Справа №345/6000/23
Провадження № 2-о/345/172/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2023 р. м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Якиміва Р.В.

за участю секретаря судового засідання Гладенької Л.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі судових засідань м. Калуш цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції заявника та заінтересованих осіб:

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання із його батьком ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 після смерті якого відкрилась спадщина на майно. За життя спадкодавець скла заповіт, яким заповів все належне йому майно ОСОБА_1 - заявнику по справі. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, заявник звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори. Проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини, йому рекомендовано звернутися до суду за поновленням додаткового строку, або встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місце проживання заявника зареєстроване окремо від батька, однак він постійно проживав з ним та вів спільне господарство. Встановлення факту постійного проживання має юридичне значення, оскільки надасть змогу реалізувати його право на оформлення спадщини після смерті батька у встановленому законом порядку.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, у своїй письмові заяві просить справу розглядати у його відсутності, заяву задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, у своїй письмові заяві просить справу розглядати у її відсутності, щодо задоволення заяви не заперечує.

Заяви та клопотання заявника та заінтересованих осіб, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 17.11.2023 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами окремого провадження з викликом заявника та заінтересованої особи.

27.11.2023 року від заявника до суду поступила заява, в якій він просить справу розглядати у його відсутності, заяву задовольнити.

28.11 2023 року від заінтересованої особи до суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати у її відсутності, щодо задоволення заяви не заперечує. Підтверджує той факт, що заявник постійно проживав із батьком ОСОБА_3 .

Фактичні обставини, встановлені судом:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується світлокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 28.12.2015 року виконкомом Луківської сільської ради Калуського району Івано-Франківській області №21 (а.с.7).

Як вбачається з матеріалів справи, повідомленням приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу від 16.10.2023 року відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із пропущенням строку прийняття спадщини (а.с.6).

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 залишив заповіт, згідно якого заповів усе своє майно, що буде йому належати на день смерті, де б воно не знаходилось із чого б не складалось, а також все те, на що за законом буде мати право заповів заявнику ОСОБА_1 . Заповіт посвідчений 15.10.2012 р. (а.с.8).

Згідно фотокопії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 30.11.1962 р. ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у графі батько зазначений ОСОБА_3 (а.с.9).

Про факт того, що ОСОБА_3 проживав разом з сином ОСОБА_1 свідчать такі документи:

- акт обстеження місця проживання від 03.11.2023 №354 виданий Войнилівською селищною радою про те, що ОСОБА_1 дійсно проживав разом з батьком ОСОБА_3 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 по АДРЕСА_1 і вели спільне господарство (а.с.15).

- довідка від 03.11.2023 №554 видана Войнилівською селищною радою про те, що ОСОБА_1 дійсно проживає без реєстрації по АДРЕСА_1 (а.с.16).

Встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини заявника разом з його померлим батьком має для нього юридичне значення, оскільки він зможе реалізувати своє право на прийняття та оформлення спадщини за законом після його смерті.

Оцінка суду:

суд, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, надані заявником на обґрунтування заяви, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги відсутність заперечень зі сторін заінтересованої особи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник.

Для заявника встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати йому право на прийняття спадщини, як спадкоємця у встановленому законом порядку.

Тобто, фактично метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця, зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника ОСОБА_3 , який на випадок своєї смерті склав заповіт та заповів своє майно сину ОСОБА_1 . Після смерті заявник мав намір успадкувати майно, та звертався до нотаріуса із відповідною заявою, однак йому нотаріус відмовив, з причини пропуску строку прийняття спадщини. Заявник зареєстрований за іншим місцем проживання, про те постійно проживав із спадкодавцем та вів спільне господарство.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1220 та ч.1 ст. 1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Із роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Як визначено в до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Однак в даному випадку для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Як визначено в п.23. Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини, тобто, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положень ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Таким чином, встановлення факту проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем породжує для заявника юридичні наслідки, він зможе оформити свої спадкові права. Крім того, встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про право та чинним законодавством не передбачено порядок іншого (позасудового) його встановлення.

Відповідно до ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті, показаннями свідків оглянути речові докази.

Як вбачається з наданих суду документів, на час відкриття спадщини ОСОБА_3 та ОСОБА_1 постійно проживали разом. Таким чином, в ході судового розгляду факт, що має юридичне значення, а саме той факт що заявник, як того вимагає положення ч. 3 ст.1268 ЦК України, проживав постійно зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини.

З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її права на спадкування, зважаючи на те, що заявник немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога його законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

Встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини надасть змогу першому реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті останнього у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст.ст. 15, 29, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1258, 1261, 1268, 1270, ЦК України, ст.ст. 2, 13, 76-81, 229, 293, 294, 315, 318 ЦПК України, ст.ст. 2, 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 № 1382-IV, пп. 4.10 п. 4 глава 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 та керуючись ст.ст.258, 259, 263-265, 268, 273, 319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на час відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя