Справа № 463/6147/23
Провадження № 2/463/1504/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Гирич С. В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

представник позивача звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у розмірі 100 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що вироком Личаківського районного суду м.Львова від 14 червня 2022 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення. передбаченого ч.1 ст.289 КК України та обрано покарання останньому у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки з відбуттям покарання у кримінально-виконавчі установі. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року в справі № 463/14166/21 вирішено: апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката Пономаренка Віктора Петровича на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 14 червня 2022 року - залишити без задоволення. Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 14 червня 2022 року щодо ОСОБА_3 - залишити без змін. У кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України Позивач - ОСОБА_1 була залучена як потерпіла, однак із цивільним позовом про відшкодування моральної шкоди в рамках кримінального провадження не зверталась, оскільки під час розгляду обвинувального акта відносно ОСОБА_3 в суді першої інстанції ОСОБА_3 неодноразово наголошував, що відшкодує завдану моральну та матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_1 до винесення судом першої інстанції вироку. Для відшкодування завданої моральної та матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_1 засудженим ОСОБА_3 судом першої інстанції неодноразово відкладались судові засідання. Проте марно, засуджений ОСОБА_3 не мав жодного наміру відшкодувати потерпілій ОСОБА_1 завдану моральну та матеріальну шкоду. проте хотів використати це як пом?якшуючу обставину перед винесенням судом першої інстанції вироку.

Моральна шкода завдана Позивачу з боку Відповідача, внаслідок вчинення щодо такої особи злочину полягає у спричинених моральних стражданнях, які позначили негативні зміни у житті Позивача, зокрема в: щоденних думках та спогадах про подію злочину. систематичному страсі можливого повторення подій, негативних переживаннях та спогадах, потребі в униканні аналогічних обставин, насторозі, тривозі, емоційних реакціях при згадуванні, зниженому та нестійкому настрої, порушенні сну, неприємних сновидіннях, емоційній напрузі, регулярній нервозності, дратівливості, реакціях замикання, стресі, почуті образи, обурення, приниженої гідності, душевній порожнечі і регулярній потребі в підтримці та допомозі оточуючих.

Також позивач звертає увагу, що внаслідок незаконного заволодіння автомобілем Відповідачем, Позивач втратила можливість користуватись таким майном, що призвело до застосування останньою додаткових зусиль для задоволения власних потреб своєї сім?ї та нормалізації звичного способу життя, який їй був властивий до моменту вчинення злочину. Через завдання протиправними діями Позивача ушкоджень транспортному засобу, накладення арешт на автомобіль як речовий доказ у кримінальному провадженні знаходження документів та ключів від останнього в органі досудового розслідування Позивач була позбавлена змоги на початку повномасштабного військового вторгнення рф в Україну, терміново виїхати разом з дітьми на своєму автомобілі за кордон, взявши зі собою всі необхідні речі, у зв?язку з чим тривалий час зазнавала негативних емоцій страху, переживання, в результаті чого перебувала в стані психо-емоційного дискомфорту.

А тому позивачу спричинена моральна шкода, та яку остання оцінює в розмірі 100 000 гривень. У зв`язку із наведеним просить стягнути кошти з відповідача.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, надано відповідачу строк на подання відзиву.

Відповідач на адресу суду направив відзив, у якому зазначив, що всупереч статті 81 ЦПК України, згідно вимог якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, позивач не наводить жодних доказів на підтвердження душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. А тому в задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 100 000,00 грн просить відмовити.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали викладені в позовній заяві вимоги.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач є потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000722 від 20 листопада 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 289 КК України.

Вироком Личаківського районного суду м.Львова від 14 червня 2022 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення. передбаченого ч.1 ст.289 КК України та обрано покарання останньому у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки з відбуттям покарання у кримінально-виконавчі установі.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_3 20 листопада 2021 року о 17 годині 00 хвилин, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом. під приводом купівлі автомобіля марки «Ford» молелі «Focus». прибув до прибудинкової території, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Після чого. ОСОБА_3 , мотивуючи необхідність перевірки свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу на предмет його підроблення та технічної справності автомобіля, отримав від потерпілої ОСОБА_1 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 та ключі від транспортного засобу марки «Ford» моделі «Focus», номерний знак іноземної реєстрації « НОМЕР_2 ». В подальшому, ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, із корисливих мотивів та переслідуючи ціль незаконного заволодіння транспортним засобом, попросив потерпілу надати додаткові документи на вказаний автомобіль та скориставшись тим, що потерпіла попрямувала до квартири, в якій проживає для пошуку таких документів, на вказаному автомобілі з місця події зник, тим самим незаконно заволодів автомобілем марки «Ford», моделі «Focus», номерний знак іноземної реєстрації « НОМЕР_2 », який належить потерпілій ОСОБА_1 , вартістю 26000 грн. В подальшому ОСОБА_3 був затриманий працівниками поліції по АДРЕСА_2 . Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст.289 КК України.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року в справі №463/14166/21 вирішено: апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката Пономаренка Віктора Петровича на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 14 червня 2022 року - залишити без задоволення. Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 14 червня 2022 року щодо ОСОБА_3 - залишити без змін.

Такий Вирок щодо ОСОБА_3 набув законної сили - 20 вересня 2022 року.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

На думку суду, внаслідок дій відповідача позивачу безумовно спричинено моральну шкоду, останній зазнав моральних страждань та вимушений був вживати заходів для відвернення негативних наслідків завданих збитків.

Водночас, відповідно до постанови ОП КЦС ВС від 05.12.2022 року в справі № 214/7462/20 суд зазначив, що: «Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду.

Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту.

Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості».

Суд погоджується з доводами позивача про те, що внаслідок незаконного заволодіння автомобілем Відповідачем, Позивач втратила можливість користуватись майном, що призвело до застосування останньою додаткових зусиль для задоволення власних потреб своєї сім?ї та нормалізації звичного способу життя, який їй був властивий до моменту вчинення злочину.

Крім того, відповідно до Постанови КЦС ВС від 27.01.2021 року у справі № 263/16183/18: «При визначенні розміру стягнення на відшкодування моральної шкоди судова колегія приймає до уваги розмір завданої моральної шкоди та її тривалість. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд першої інстанції з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що у відповідності до вимог статті 1167 ЦК України відповідач зобов`язаний відшкодувати моральну шкоду позивачу, враховуючи ступінь вини відповідача, характер та обсяг душевних страждань позивача, визначивши розмір грошової компенсації з урахуванням вимог розумності і справедливості, що узгоджується з характером моральних страждань позивача».

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України»: «Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29)».

Відтак, виходячи з засад розумності, справедливості і співмірності суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 25 000,00 гривень буде відповідати характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Окрім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, які складаються з 1 073,60 гривень судового збору, оскільки позивач від сплати такого звільнений на підставі пункту шостого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263, 264-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позовну заяву задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 25 000,00 грн (двадцять п`ять тисяч гривень).

В решті в задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1 073.60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 29 листопада 2023 року.

Суддя: Гирич С. В.