Справа № 459/2032/22 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/811/106/23 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.,

суддів: Приколота Т.І.,Савуляк Р.В.,

секретар Cалата Я.І.,

розглянувши у відсутності учасників справи в м. Львові цивільну справу №459/2032/22за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Савчук Наталії Володимирівни на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

в с т а н о в и в :

08 серпня 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування позову вказувала, що з відповідачем проживає окремо, у шлюбі не перебували, мають спільного сина, який проживає з нею.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської областівід 26 грудня 2012 року відповідача визнано батьком дитини та вирішено стягувати з нього на її користь аліменти на утримання сина, розмір яких в подальшому було змінено рішеннями суду від 22 липня 2014 року та від 27 квітня 2020 року до 1/6 частини заробітку. Крім того рішеннями суду від 26 лютого 2020 року та від 16 серпня 2021 року з відповідача було стягнуто додаткові витрати, пов`язані із лікуванням дитини та витрати на утримання сина за період з листопада 2019 року по січень 2021 року.

В подальшому нею були понесені додаткові витрати, пов`язані із лікуванням сина через наявні у нього хвороби. Зазначила, що їхній з відповідачем син ОСОБА_3 знаходиться на обліку у лікаря-офтальмолога в зв`язку із хворобами зору прогресуючої міопії обох очей та порушення акомодації обох очей, що зумовлює, серед іншого, необхідність проходження ним медичних обстежень, придбання відповідних лінз та засобів для їх застосування і догляду за ними, що зумовлює здійснення грошових витрат.

В період з 24 квітня 2021 року по 27 червня 2022 року нею здійснено витрати, пов`язані із лікуванням сина, на загальну суму 22487,43 грн..

У заяві про збільшення позовних вимог вказала, що після звернення з даним позовом до суду витрати збільшились і просить стягнути з відповідача 26713,92 грн.. Добровільно відшкодувати понесені нею витрати на лікування сина відповідач не бажає.

Враховуючи наведене, з врахуванням заяв про збільшення позовних вимог просила стягнути з відповідача на її користь 26713,92 грн. додаткових витрат на дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 09 грудня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , понесені додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме 26713,92 грн. витрат на лікування.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 992,40 грн.

Рішення суду оскаржила представника ОСОБА_1 адвокат Савчук Наталія Володимирівна. Вважає рішення суду частково незаконним. Звертає увагу, що заявлений позивачем розмір додаткових витрат на дитину не в повному обсязі підтверджується належними доказами. Звертає увагу на ряд товарних чеків з яких неможливо встановити ким надавалися послуги, чи це були послуги медичного характеру, а також кому ці послуги надавалися.

Щодо витрат пов`язаних з відвідуванням дитиною стоматолога з метою лікування карієсу, вважає, що такі витрати пов`язані з виконанням батьківського обов`язку, щодо розвитку дитини, а тому ці витрати не можуть вважатися додатковими. Звертає увагу, що витрати на проїзд дитини є поточними і не є викликані особливими обставинами, зокрема хворобою дитини чи розвитком здібностей.

Просить рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09 грудня 2022 року змінити в частині розміру додаткових витрат, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину, ОСОБА_3 у розмірі 16366,61 грн.

17 березня 2023 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона покликаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Звертає увагу про належність і допустимість доказів долучених нею в підтвердження розміру понесених додаткових витрат на їхню дитину.

Представник відповідача-адвокат Савчук Н.В. надіслала суду клопотання про розгляд справи без участі сторони відповідача, апеляційну скаргу підтримує.

Позивач в судове засідання не з`явилась, хоч належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, що стверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.136).

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частинами 4,5 ст.268 ЦПК України встановлено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Виходячи з аналізу статті 185 Сімейного кодексу України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у позивачки народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.5).

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 26.12.2012 року ОСОБА_1 визнано батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 13.12.2011 року.

В подальшому, розмір аліментів було змінено, востаннє рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 27.04.2020 року до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили й до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-9).

Згідно із копією рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 16.08.2021 з відповідача на користь позивача стягнуто понесені додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме 6413,16 грн. витрат на лікування (а.с.12).

