісочна О.А., про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на частку у спільному майні, - залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 44 070 грн.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07 березня 2023 року у справі № 367/11/23 після набрання ухвалою законної сили.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що представник позивача - адвокат Бордунова Н.О. надала суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду та заяву про зменшення розміру витрат на правову допомогу. Представник відповідача - адвокат Нерода А.І. надала суду заяву про компенсацію судових витрат на правову допомогу та судовий збір у сумі 44 606 грн 80 коп.

Судом першої інстанції зазначено, що представником позивача не надано належних та достатніх доказів того, що заявлені та понесені відповідачем витрати на правову допомогу, завищені в рази, сам розмір таких витрат є співмірним із складністю справи, позивач надала суду заяву про залишення позову без розгляду, а тому вимога представника відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю та з позивача на користь відповідача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 44 070 грн та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 536 грн 80 коп.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Бордунова Н.О. подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 536 грн 80 коп. та витрат на правничу допомогу у розмірі 44 070 грн та постановити у цій частині нову ухвалу, якою стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не погоджується з ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 13 червня 2023 року в частині стягнення витрат на правову допомогу, оскільки вважає, що розмір таких витрат є неспівмірним з обсягом наданих адвокатських послуг.

З опису робіт представника відповідача вбачається завищені показники витраченого часу, а деякі види послуг не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги. Гонорар адвоката визначено у доларах США, проте курс гривні відносно долара США визначено сторонами 40 грн 01 коп., у той час коли курс станом на день укладення договору зафіксовано на рівні 36 грн 56 коп. за 1 долар США.

Від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Нероди А.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у яких вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Відзив обґрунтовано тим, що адвокатом для підготовки правової позиції ОСОБА_3 у цій справі здійснено значну за обсягом і складну інтелектуальну та правову роботу, зібрано значну кількість доказів, проаналізовано усі фактичні обставини у справі, нормативно-правові акти та докази, подані позивачем.

Також зазначила, що саме через активну, якісну та важку роботу представника відповідача позивач був змушений завершити справу таким чином. Жодні інші обставини для цього у нього були відсутні. У матеріалах справи таких доказів немає.

Інші учасники справи, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Бордунова Н.О. у судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Нерода А.І. у судовому засіданні заперечувала проти вимог апеляційної скарги.

Інші учасники у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Частиною 5 статі 142 ЦПК України визначено, що у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Таким чином, законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов у вказаній редакції ЦПК України, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Добросовісні дії позивача, спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

Таким чином, необхідною умовою для застосування частини 5 статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду є доведення факту вчинення позивачем необґрунтованих дій.

Саме по собі звернення з позовом до суду не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, яке передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. В залежності від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

При цьому процесуальним законом не визначено поняття необґрунтованих дій сторони.

Пунктом 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

У постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року у справі № 619/1146/17-ц викладено висновок про те, що саме по собі звернення з позовом до суду чи неявка сторони у судове засідання не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

З матеріалів справи вбачається, що заяву про розмір судових витрат у справі відповідач зробив при поданні відзиву та вказав орієнтовний розрахунок судових витрат (а.с. 34-50 т. 1).

09 червня 2023 року представник позивача - адвокат Бордунова Н.О. подала до суду першої інстанції заяву про залишення позову без розгляду (а.с. 23 т. 3).

12 червня 2023 року представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Нерода А.І. подала заяву про компенсацію судових витрат, у якій, посилаючись на вимоги частини 5 статті 142 ЦПК України, просила вирішити питання про компенсацію судових витрат відповідача на правову допомогу у розмірі 44 606 грн 80 коп.

Разом з тим, у вказаній заяві не наведено жодних доводів про те, які саме дії позивача відповідач вважає необґрунтованими, а міститься лише посилання на частину 5 статті 142 ЦПК України, перелік процесуальних витрат відповідача під час розгляду цієї справи, детальний опис наданих послуг адвоката та розрахунок їх вартості (а.с. 1-7 т. 3).

У відзиві на апеляційну скаргу представником відповідача додатково зазначено, що позивачем залишено свою позовну заяву без розгляду через активну, якісну та важку роботу представника відповідача у межах цієї справи.

Позивач звернувся до суду з позовом, оскільки вважав, що його право порушене відповідачем - ОСОБА_2 .

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, та безумовним правом на доступ до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, яка встановлюється за наслідками розгляду справи.

Відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем допущено зловживання процесуальними правами, шляхом подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору, у спорі, який має очевидно штучний характер або того, що позов поданий до не належного відповідача та без будь-яких належних чи допустимих доказів.

За змістом частини 9 статті 141 ЦПК України суд має право покласти на сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору лише у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Оскільки такі факти відповідачем у заяві від 12 червня 2023 року не наведені та не обґрунтовані, а судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі вони не встановлені, суд першої інстанції дійшов посилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви відповідача про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 13 червня 2023 року підлягає скасуванню в частині стягнення з позивача на користь відповідача судового збору у розмірі 536 грн 80 коп. та витрат на правничу допомогу у розмірі 44 070 грн., а заява представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Нероди А.І. про компенсацію судових витрат підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - адвоката Бордунової Надії Олександрівни задовольнити частково.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 13 червня 2023 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 536 грн 80 коп. та витрат на правничу допомогу у розмірі 44 070 грн.

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Нероди Алли Ігорівни про компенсацію судових витрат залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська