Ухвала

30 травня 2023 року

м. Київ

справа № 464/3610/19

провадження № 61-7783ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 28 березня 2023 року у справі за позовом Військової прокуратури Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, концерну «Військторгсервіс» до ОСОБА_1 про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року заступник військового прокурора Західного регіону України звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та концерну «Військторгсервіс» до ОСОБА_1 , в якому просив витребувати нерухоме майно - нежитлове приміщення, загальною площею 65,1 кв. м, реєстраційний номер: 19589444, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави Україна в особі Міністерства оборони України в повне господарське відання концерну «Військторгсервіс».

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 30 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 28 березня 2023 року рішення Сихівського районного суду міста Львова від 30 листопада 2020 року скасовано. Ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Витребувано нежитлове приміщення, загальною площею 65,1 кв. м, реєстраційний номер: 19589444, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави Україна в особі Міністерства оборони України в повне господарське відання концерну «Військторгсервіс».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

24 травня 2023 року через підсистему «Електронний суд»представник ОСОБА_1 - адвокат Мицик О. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 28 березня 2023 року, рішення Сихівського районного суду міста Львова від 30 листопада 2020 року залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 16 серпня 2019 року справу № 464/3610/19 визнано малозначною.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Мицик О. В., у касаційній скарзі зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики у подібних правовідносинах, оскаржене судове рішення не відповідає правовим позиціям Верховного Суду, зазначена справа має виняткове значення для відповідача, оскільки стосується витребування майна, яким відповідач добросовісно володіла понад 13 років, оскаржене судове рішення може призвести до порушення прав відповідача, суд першої інстанції відніс зазначену справу до категорії малозначних помилково, вартість нежитлового приміщення є значно вищою, згідно з звітом про оцінку нерухомого майна звітом від 11 травня 2023 року, ринкова вартість спірного об`єкта становить 1 304 627,44 грн.

Наведене обґрунтування того, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, зазначена справа має виняткове значення для відповідача не можна визнати належним. Посилання у касаційній скарзі на неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду та порушення норм процесуального права є виконанням вимог статей 389, 392 ЦПК України щодо оформлення касаційної скарги, і не свідчить, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, зазначена справа має виняткове значення для ОСОБА_1 .

Посилання на те, що суд першої інстанції відніс зазначену справу до категорії малозначних помилково, оскільки станом на день подання касаційної скарги вартість об`єкту є значно вищою (1 304 627,44 грн) є неприйнятним, зважаючи на те, що ціна позову у справі визначається станом на день подання позову, відповідач не надала доказів про те, що вартість спірного об`єкта перевищувала 250 прожиткових мінімумів доходів громадян на день подання позову. Саме посилання без належного обґрунтування не може бути підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 28 березня 2023 року у справі за позовом Військової прокуратури Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, концерну «Військторгсервіс» до ОСОБА_1 про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

І. О. Дундар