Справа №337/1263/23
Номер провадження 2-п/337/11/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2023 року м.Запоріжжя

Хортицький районний суд м. Запоріжжя

в складі: головуючого судді - Салтан Л.Г.

за участю секретаря Трегуб Т.В.

представник відповідача Кірічок В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за заявою представника відповідача ОСОБА_1 , в інтересах відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення за позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), представник позивача: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах відповідача ОСОБА_2 із заявою про перегляд заочного рішення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14.04.2023 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб ОСОБА_3 між ОСОБА_2 , зареєстрований 12 серпня 2000 року року відділом актів громадського стану м.Токмака Запорізької області, актовий запис № 78, розірвано. Посилається на те, що справу розглянуто в відсутність відповідача, якого повторно в судове засідання не викликали. Вважає за можливе збереження сім`ї, відповідно позов не визнає та заперечує проти розірвання шлюбу.

29.05.2023 року до суду надійшли заперечення представника позивача ОСОБА_4 згідно з якими остання просить суд вказану заяву залишити без задоволення, оскільки на дату подачі позовної заяви сім`я вже не існувала.

31.05.2023 року до суду надійшли пояснення ОСОБА_3 , в яких вона виклала свої заперечення щодо перегляду заочного рішення, посилаючись на те, що подружні відносини між нею та відповідачем припинено фактично, ще до початку військових дій, тривалий час проживають окремо, примирення між ними неможливо, дійсно відповідач намагається спілкуватися з нею, але з інших причин, мова про примирення з його боку відсутня.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, з заявами про відкладення не звертався.

ОСОБА_3 та її представник не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, просять розглядати заяву про перегляд заочного рішення за їх відсутності, у заяві відмовити.

У відповідності до ст.223 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача Кірічок В.В. у судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення підтримав у повному обсязі, наполягає на задоволенні заяви, посилаючись на те, що суд виніс заочне рішення в одному засіданні, повторно відповідача не викликав. Сторони мешкають за кордоном. Просить скасувати заочне рішення, посилаючись на те, що сторонам необхідно надати строк ля примирення.

чином повідомлених про час і місце засідання не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити з огляду на таке.

За змістом ст. 289 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 284 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Судом встановлено, що заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14.04.2023 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований 12 серпня 2000 року у відділі реєстрації актів громадського стану м. Токмака Запорізької області, актовий запис №78,розірвано.

Як вбачається з матеріалів, судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення судового засідання. Про виклик відповідача в судове засідання свідчить конверт, крім цього, виклик відповідач було здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" за посиланням: http://court.gov.ua/unknown/sud0825.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Нормою ч. 1 ст. 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, для скасування заочного рішення необхідно встановити не лише поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, що його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності двох умов можна вважати, що наявні підстави для скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду у загальному порядку.

Судом встановлено, що справу було розглянуто у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

В обґрунтування своїх доводів, сторона відповідача вважає, що сторони не втратили одне до одного почуття любові та поваги, а шлюб їхній ще можна зберегти, при цьому жодних доказів на підтвердження своїх доводів не надає.

Разом із тим суд зазначає, що відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (стаття 111 СК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком».

Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року по справі № 206/3459/16-ц (провадження № 61-21621св17).

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 листопада 2019 року по справі № 264/3830/18 (провадження 61-47411св18).

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання».

Позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб фактично припинив існування та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивачки. При цьому, позивачка категорично заперечує проти скасування заочного рішення, вказує про те, що із відповідачем вони не помирилися.

За таких обставин, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), а також ті обставини, що сторонами не доведено можливість збереження родини, після винесення рішення суду та до часу розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду сторони не помирилися, що свідчить про небажання позивачки зберегти сім`ю, тому суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а незгода відповідача на розірвання шлюбу не може бути підставою для скасування заочного рішення суду, оскільки це буде суперечити інтересам позивача.

За приписами п. 1 ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Отже, враховуючи те, що відповідачем не були надані докази, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи судом, суд приходить до висновку, що заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 260, 287-288 ЦПК України, суд,

УХВАВИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 , в інтересах відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення за позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), представник позивача: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про розірвання шлюбу - залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 05.06.2023 року.

Суддя Л.Г. Салтан