Відповідач офіційно працевлаштований, займає посаду начальника комендантського відділення у Військовій частині НОМЕР_1 , отримує стабільно заробітну плату, середній розмір якої складає 17956,81 грн., та сплачує аліменти.

Судом також встановлено та не заперечується відповідачем, що неповнолітня дитина ОСОБА_4 хворіє, діагноз захворювання: фаренготрахеїт, прогресуюча міопія слабкого ступеня обох очей, порушення окомазації обох очей, карієс зубів, неуточнений контактний дерматит.

У зв`язку з лікуванням дитини позивачка понесла додаткові витрати, які підтверджуються належними та допустимими доказами, зокрема записами з медичної картки, чеками за придбання ліків, окулярів та лінз, оплати за надання медичних послуг та проведення медичних та лікувальних процедур на загальну суму 53427,82 грн., половину якої просить стягнути з відповідача.

Відповідач в свою чергу частково визнавав позов, зокрема стверджував, що не всі квитанції та чеки підтверджують понесені витрати саме на лікування сина.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач понесла додаткові витрати на дитину, які викликані особливими обставинами хворобою дитини, що підтверджується наявними в матеріалах справи належними доказами та дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача половини понесених додаткових витрат з врахуванням статті 141 СК України, яка визначає рівність батьків щодо участі у вихованні дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, та чи проживають вони окремо від дитини. Однак суд помилково зарахував до додаткових витрат послуги стоматолога та витрати на проїзд.

В апеляційній скарзі відповідач визнає понесені позивачкою додаткові витрати в розмірі 16366,61 грн., а тому суд апеляційної інстанції не надає оцінки рішенню в частині стягнення зазначеної суми.

Також відповідач стверджує, що не визнає належними доказами товарні чеки за період з 21.04.2021 року по 21.05.2021 року на суму 3300 грн.

Апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними, так як зазначені товарні чеки відповідають вимогам ст. ст.76-79 ЦПК України, оскільки містять інформацію щодо надання медичних послуг пов`язаних з обстеженням та лікуванням очей у дитини.

Також відповідач не погоджується з стягненням коштів у розмірі 13400 грн. оплачених 30.08.2021 за надані послуги в «Клініці зору», з тих підстав, що в договорі не зазначена вартість послуг.

Таке твердження апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки з договору про надання платних медичних послуг укладеного 30.08.2021 року між позивачкою та ФОП ОСОБА_5 вбачається, що позивач оплатила за надання медичних послуг дитині сторін - ОСОБА_3 за програмою корекції зору ортокератологічними лінзами (1-ий рік носіння),2 ока. Пунктом 4.4. договору передбачено, що оплата медичних послуг здійснюється до початку їх надання в касі медичної організації.

З фіскального чеку на суму 13400 грн. встановлено, що такий оплачений 30 серпня 2021 року за послугу ортокератологія, відтак зазначений доказ є належним, оскільки містить інформацію щодо предмета доказування.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що судом безпідставно зараховано до додаткових витрат відвідування стоматолога та оплату його послуг, що становить 2450 грн. в загальному та 1225 грн. для відповідача, та витратами на проїзд в загальній сумі 188,68 та 94,34 грн. для відповідача, оскільки такі витрати не пов`язнані з особливими обставинами, а тому в цій частині рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

З врахуванням зазначеного, рішення суду слід скасувати частково, а частково залишити без змін, а тому апеляційний суд викладає резолютивну частину рішення відповідно до мотивів цієї постанови.

Згідно з ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1,2, 375,376 ч.1, 3; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Савчук Наталії Володимирівни задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 09 грудня 2022 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину пов`язаних з відвідуванням стоматолога та витрат на проїзд в сумі 1319,34 грн. скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Абзац другий резолютивної частини рішення викласти в такій редакції:

«Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , понесені додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в сумі 25394,92 грн.(двадцять п`ять тисяч триста дев`яносто чотири грн.. 92 коп.)»

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 25 травня 2023 року.

Головуючий Ю.Р. Мікуш

Судді: Т.І. Приколота

Р.В. Савуляк