Номер провадження: 22-ц/813/5453/23
Справа № 492/825/22
Головуючий у першій інстанції Гусєва Н.Д.
Доповідач Ігнатенко П. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судової колегії:

головуючого (суддя-доповідач): Ігнатенко П.Я.,

суддів: Орловської Н.В.,

Пузанової Л.В.,

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Афанасьєва Анатолія Олександровича, який діє від імені ОСОБА_1 на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 28 лютого 2023 року під головуванням судді Гусєвої Н.Д. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що з 15 серпня 1995 року перебуває у шлюбі з відповідачкою. Неповнолітніх дітей не мають. Тривалий час не ведуть спільне господарство і не пов`язані спільним побутом. Фактично сторони давно припинили бути подружжям. Збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам сторін. В порядку ст. 106 СК України відповідачка розірвати шлюб не бажає. В зв`язку з викладеним, просить розірвати шлюб.

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 28 лютого 202 року позов задоволено.

Вирішено: шлюб, зареєстрований 15 серпня 1995 року Виконавчим комітетом Теплицької сільської ради Арцизького району Одеської області, актовий запис № 16, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвати.

Після припинення шлюбу залишити за ОСОБА_1 прізвище « ОСОБА_3 ».

Не погоджуючись із рішенням суду, адвокат Афанасьєв Анатолій Олександрович, який діє від імені ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Скаржник зазначає, що судом взяті до уваги докази, поданіз порушенням вимог закону. Так, 22.11.2022 року, несвоєчасно, до суду подана довідка №415 від 07.11.2022 року про проживання позивача із ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 і довідка №33 від 12.01.2023 року видана сільською радою на підставі акту опитування свідків, на яку суд посилається, як на належний доказ. Звертає увагу суду на те, що розгляд справи відбувся без заслуховування сторін. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції незаконно відмовив у зупиненні провадження по справі в порядку ст.. 251 ЦПК України, в зв`язку з перебуванням позивача у складі Збройних Сил України.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В ході апеляційного розгляду адвокат Афанасьєв А.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просить її задовольнити. Пояснив, що суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин справи, не встановив дійсні відносини між сторонами, та, взявши до уваги неналежні і недопустимі докази, задовольнив позов. При цьому , пояснив, що позивач перебуває у лавах Збройних Сил України, що є безумовною підставою для зупинення провадження у справі, незалежно від того, хто подає таке клопотання, позивач чи відповідач. Просить апеляційну скаргу задовольнити.

Адвокат Защук В.В. ,яка діє в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала, просить її залишити без задоволення та пояснила, що сторони багато років не проживають разом, не ведуть спільне господарство, спільних дітей не мають. Позивач вже вісім років живе з іншою жінкою ОСОБА_5 , яку вважає своєю дружиною та має намір зареєструвати відносини. Подавши позов про розірвання шлюбу, позивач сподівався на швидкий розгляд справи без будь-яких зауважень від відповідачки, оскільки реєстрація шлюбу між ними носить формальний характер, неповнолітніх дітей вони не мають. Однак, після того, як відповідачка почала заперечувати проти розірвання шлюбу, просити строк для примирення, відповідач почав збирати докази, які б підтверджували обставини, зазначені в позові. Так з`явились довідки про місце проживання позивача та склад його сім`ї. Однак, суд тільки послався на ці довідки, не поклавши їх в основу рішення про розірвання шлюбу. Вважає доводи скаржника такими, що позбавлені правового обґрунтування. Звертає увагу апеляційного суду на те, що позивач, хоч і перебуває у лавах ЗСУ, однак це не перешкоджає розгляду справи і його інтереси представляє адвокат. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і бажає укласти шлюб з іншою жінкою, з якою багато років живе разом, виховує її дитину. При цьому за два місяці строку на примирення, який надавався судом першої інстанції, відповідачка не вчинила жодних дій, направлених на встановлення контакту та примирення. Це вказує на те, що шлюб зберегти неможливо. Вважає оскаржене рішення є законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходи з того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу та примирення неможливе, тому дійшов висновку, що позов про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем підлягає задоволенню.

Вказані обставини та висновки суду першої інстанції підтверджуються матеріалами справи та відповідають вимогам закону, зазначеному в тексті оскаржуваного рішення.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Зі свідоцтва про шлюб вбачається, що 15 серпня 1995 року виконавчим комітетом Теплицької сільської ради Арцизького району Одеської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що було зроблено відповідний актовий запис за № 16 (а.с. 7). Сторони не мають неповнолітніх дітей, що ними не оспорюється.

Враховуючи, що позивач категорично заперечує проти примирення з відповідачкою та ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), зважаючи на незмінну позицію позивача про те, що шлюб між сторонами носить формальний характер, він створив нову сім`ю, має бажання укласти шлюб з ОСОБА_5 , розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З наданих позивачем заяв, клопотань, наданих представниками сторін пояснень по суті справи колегія суддів вбачає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Доказів на спростування вказаних обставин відповідачем не надано. Судом першої інстанції надано для примирення сторін строк два місяці, в результаті чого сторони примирення не досягли. Заперечення сторони відповідача проти розірвання шлюбу не містять посилань на можливість збереження сім`ї. Судом не встановлено наявність між сторонами відносин притаманних подружжю.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд неповно з`ясував обставини справи, колегія суддів відхиляє, зважаючи на те, що судом першої інстанції вірно встановлено припинення між сторонами шлюбних відносин та неможливість збереження шлюбу з огляду на його добровільність і недопустимість примушування до перебування у шлюбі.

Щодо посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що суд мав зупинити провадження у справі, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним.

У справі Баллет проти Франції ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Зупинення провадження відбувається у разі об`єктивної неможливості або утруднення розгляду справи в зв`язку з обставинами, передбаченими законом, зокрема, ст. 251 ЦПК України, з метою надання рівних можливостей всім учасникам справи реалізувати свої процесуальні права та виконати обов`язки. Разом з тим, в даній справі позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, наполягав на розгляді справи, просив розглядати справу без його участі, оскільки він саме зараз має намір розірвати шлюб з ОСОБА_1 та укласти шлюб в іншою особою, з якою створив нову сім`ю. Інтереси позивача у справі представляє адвокат, чиї повноваження не обмежені. За таких обставин, суд першої інстанції, керуючись загальними засадами судочинства, не допускаючи надмірного формалізму, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідачки про зупинення провадження у справі в зв`язку з перебуванням позивача у лавах ЗСУ.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20 (провадження № 61-15126св21), зроблено висновок, що надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Афанасьєва Анатолія Олександровича, який діє від імені ОСОБА_1 ,- залишити без задоволення.

Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 28 лютого 2023 року,- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 02.06.2023 року.

Головуючий-суддя П.Я.Ігнатенко

Судді: Н.В.Орловська

Л.В.Пузанова