Справа № 308/9537/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Деметрадзе Т.Р.,

секретаря судового засідання Вільчак В.В.,

за участю представника позивачів ОСОБА_1 ,

представника ГУНП в Закарпатській області Яблонського О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Фонду державного майна України, Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області (Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області), про скасування рішень про державну реєстрацію, припинення права власності та права оперативного управління на майно, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до Фонду державного майна України, Міністерства внутрішніх справ України, Управління Внутрішніх справ України про визнання дій Фонду державного майна України і Міністерства внутрішніх справі України на реєстрацію як державного майна України гуртожитку Управління МВС України у Закарпатській області загальною площею 124,4 м.кв. неправомірними.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_4 помер, у зв`язку з чим ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 квітня 2017 року провадження у справі було зупинено до залучення до участі у справі правонаступника.

26 лютого 2019 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області до участі у справі залучено правонаступників померлого позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 червня 2020 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі № 308/14343/15-ц.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 вересня 2021 року провадження у справі було поновлено.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 вересня 2022 року прийнято заяву представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвоката Митровки Ярослава Васильовича від 25 травня 2022 р. (вх. № 25679 від 27 травня 2022 р.) про зміну предмету позову.

Водночас, у зв`язку із зміною предмету позову, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 вересня 2022 замінено Міністерство внутрішніх справ України на належного відповідача Національну поліцію України; замінено Управління Внутрішніх справ України в Закарпатській області на належного відповідача Головне управління Національної поліції в Закарпатській області; залучено до участі у справі у якості співвідповідача Ужгородську районну державну адміністрацію Закарпатської області, яка тимчасово відповідно до Указу Президента України «Про утворення військових адміністрацій» №68/2022 від 24.02.2022 набула статусу Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області згідно Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Позов мотивований тим, що за адресою: АДРЕСА_1 , не існує гуртожитку УМВС України у Закарпатській області загальною площею 142,4 м.кв., так як об`єкт нерухомого майна, що розміщений за цією адресою, є житловим будинком та належить на праві спільної часткової приватної власності позивачам у розмірі 65/100 та спільної часткової державної власності у розмірі 35/100 в особі уповноваженого органу Верховної Ради України, через що відомості у Єдиному реєстрі об`єктів державної власності про «Гуртожиток УМВС України в Закарпатській області» загальною площею 142,4 кв.м. за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 , не відповідають дійсності.

Позивачі вказують, що оскільки права на 35/100 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , (співвласниками якого у частці 65/100 також є позивачі) були зареєстровані за державою в особі Верховної Ради України, однак даним уповноваженим суб`єктом на здійснення права державної власності вищевказаним майном (35/100 частки у праві спільної часткової власності) не передавались відповідні права іншим уповноваженим суб`єктам права державної власності, тому зміна уповноваженого суб`єкта права державної власності з Верховної Ради України на Національну поліцію України є незаконним, тому що така не є правонаступником Верховної Ради України як і не є правонаступником Управління внутрішніх справ України в Закарпатській області, на балансі якого знаходилось вищевказане майно.

У зв`язку з вищенаведеним, позивачі просять суд:

1. зобов`язати Фонд державного майна України виключити із Єдиного реєстру об`єктів державної власності відомості щодо обліку нерухомого державного майна «Гуртожиток УМВС України в Закарпатській області» загальною площею 142,4 кв.м. за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 ;

2. скасувати рішення державного реєстратора Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області Сіки Людмили Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.02.2020 р. (індексний номер 50973042) про державну реєстрацію речового права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, а саме права власності (державна, спільна часткова) у розмірі 35/100 на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 за Національною поліцією України;

3. скасувати державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, а саме права власності (державна, спільна часткова) у розмірі 35/100 на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 за Національною поліцією України;

4. припинити право власності Національної поліції України на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, а саме право власності (державна, спільна часткова) у розмірі 35/100 на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 ;

5. скасувати рішення державного реєстратора Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області Сіки Людмили Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.02.2020 р. (індексний номер 51056290) про державну реєстрацію іншого речового права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право 35412673), а саме право оперативного управління на частину житлового будинку площею 142,4 м.кв. за Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області;

6. скасувати державну реєстрацію права оперативного управління у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на частину житлового будинку площею 142,4 м.кв. за Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області (номер запису про інше речове право 35412673);

7. припинити право оперативного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на частину житлового будинку площею 142,4 м.кв. за адресою АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із позовними вимогами, відповідачі Фонд державного майна України, Національна поліції України, Ужгородська районна (військова) державна адміністрація подали відзиви на позов та заперечують позовні вимоги.

Відповідач Фонд державного майна України у відзиві зазначає, що внесення даних до Єдиного реєстру об`єктів державної власності залежать від дій суб`єктів управління. Фонд вважає доводи позивачів помилковими, а також зазначає, що є неналежним відповідачем.

Відповідач Національна поліція України у відзиві зазначає, що 35/100 частини будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , не переходила у сферу управління Національної поліції України за правонаступництвом, а на підставі відповідних рішень, оформлених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2019 №134 «Про передачу нерухомого майна в Закарпатській області зі сфери управління Міністерства внутрішніх справ України до сфери управління Національної поліції України» та відповідного наказу Національної поліції України від 15 травня 2019 №470 «Про організацію виконання наказу Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2019 №134», а також шляхом затвердження відповідного акту прийому-передачі вказаного житлового будинку.

Стверджує, що у зв`язку з цим Національній поліції України передано у сферу управління вказаний об`єкт нерухомого майна на праві оперативного управління, а у подальшому після державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, відповідач Національна поліція Україна набула права власності на частку вказаного житлового будинку.

Крім цього, зазначає про необхідність застосування у даній справі преюдиції, встановленій рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 липня 2005 у справі №2-237/05, згідно якої встановлено наявність спільної власності ОСОБА_4 та УМВС України в Закарпатській області на спірний будинок, в якому частки сторін складають 65/100 та 35/100, у тому числі визнано за ОСОБА_4 право власності на 65/100 частини будинку АДРЕСА_1 .

Також звертає увагу на ту обставину, що наявне судове рішення у справі №308/14343/15-ц, що набрало законної сили, яким позивачам відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, свідоцтва про право власності на 35/100 частки за державою в особі Верховної Ради України та визнання права власності на цю частку за позивачами. Стверджує, що позивачами не надано доказів, які б свідчили, що Національною поліцією України порушено права позивачів.

Відповідач Ужгородська районна (військова) державна адміністрація у відзиві заперечує позовні вимоги, обґрунтовуючи тим, що позивачі не зазначили, яким чином остання порушила права позивачів та яким чином обраний позивачами спосіб захисту впливає на відновлення прав позивачів. Крім цього, зазначає, що не є належним відповідачем у даній справі, бо таким відповідачем має бути особа, право власності якої заперечує позивач.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Згідно матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_4 згідно п. 5.5 рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради народних депутатів від 28 грудня 1994 року №62 було виділено земельну ділянку площею 0,0087 га по вул. Криничній під індивідуальне житлове будівництво.

Відповідно до Свідоцтва про право власності від 26 липня 2000 року №133, виданого Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, оформлено право колективної власності за Управлінням МВС у Закарпатській на гуртожиток в цілому, що розташований в АДРЕСА_1 .

Судом також встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 липня 2005 у справі №2-327/05 визнано за ОСОБА_4 право власності на 65/100 будинку АДРЕСА_2 , визнано недійсним вищезазначене Свідоцтво про право власності від 26 липня 2000 року №133, визнано недійсним рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради №26 від 26 лютого 1997 (у частині визнання нечинним виділення земельної ділянки ОСОБА_4 та надання її у постійне користування УМВС України в Закарпатській області).

Водночас, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 липня 2005 у справі №2-327/05 встановлено наявність спільної власності ОСОБА_4 та УМВС України в Закарпатській області на будинок, розташований на АДРЕСА_1 , в якому частки сторін складають 65/100 та 35/100 відповідно.

Згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно №13635270 від 20 лютого 2007 року на підставі вказаного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області внесено відомості до Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо права приватної спільної часткової власності у розмірі частки 65/100 за ОСОБА_4 на будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, а вказане майно було успадковане. Вказане випливає із Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16 лютого 2017, Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 березня 2023, зареєстрований у реєстрі за №347, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №71771774 від 13 березня 2023, витягу з Державного реєстру речових прав №325602916 від 13 березня 2023, Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 березня 2023, зареєстрований у реєстрі за №350, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №71771887 від 13 березня 2023, витягу з Державного реєстру речових прав №325602657 від 13 березня 2023. Зокрема, право власності на 65/100 житлового будинку, що розташований на АДРЕСА_1 та які належали ОСОБА_4 , у порядку спадкування перейшло до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 65/200 частки кожному.

Поряд з цим, згідно рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 26 серпня 2010 №270, вирішено видати Свідоцтво про право власності НОМЕР_2 державі в особі Верховної Ради України на 35/100 частини будівлі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 балансоутримувачу Головному управлінню МВС України в Закарпатській області на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 липня 2005 року у справі №2-237/05.

Згідно витягу про Державну реєстрацію прав №29188461 від 02 березня 2011 року з Реєстру прав власності внесено відомості до Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо права державної спільної часткової власності у розмірі частки 35/100 за державою в особі Верховної Ради України балансоутримувач Головне управління МВС в Закарпатській області на будинок за адресою АДРЕСА_1 . Такі ж відомості містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно інформаційної довідки №56331282 від 30 березня 2016.

У матеріалах справи відсутні докази які б свідчили, що Свідоцтво про право власності НОМЕР_2 , рішення державного реєстратора про внесення відомостей до Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо права державної спільної часткової власності у розмірі частки 35/100 за державою в особі Верховної Ради України балансоутримувач Головне управління МВС в Закарпатській області на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , визнавались нечинними, були скасовані або визнані недійсними.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази які б свідчили, що речове право державної спільної часткової власності у розмірі частки 35/100 за державою в особі Верховної Ради України балансоутримувач Головне управління МВС в Закарпатській області припинялось у судовому порядку у зв`язку із незаконністю.

У подальшому, Міністерством внутрішніх справ України прийнято наказ від 12 березня 2019 №134 «Про передачу нерухомого майна в Закарпатській області зі сфери управління Міністерства внутрішніх справ України до сфери управління Національної поліції України». Згідно даного наказу Міністерством внутрішніх справ України прийнято рішення про передачу зі сфери управління Міністерства внутрішніх справ України з балансу УМВС України в Закарпатській області до сфери управління Національної поліції України нерухомого майна, в тому числі частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 142,4 м. кв.

На виконання вказаного наказу Міністерства внутрішніх справ України прийнято наказ Національної поліції України від 15.05.2019 №470 «Про організацію виконання наказу Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2019 №134», а також складено акт приймання-передачі нерухомого майна від 02.07.2019.

Відповідно до п. 1 Наказу від 15.05.2019 №470 вирішено прийняти зі сфери управління Міністерства внутрішніх справ з балансу УМВС України в Закарпатській області до сфери управління Національної поліції на баланс Головного управління Національної поліції в Закарпатській області нерухоме майно з додатком 1 та для цього утворити комісію з питань приймання-передачі.

Згідно п. 3 Додатку 1 до Наказу Національної поліції України від 15 вересня 2019 №470 визначено будинок за адресою АДРЕСА_1 (дата ведення в експлуатацію 1994 рік, інвентарний номер 10310101, реєстраційний номер 16958548, площа 142,4 м.кв., правовстановлюючі документи: Свідоцтво про право власності на нерухоме майно САС № 154733 від 28 лютого 2011 року, первісна (залишкова) вартість 187954,20 грн., залишкова вартість 0 грн.). Згідно п. 2 Акту приймання-передачі від 02 липня 2019 комісією запропоновано передати будівлю, розміщену за адресою АДРЕСА_1 , яка належить до сфери управління Міністерства внутрішніх справ до сфери управління Національної поліції з балансу УМВС України в Закарпатській області в оперативне управління (на баланс) Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

На підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно САС №154722 від 28 листопада 2011 року, виданого Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, Акту приймання-передачі від 02 липня 2019, наказу Національної поліції України від 15 травня 2019 №470, державним реєстратором Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області Сікою Людмилою Анатоліївною було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05 лютого 2020 (індексний номер 50973042) про державну реєстрацію речового права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, а саме права власності (державна, спільна часткова) у розмірі 35/100 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за Національною поліцією України.

На підставі вказаного рішення державного реєстратора Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області здійснено державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, а саме права власності (державна, спільна часткова) у розмірі 35/100 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за Національною поліцією України.

Водночас, на підставі Наказу Національної поліції України від 15 травня 2019 року №470 державним реєстратором Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області Сікою Людмилою Анатоліївною було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10 лютого 2020 (індексний номер 51056290) про державну реєстрацію іншого речового права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право 35412673), а саме право оперативного управління на частину житлового будинку площею 142,4 м.кв. за Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області. На підставі вказаного рішення державного реєстратора Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області здійснено державну реєстрацію права оперативного управління у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на частину житлового будинку площею 142,4 м.кв. за Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області (номер запису про інше речове право 35412673).

Вказане випливає із актуальних на момент розгляду справи відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме із наданих учасниками справи (як позивачем так і відповідачем Національною поліцією України) інформаційних довідок із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим, із відомостей, повідомлених Фондом державного майна України у листі від 14 травня 2015 №10-15-8997 «Щодо відомостей про майно за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 » вбачається, що в Єдиному реєстрі об`єктів державної власності обліковується нерухоме державне майно («гуртожиток УМВС України в Закарпатській області») загальною площею 142,4 кв.м. (35% від загальної площі приміщень 406,9 кв.м.) за місцезнаходженням АДРЕСА_1 , яке перебуває на балансі Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (код за ; суб`єкт управління: Міністерство внутрішніх справ України).

Згідно ч. 1 ст. 325 Цивільного кодексу України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи.

Відповідно до ст. 326 ЦК України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

За змістом ч. 1 та 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Із наведених положень ЦК України випливає, що реалізація ряду прав та обов`язків щодо об`єкту права спільної часткової власності нерозривно пов`язана із необхідністю взаємодії (взаємоузгодження дій) між співвласниками такого майна. Суд зауважує, що зміст, обсяг та характер права спільної часткової власності обумовлює об`єктивний інтерес кожного із співвласників вступати у правовідносини щодо об`єкту спільної власності із належним співвласником майна, а також унеможливити іншим співвласником використання об`єкту не за цільовим призначенням (у даному випадку як гуртожитка).

Даний позов обґрунтований тією обставиною, що право державної власності на об`єкт нерухомості, а саме 35/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , було незаконно перереєстровано від Верховної Ради України на Національну поліцію України. Позивачі, обґрунтовуючи незаконність вказаного, виходять із порушення свого цивільного інтересу на те, щоб об`єкт спільної часткової власності перебував у спільній частковій власності належних співвласників, а саме позивачів (яким належить 65/100 частки об`єкту) та іншого співвласника Верховної Ради України, якій належить 35/100 частки спільного об`єкту. Вказане гарантуватиме можливість належної реалізації позивачами права спільної часткової власності, передбачених ст. 358, 364, 365, 367 ЦК України.

За такого, позовна заява спрямована на захист цивільного інтересу позивачів, як власників спільного майна, на відновлення належного співвласника іншої частини спільного майна, а саме Верховної Ради України. Вказане обґрунтовано позивачами тим, що рішень щодо передання 35/100 частини житлового будинку до Національної поліції України Верховною Радою України не приймалося, однак саме остання набула право державної власності на 35/100 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , згідно Свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 28 листопада 2011 року, виданого Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради та про що було внесено відомості до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Крім того, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , є житловим та не може набувати статусу гуртожитка без надання згоди на це іншого співвласника.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

З огляду на вказане, обґрунтованим є захист вищезазначеного цивільного інтересу позивачів на належного співвласника об`єкту спільної часткової власності та неможливість віднесення такого об`єкту до гуртожитку без згоди на це усіх співвласників такого об`єкту нерухомого майна.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Фонду державного майна України виключити із Єдиного реєстру об`єктів державної власності відомості щодо обліку нерухомого державного майна «Гуртожиток УМВС України в Закарпатській області» загальною площею 142,4 кв.м. за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 , суд зазначає, що то така вимога є обґрунтованою, так як із матеріалів справи вбачається, що жодного рішення співвласників про можливість використання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , як гуртожитку не приймалось, як і не приймалось рішень про виділ вказаного майна у натурі чи порядку використання такого майна як гуртожитку одним із співвласників.

Вказане обумовлює неможливість використання такого майна як гуртожиток до прийняття відповідного рішення усіма співвласниками об`єкту нерухомого майна про порядок використання майна саме як гуртожитка.

Крім цього, судом встановлено, що право державної власності на 35/100 частини будинку по АДРЕСА_1 , було оформлено рішенням Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 26 серпня 2010 №270, Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно САС №154722 від 28 листопада 2011 року, виданого Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради та здійснено державну реєстрацію прав у реєстрі прав власності відповідно до якого внесено відомості про право державної власності на нерухоме майно в особі Верховної Ради України.

Суд звертає увагу, що у вказаних правовстановлюючих актах суб`єктом, уповноваженим здійснювати права державної власності на частину зазначеного нерухомого майна, зазначено саме Верховну Раду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про власність» суб`єктом права загальнодержавної (республіканської) власності є держава в особі Верховної Ради України. Однак вказаний закон втратив чинність 20.06.2007 у зв`язку із набуттям чинності Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Цивільного кодексу України».

Тобто, на момент прийняття рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 26 серпня 2010 №270, видачі Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради Свідоцтва про право власності на нерухоме майно САС № 154722 від 28 листопада 2011 року та здійснення державної реєстрації прав у реєстрі прав власності на означений об`єкт нерухомості, діяли положення ст. 326 ЦК України, відповідно до якої від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади, а управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами.

Поряд з цим, суд зауважує, що серед суб`єктів управління державним майном відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» визначено поміж інших органів державної влади й Верховну Раду України.

Вказані рішення органу місцевого самоврядування про видачу правовстановлюючих документів, самі правовстановлюючі документи та державна реєстрація права власності не були визнані недійсними, а також не є скасованими. Більше того, у матеріалах справи наявне постанова Апеляційного суду Закарпатської області від 18 грудня 2017 року у справі №308/14343/15-ц, залишену без змін постановою Верховного Суду від 05 червня 2020, відповідно до якої позивачам відмовлено у позові про визнання недійсним рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 26 серпня 2010 №270, Свідоцтва про право власності на нерухоме майно САС № 154722 від 28 листопада 2011 року, виданого Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради та державної реєстрації прав у реєстрі прав власності.

Водночас, предметом спору у цій справі не є вимога щодо визнання недійсними рішення про видачу правовстановлюючого документу на 35/100 частини будинку по АДРЕСА_1 , а також правовстановлюючого документу, з огляду на що суд бере до уваги відомості про суб`єкта управління вказаним майном, керуючись відомостями, зазначеними у вказаному акті та документах.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача Національної поліції України про те, що згідно рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 26 серпня 2010 №270, Свідоцтва про право власності на нерухоме майно САС № 154722 від 28 листопада 2011 року, виданого Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради та витягу про Державну реєстрацію прав №29188461 від 02 березня 2011 року з Реєстру прав власності визначено іншого суб`єкта управління майном, аніж Верховна Рада України. Зі змісту вказаних актів та документів випливає, що право державної власності зареєстровано за органом державної влади, а саме «…в особі Верховної Ради України». Вказівка на балансоутримувача УМВС України в Закарпатській області жодним чином не змінює вищевстановленого.

Даючи оцінку вказаним доказам суд зауважує, що позбавлений можливості визначати правильність прийняття рішень щодо визначення у таких актах та документах суб`єктом управління державним майном саме Верховну Раду України, тому що це виходить за предмет доказування у даній справі з огляду на предмет позову.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що згідно рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 26 серпня 2010 №270, Свідоцтва про право власності на нерухоме майно САС №154722 від 28 листопада 2011 року, виданого Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради та витягу про Державну реєстрацію прав №29188461 від 02 березня 2011 року з Реєстру прав власності від імені та в інтересах держави Україна право власності на 35/100 частини будинку за адресою АДРЕСА_1 , здійснює саме Верховна Рада України, а не Міністерство внутрішніх справ України.

Суд зауважує, що у вищевказаному рішенні органу місцевого самоврядування, правовстановлюючому документі не було визначено такого суб`єкту управління вказаним майном, як Міністерство внутрішніх справ України.

Через вказане рішення Міністерства внутрішніх справ України, оформленого наказом від 12 березня 2019 №134 «Про передачу нерухомого майна в Закарпатській області зі сфери управління Міністерства внутрішніх справ України до сфери управління Національної поліції України» та наказ Національної поліції України від 15.05.2019 №470 «Про організацію виконання наказу Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2019 №134» були прийняті без достатньої на те правової підстави та не могли бути підставами для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за Національною поліцією України.

Вказане випливало із рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 26 серпня 2010 №270, Свідоцтва про право власності на нерухоме майно САС №154722 від 28 листопада 2011 року, виданого Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради та витягу про Державну реєстрацію прав №29188461 від 02 березня 2011 року з Реєстру прав власності, тобто з тих документів, які були подані державному реєстратору Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області Сіці Людмилі Анатоліївні та стали підставою для державної реєстрації речового права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, а саме права власності (державна, спільна часткова) у розмірі 35/100 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за Національною поліцією України та якою у зв`язку з цим було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05 лютого 2020 (індексний номер 50973042).

Тому, вказане рішення державного реєстратора Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області Сіки Людмили Анатоліївни є незаконним, що обумовлює скасування такого рішення та скасування проведеної нею державної реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, а саме права власності (державна, спільна часткова) у розмірі 35/100 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за Національною поліцією України.

З цих же підстав суд вважає обґрунтованими вимоги позивачів про скасування рішення державного реєстратора Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області Сіки Людмили Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.02.2020 (індексний номер 51056290) про державну реєстрацію іншого речового права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право 35412673), а саме право оперативного управління на частину житлового будинку площею 142,4 м.кв. за Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області, скасування державної реєстрації права оперативного управління у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на частину житлового будинку площею 142,4 м.кв. за Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області (номер запису про інше речове право 35412673).

Щодо вимог позивачів про припинення права власності Національної поліції України на об`єкт нерухомого майн а за реєстраційним номером 000, а саме право власності (державна, спільна часткова) у розмірі 35/100 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та припинення права оперативного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на частину житлового будинку площею 142,4 м.кв. за адресою АДРЕСА_1 суд зазначає наступне.

Позивач, обґрунтовуючи необхідність припинення права власності Національної поліції України на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, а саме право власності (державна, спільна часткова) у розмірі 35/100 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та припинення права оперативного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на частину житлового будинку площею 142,4 м.кв. за вказаною адресою, посилається на Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, де статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» було викладено у новій редакції. Зокрема, за вказаною позивачем редакцією ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (чинної з 16.01.2020) було визначено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Однак, до частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» були внесені зміни згідно із Законом № 2255-IX від 12.05.2022, а у подальшому стаття 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» була викладена в редакції Закону № 3103-IX від 03.05.2023, який набрав чинності 22.07.2023.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції чинній на момент винесення рішення у даній справі відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону.

Тобто, конструкція норми ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у чинній редакції передбачає, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення та скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни речових прав відповідні права повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав речових прав, що здійснюється державним реєстратором.

Таким чином, на даний час нормами спеціального права не передбачається необхідність одночасного припинення речових прав судовим рішенням у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення та скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав так як державним реєстратором повертаються речові права у стан, що існував до відповідної державної реєстрації й для цього є достатнім судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав чи судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав чи судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

З огляду на вказане, вимога позивачів про припинення права власності Національної поліції України на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, а саме право власності (державна, спільна часткова) у розмірі 35/100 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та припинення права оперативного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на частину житлового будинку площею 142,4 м.кв. за вищевказаною адресою, на момент винесення рішення у даній справі є неефективною, а тому у задоволенні такої слід відмовити.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачами доведено обґрунтованість частини заявлених ними вимог, відповідачами не надано належних доказів на підтвердження своїх тверджень, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до частково задоволення.

Керуючись, ст. ст. 10, 12, 77-82, 89, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Змінену позовну заяву задовольнити частково.

Зобов`язати Фонд державного майна України виключити із Єдиного реєстру об`єктів державної власності відомості щодо обліку нерухомого державного майна «Гуртожиток УМВС України в Закарпатській області» загальною площею 142,4 кв.м. за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 .

Скасувати рішення державного реєстратора Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області Сіки Людмили Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.02.2020 (індексний номер 50973042) про державну реєстрацію речового права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, а саме права власності (державна, спільна часткова) у розмірі 35/100 на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , за Національною поліцією України.

Скасувати державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 000, а саме права власності (державна, спільна часткова) у розмірі 35/100 на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , за Національною поліцією України.

Скасувати рішення державного реєстратора Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області Сіки Людмили Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.02.2020 (індексний номер 51056290) про державну реєстрацію іншого речового права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право 35412673), а саме право оперативного управління на частину житлового будинку площею 142,4 м.кв. за Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області.

Скасувати державну реєстрацію права оперативного управління у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на частину житлового будинку площею 142,4 м.кв. за Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області (номер запису про інше речове право 35412673).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено 27.11.2023.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Т.Р. Деметрадзе