_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3517/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2023 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі - Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Одеська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання розміру часток, суд -

ВСТАНОВИВ:

12.07.2023 року представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Кострич М.П. звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Одеська товарна біржа, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 24376 від 05.10.1998 року, а саме квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 63,4 кв.м, житловою площею 43,4 кв.м, укладений між ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 на підставі довіреності р.N 1-798 від 10.04.1998 року, посвідченої Сьомою одеською держнотконторою, зареєстрований на Одеській товарній біржі; визначити, що розмір часток у праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 24376 від 05.10.1998 року є рівними, тобто по частини за кожним.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2023 року справу за вказаним позовом було розподілено судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 28.07.2023 року провадження по справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст. 274-279 ЦПК України, у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін.

Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачам був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Учасники процесу сповіщені відповідно до вимог ст.ст.129,130,131 ЦПК України.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до судового засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, причини неявки суду невідомі.

Представник позивачів - адвокат Кострич М.П. до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, через канцелярію суду надав письмову заяву, якою позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та справу розглянути за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник третьої особи Одеської товарної біржи в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло за № НОМЕР_1 від 27.12.1996 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 ./ а.с. 10-11/.

05.10.1998 року між покупцями ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , як продавцями, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 24376, відповідно до якого ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_2 , придбали, а ОСОБА_4 та ОСОБА_3 продали квартиру АДРЕСА_1 ) /а.с 8-9/.

Зазначений договір був укладений на Одеській товарній біржі 05.10.1998 року та зареєстрований в «ОМБТІ та РОН» 21.10.1998 року під № 329 стр.37 кн.297 пр. /а.с. 9 зворот/.

Згідно відповіді відділу адресної довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 28.07.2023 року, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 07.08.1998 року за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.20/.

Згідно відповіді відділу адресної довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 28.07.2023 року, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований з 22.10.2003 року за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.19/.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня.

На підставі ч.4 ст.15 Закону України «Про товарну біржу», угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Сторони домовились відносно усіх істотних умов договору купівлі-продажу, про предмет договору і ціну та відбулося повне виконання договору як з боку покупців, які здійснили оплату, так і з боку продавців, які прийняли оплату та передали у володіння і користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , тобто виконали всі істотні умови договору купівлі-продажу.

З часу укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна відповідач звільнила квартиру, а позивачі зареєстрували договір в «ОМБТІ та РОН», здійснили реєстрацію місця проживання за вказаною адресою, сплачували та продовжують сплачувати комунальні послуги та інші витрати за квартиру.

Із позову вбачається, що власники квартири позбавлені можливості у повній мірі розпоряджатися своєю власністю, оскільки біржовий договір не посвідчено нотаріально.

Відповідно відповіді приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Токарської Т.В. № 163/01-16 від 08.11.2023 року, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вбачається, що наданий сторонами договір купівлі-продажу нерухомого майна № 24376 від 05.10.1998 року, укладений на Одеській товарній біржі, є недійсним, відповідно до законодавства чинного на той час, тому рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання вказаного договору дійсним та визначення розміру часток у праві власності.

Правовідносини з приводу укладання договору купівлі-продажу у 1998 році повинні регулюватися відповідно до вимог ст.ст.47,227 ЦК України в редакції 1963 року, тобто договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

Відповідно до ст.47 ЦК України /ред.1963р./, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно ст.12 Закону України «Про власність», який діяв на час укладення договору, громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок укладення угод, не заборонених законом, тобто позивачі внаслідок купівлі-продажу квартири набули право власності на вказану квартиру.

Щодо визначення часток у праві власності, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 355 ЦК України зазначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Приписами ч. 2 ст. 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Оскільки домовленостей між ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 щодо розміру часток не було, обставин, які свідчать про необхідність відступу від принципу рівності часток при визначенні їх розміру, судом не встановлено, тобто кожному співвласнику у праві спільної сумісної власності на вищевказану квартиру належить 1/2 частина, виходячи із засад рівності часток, суд вважає, що розмір часток у спільній сумісній власності є рівним, тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 47, 227 ЦК України/в редакції 1963р./, ст.ст.12, 13, 19, 81, 89, 211, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 355, 370 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Одеська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання розміру часток - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 24376 від 05.10.1998 року, а саме квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на Одеській товарній біржі і зареєстрований в «ОМБТІ та РОН» 21.10.1998 року під № 329 стр.37 кн.297 пр.

Визначити розмір часток у праві спільної сумісної власності, визнав їх рівними, тобто по 1/2 частині за кожним співвласником - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в квартирі АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05.10.1998 року, зареєстрованого Одеською товарною біржею за № 24376.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 05.12.2023 року.

Суддя Гниличенко М. В.