КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/3733/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6809/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Коцюрби О.П., Білич І.М.,

за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 07 грудня 2022 року про забезпечення позовуу складі судді Висоцької Г.В.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петренко Олена Анатоліївна про визнання договору дарування недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2022 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом у якому просила визнати недійсним договір дарування будинку та земельної ділянки АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Петренко О.Ю. за № 455, виданого 11.08.2021; повернути у власність ОСОБА_4 вказаний житловий будинок та земельну ділянку визнавши за ним право власності на цей будинок. Вирішити питання судових витрат.

Разом з позовом було подано заяву про його забезпечення, яку ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 07 грудня 2022 року задоволено. Накладено арешт на житловий будинок з дворовими побудовами, загальною площею 418,3 кв. м в АДРЕСА_1 , та земельні ділянки, на яких він розташований відповідно до даних реєстру речових прав на нерухоме майно - кадастровий номер :05:033:0080, площею 0, 2059 га, право власності на який у неї виникло на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 59776844 від 11.08.2021, виданого приватним нотаріусом КМНО Петренко О.А.

Заборонено ОСОБА_1 як власнику житлового будинку з дворовими побудовами, загальною площею 418,3 кв. м в АДРЕСА_1 , самостійно, або через уповноважених ним осіб вчинити будь-які дії щодо укладення правочинів по відчуженню чи обтяженню майна або реєстрації переходу права власності на об`єкт нерухомого майна - житлового будинку з дворовими побудовами, реєстраційний номер 31 загальною площею 418,3 кв. м в АДРЕСА_1 , та земельної ділянки під забудовою відповідно до даних реєстру речових прав на нерухоме майно - кадастровий номер :05:033:0080, площею 0, 2059 га, право власності на який у неї виникло на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 59776844 від 11.08.2021, виданого приватним нотаріусом КМНО Петренко О.А.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить оскаржувану ухвалу скасувати та відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що під час подання позовної заяви про визнання недійсним договору дарування, нібито, через факт ухилення від виконання зобов`язання в майбутньому та подання заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 знала про факт того, ОСОБА_3 є власником будинку, на який накладено арешт саме з метою забезпечення виконання його зобов`язання перед ОСОБА_2 і на сьогоднішній день не існує жодного доказу, що ОСОБА_3 не виконав би зобов`язання у разі відкриття виконавчого провадження.

Вказано, що накладення арешту на майно грубим чином порушує права скаржника як власника та завдає складнощів у повному обсязі розпоряджатися своїм майном.

Зазначає, що їй не було відомо про існування будь-яких спорів ОСОБА_3 з позивачкою.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить законну та обґрунтовану ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів вислухавши пояснення адвоката Головченко І.О. в інтересах ОСОБА_1 та адвоката Ткаченко Ю.О. в інтересах ОСОБА_3 які просили апеляційну скаргу задовольнити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну такою, що не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 районний суд виходив з підстав її обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 Конвенції, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (рішення ЄСПЛ «Beles and others v. The Czech Republic», 12/11/2002, § 49).

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У відповідності до п. 2 ч. 1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2019 року у справі № 824/239/2018).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 308/3824/16-ц.

Також у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 569/2011/18 зазначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом спірних правовідносин є визнання недійсним договору дарування будинку АДРЕСА_1 , який є єдиним наявним необтяженим майном ОСОБА_3 станом на день стягнення боргу за договором позики грошових коштів від 26 жовтня 2016 року в сумі 2 667 221 грн, яку стягнуто з останнього на користь позивачки рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 30 серпня 2021 року. Вказане рішення залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 07 лютого 2022 року.

Спірний будинок ОСОБА_3 було подаровано своїй дружині ОСОБА_1 .

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивачка просить накласти арешт на спірне майно та заборонити вчиняти певні дії.

Очевидно, що в разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно та забороною вчиняти певні дії є ризики, оскільки існує спір щодо майна, право власності на яке має відповідачка і невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача.

У випадку невжиття заходів забезпечення позову та за умови ухвалення судового рішення на користь позивача виконати таке рішення буде складно або взагалі неможливо, адже під час розгляду справи по суті спірне майно може бути будь-яким способом відчужене третім особам або проведені певні зміни щодо його конфігурацій, що ставить під загрозу виконання майбутнього судового рішення, знову ж таки, у випадку задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є співмірними заявленим позовним вимогам, цілком відповідають характеру спірних правовідносин і ніяким чином не порушать прав учасників спору, а навпаки, зможуть забезпечити рівність таких прав.

Ужиття заходів забезпечення позову захистить права позивача у випадку задоволення його позовних вимог. Інтереси та права відповідачів таким забезпеченням не будуть порушені або обмежені, оскільки заходи забезпечення позову мають виключно тимчасовий характер і після вирішення спору по суті, вони будуть скасовані і у випадку ухвалення рішення не на користь позивача, відповідачі і надалі зможуть реалізувати свої права стосовно майна, яке на цей момент є спірним.

Стороною позивача належними та допустимими доказами доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання майбутнього судового рішення у випадку ухвалення на його користь.

Доводи апеляційної скарги щодо незгоди з ухвалою суду, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення про задоволення заяви, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 07 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 02 червня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: