Житомирський апеляційний суд
Справа №287/294/22 Головуючий у 1-й інст. Кононихіна Н. Ю.
Категорія 18 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Зінчук Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №287/294/22 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 08 лютого 2023 року, яке ухвалене під головуванням судді Кононихіної Н.Ю. у м.Олевськ,

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк» або банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 28 травня 2016 року №б/н у сумі 14 019,47 грн.

Позов обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 28 травня 2016 року ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5 686,56 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,99 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконало в повному обсязі, а саме надало ОСОБА_2 можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Банк 03 липня 2020 року до Олевської державної нотаріальної контори направив претензію кредитора, а 10 вересня 2020 року банк отримав відповідь від Олевської державної нотаріальної контори, що спадкоємцем померлого позичальника, який звернувся із заявою про прийняття спадщини, є відповідач ОСОБА_1 . Банк 05 серпня 2021 року до спадкоємця позичальника ОСОБА_1 направив лист-претензію, згідно з яким пред`явив свої вимоги, але ніяких дій зі сторони відповідача виконано не було.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 08 лютого 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14 липня 2020 року, виданим державним нотаріусом Олевської державної нотаріальної контори Лугиною О.І., спадкоємцем майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його батько ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з частини грошових внесків зі всіма належними процентами, компенсаціями та іншими можливими нарахуваннями, що знаходяться у Олевському відділенні ТВБВ №10005/036 АТ «Державний ощадний банк України». Відповідач є спадкоємцем першої черги, від спадщини у встановленому законом строк не відмовився, отже, спадщину прийняв, що відкрилася після смерті позичальника. По-друге, 28 травня 2020 року банку стало відомо про смерть позичальника, про що зазначено у самій претензії, де вказано, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . До Олевської державної нотаріальної контори 03 липня 2020 року була направлена претензія кредитора та 10 вересня 2020 року отримана відповідь Олевської державної нотаріальної контори, що спадкоємцем померлого позичальника, який звернувся із заявою про прийняття спадщини, є відповідач ОСОБА_1 . Отже, скаржник наполягає на тому, що претензія кредитора направлена в межах встановленого законом строку. Окрім того наголошено, що поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність» та є різними строками. Так, наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимоги до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права) та неможливість вимагати у суду захисту відповідного права. Натомість сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Стаття 1281 ЦК України не конкретизує способів пред`явлення вимоги кредитором до спадкоємців боржника, отже, пред`явлення до них відповідного позову може бути одним із способів пред`явлення вимоги. Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування). Отже, саме на відповідачу лежить обов`язок щодо відшкодування боргу спадкодавця в повному обсязі. Також Генеральною угодою визначений розмір відсоткової ставки на рівні 1,083% на місяць та при порушенні позичальником строків погашення заборгованості останній зобов`язався сплачувати банку штраф в розмірі 2 617, 76 грн. Надання безпроцентних кредитів забороняється. Встановивши, що банк надав спадкодавцю кредит, а позичальник його не повернув, суд першої інстанції не мав підстав відмовляти у стягненні відсотків за кредитом, які нараховані на день смерті боржника.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Барановський І.І. просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Посилається на те, що по-перше, позивачем пропущений строк для пред`явлення вимоги. Так, у матеріалах справи є ухвала суду від 11 липня 2019 року в справі №287/443/19 про закриття провадження у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , а тому станом на 11 липня 2019 року банку було відомо або могло бути відомо про відкриття спадщини, але банк пред`явив вимоги до спадкоємця ОСОБА_3 від 19 січня 2022 року. За таких обставин, банк пропустив шестимісячний строк для пред`явлення вимоги до спадкодавця. По-друге, сторонами не укладалося договору про використання електронного платіжного засобу. Враховуючи, що умови договору про електронний платіжний засіб є складовими кредитного договору, то кредитний договір є неукладеним та не потребує визнання недійсним. По-третє, недопустимо нарахування боргу після закінчення строку дії кредитного договору. Так, кредитний договір укладений 28 травня 2016 року. Оскільки станом на 27 травня 2017 року позичальник ОСОБА_2 не виконав умов кредитного договору, не вніс необхідних грошових сум, не подавав додаткової заяви-оферти і не отримував акцепт, додатково грошові кошти йому не видавалися, він не отримував нової платіжної картки, то кредитний договір не продовжив свою дію та питання боргу можна розглядати лише станом на 27 травня 2013 року. По-четверте, Умови та правила надання банківських послуг або Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості не містять підпису позичальника, а доказів про ознайомлення позичальника з такими документами матеріали справи не містять. По-п`яте, банк пропустив строк позовної давності, оскільки звернувся до суду приблизно через 5 років після закінчення строку дії кредитного договору.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Барановський І.І. просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином (а.с.131). Відповідно до другого речення частини третьої ст.131 ЦПК України, у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Неявка сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина друга ст.372 ЦПК України). Отже, явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, суд першої інстанції виходив із того, що банк мав право пред`явити вимоги до спадкоємця боржника протягом шести місяців, починаючи з 10 вересня 2020 року, тобто з часу, коли від державної нотаріальної контори надійшла копія свідоцтва про право на спадщину за законом, а претензія кредитора від 21 липня 2021 року була направлена ОСОБА_1 05 серпня 2021 року, тобто після спливу шестимісячного строку, встановленого частиною третьою ст.1281 ЦК України. Отже, банк втратив право вимоги до спадкоємця боржника ОСОБА_1 , а тому позовні вимоги про стягнення боргу кредитором спадкодавця є необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Також позивачем не надано доказів стосовно інших спадкоємців померлого ОСОБА_2 , хоча спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного ними у спадщину, тобто у розмірі, який відповідає частці спадкоємця у спадщині. Крім того, позивач не надав доказів щодо вартості прийнятого у спадок майна. У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку, про відмову в позові по суті позовних вимог, не підлягає розгляду заява представника відповідача про застосування строків позовної давності.

Колегія суддів не може повністю погодитися із судом першої інстанції з наступних мотивів.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 28 травня 2016 року, укладеної між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2 , реструктуризована заборгованість в сумі 6 126,56 грн на строк 12 місяців (а.с.8).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.37 звор.).

Внаслідок смерті особи відкривається спадщина (випливає зі змісту частини першої ст.1220 ЦК України).

Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 11 липня 2019 року в справі №287/443/19 провадження у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості закрито у зв`язку зі смертю відповідача (а.с.34). Учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами та своєчасно цікавитися результатами розгляду спору.

Спірні правовідносини, що виникли між банком та спадкоємцями ОСОБА_2 , що виникли внаслідок смерті останнього та відкриття спадщини після його смерті, регулюються норми спадкового права.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга ст.1220 ЦК України).

Відповідно до частин другої та третьої ст.1281 ЦК України (в редакції, чинній на момент відкриття спадщини), кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (ст.1281 ЦК України).

Тлумачення ст.1281 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) свідчить, що вказана норма не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредитором до спадкоємця, який прийняв спадщину. Пред`явлення вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, може бути здійснено кредитором протягом шести місяців шляхом направлення претензії спадкоємцю або безпосередньо звернення до суду із позовом до спадкоємця.

За положеннями ст.1282 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі №615/473/20 зазначено, що: «одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у ст.ст.12,81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного ст.1281 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Отже, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року в справі №640/6274/16-ц вказано, що: «при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою ст.1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої ст.1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених ст.1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої ст.1282 ЦК України. Враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який був закріплений у статті 60 ЦПК України 2004 року на час розгляду справи, та передбачав, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Тому висновки судів про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суди безпідставно поклали обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача».

У постанові від 26 жовтня 2022 року в справі №336/437/21 Верховний Суд дійшов висновку, що при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

АТ КБ «ПриватБанк» 03 липня 2020 року звернулося до Олевської державної нотаріальної контори з претензією кредитора від 28 травня 2020 року №SAMDNWFC5 щодо включення кредиторських вимог в спадкову масу померлого ОСОБА_2 та повідомлення спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком в розмірі 14 019,47 грн (а.с.35-36).

Листом від 20 серпня 2020 року №16-01/139, який отриманий банком 10 вересня 2020 року, Олевська державна нотаріальна контора Житомирської області направила позивачу копію свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.37).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 липня 2020 року спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/2 частини грошових внесків зі всіма належними процентами, компенсаціями та іншими можливими нарахуваннями, що знаходяться у Олевському відділенні ТВБВ №10005/036 АТ «Державний ощадний банк України» на рахунку № НОМЕР_1 в сумі 3 209,06 грн (а.с.37 звор.).

Отже, до 10 вересня 2020 року банк міг знати лише про відкриття спадщини після смерті позичальника у зв`язку із закриттям провадження у цивільній справі №287/443/19, але не про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину за законом, із чим наразі частини друга та третя ст.1281 ЦК України пов`язують початок перебігу строку пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців. Відкриття спадщини та прийняття спадщини не є тотожними поняттями.

За таких обставин, банк про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 його батьком ОСОБА_1 у частині та одержання цим спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину за законом дізнався 10 вересня 2020 року, а тому для нього з наступного дня розпочався перебіг шестимісячного преклюзивного строку, передбаченого ст.1281 ЦК України, для пред`явлення позивачем вимог до відповідача ОСОБА_1 , а посилання суду першої інстанції на ненадання доказів стосовно інших спадкоємців померлого ОСОБА_2 безпідставне, оскільки для прийняття рішення у даній справі обсяг відповідальності відповідача визначений у свідоцтві про право на спадщину за законом та становить не більше частини в майні, одержаного у спадщину.

Проте, позивач 05 серпня 2021 року звернувся до ОСОБА_1 із листом-претензією від 21 липня 2021 року №SAMDNWFC5 як до спадкоємця позичальника з вимогою щодо погашення боргу, що підтверджується копією фіскального чеку та реєстру, хоча преклюзивний строк тривав до 11 березня 2021 року (11 вересня 2020 року + 6 місяців) (а.с.38-40).

Із огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що банк не пред`явив вимоги до відповідача, як спадкоємця позичальника, який прийняв спадщину, у строк, встановлений частиною третьою ст.1281 ЦК України, чим позбавив себе права вимоги, тобто його цивільне право на час звернення 23 лютого 2022 року до суду із цим позовом припинилося 11 березня 2021 року, а тому в силу положень частин третьої та четвертої ст.1281 ЦК України банк (кредитор) не може вимагати у суду захисту відповідного права.

Обґрунтованим є й висновок суду першої інстанції про те, що безпідставно вдаватися до обговорення строків позовної давності, про застосування яких заявлено стороною відповідача, оскільки позов не підлягає до задоволення по суті, приймаючи до уваги, що преклюзивні строки поновленню не підлягають.

Разом із тим, відповідно до положень п.7 частини третьої ст.376 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є порушення норм процесуального права, якщо суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 14 липня 2022 року вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.53-54). Матеріали справи не містять доказів, що у подальшому суд першої інстанції перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Отже, справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження.

Однак, відповідно до приписів п.2 частини четвертої ст.274 ЦПК України в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянути справи у спорах щодо спадкування.

Як вже зазначено вище, спірні відносини врегульовані нормами, які розміщені у книзі шостій ЦК України спадкове право.

Із викладеного вбачається, що суд першої інстанції розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Наслідки порушення вказаних норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення. Відповідно до вимог ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовується та ухвалюється нове судове рішення, яким позивачу в задоволенні позову відмовляється.

Також суд першої інстанції безпідставно поклав обов`язок доводити вартість прийнятого у спадок майна на позивача.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 08 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: