Єдиний унікальний номер: 448/1739/22
Провадження № 2/448/127/23
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

23.05.2023 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Керницькій Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Кубара Олександра Степанівна, про визнання права власності

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Конюшко Д.Б. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, відносився до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого був батько ОСОБА_3 ОСОБА_4 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а членами такого були: дружина голови двору ОСОБА_5 , дочка та син останніх: ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (відповідач).

Покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_4 . Стверджує, що відповідно до матеріалів спадкової справи №61/2016, заведеної у приватного нотаріуса Кубари О.С., спадкодавець ОСОБА_4 склав заповіт, яким все своє майно заповів дочці ОСОБА_7 , котра прийняла спадщину після смерті батька, - факт прийняття нею спадщини стверджується її спільним проживанням із спадкодавцем на час його смерті.

Вказав, що ОСОБА_8 через відсутність правовстановлюючих документів не змогла оформив право власності на дане спадкове майно, у зв`язку з чим звернулась до суду з відповідним позовом. Зазначив, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 07.12.2017р. у справі №448/1638/16-ц, позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено частково. Враховуючи те, що спірний житловий будинок належав колгоспному двору, та те, що після смерті спадкодавця ОСОБА_4 його право власності на 1/4 частку у майні вищевказаного колгоспного двору перейшло на загальних підставах в порядку спадкування до ОСОБА_7 , внаслідок чого остання, із врахуванням належної їй 1/4 частки у майні зазначеного колгоспного двору, стала власником 2/4 (або 1/2) частин спірного будинковолодіння, і беручи до уваги те, що інші частки даного двору належать ОСОБА_5 та ОСОБА_2 по 1/4 частині за кожним як членам колгоспного двору, суд визнав за останньою право власності на 2/4 частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Покликалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_5 . Зазначає, що із матеріалів спадкової справи №48/2018, заведеної у приватного нотаріуса Кубари О.С. слідує, що спадкодавець ОСОБА_5 за життя всім своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала, а спадщину після смерті останньої у встановленому законом порядку прийняли її діти: син ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_8 , факт прийняття ними спадщини стверджується їх спільним проживанням із спадкодавцем на час її смерті. Таким чином вважає, що 1/4 частку, котра належала спадкодавиці як члену колгоспного двору успадкували саме останні, тобто кожен по 1/8 частці (1/4:2).

Ствердив, що відповідач ОСОБА_2 не міг у позасудовому порядку в повній мірі оформити спадкові права, у зв`язку з чим звернувся до суду. Так, рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 02.05.2019р. у справі №448/2005/18 було встановлено вищевказані обставини, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково та визнано за останнім право власності на 3/8 частки у спірному будинковолодінні.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_3 (дружини позивача) та відповідно до матеріалів спадкової справи №38/2018, заведеної у приватного нотаріуса Кубари О.С., спадкодавиця за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. Покликається на те, що єдиним спадкоємцем за законом першої черги спадкування є чоловік померлої ОСОБА_1 (позивач), який у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, а інших спадкоємців першої черги спадкування за законом немає.

Покликається на те, що враховуючи те, що ОСОБА_8 спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5 прийняла, але не встигла оформити до своєї смерті, спадщину після смерті матері у розмірі половини спадкового майна (половину від 1/4 частки у спірному будинковолодінні, тобто 1/8), а тому позивач не може в позасудовому порядку оформити право власності на вказану частку у спірному майні.

З огляду на наведене, просить суд винести рішення, яким визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на 5/8 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 27.12.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження; залучено до участі у даній цивільній справі приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Кубару Олександру Степанівну в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь).

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 20.01.2023р. задоволено клопотання представника позивача про його участь в підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 13.03.2023 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду, встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься ордер про надання правової допомоги, згідно якого його інтереси представлятиме представник адвокат Конюшко Д.Б. Також в матеріалах справи міститься заява адвоката Конюшко Д.Б., в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги свого довірителя, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі.

Відповідач ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився без поважних причин, клопотань про відкладення або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Як вбачається із матеріалів справи виклик відповідача здійснювався у відповідності до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, - через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та останній вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи з часу опублікування оголошення про виклик. Крім того, останнього повідомляли про час і місце розгляду справи, шляхом надіслання судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою місця його проживання, яка поверталась із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відомості про будь-які інші адреси місця проживання чи перебування відповідача чи про його офіційну електронну адресу в матеріалах справи відсутні, заяв про зміну місця проживання чи перебування від відповідача не надходило. Тому на підставі статей 128, 131 ЦПК України суд приходить до висновку, що відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що проти позову не заперечує та просить розглядати справу у їх відсутності.

Третя особа приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Кубара О.С. в судове засідання не з`явилася, проте подала копії сторінок спадкових справ: спадкової справи №38/2018, заведеної після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; спадкової справи №61/2016, заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; спадкової справи №48/2018, заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; та просила розглядати справу у її відсутності.

Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Так, колгоспний двір, за положеннями Цивільного кодексу Української РСР, визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. За нормами ст.ст.120, 123 ЦК УРСР кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. У зв`язку з введенням у дію Закону України «Про власність» 15.04.1991 року така організаційно-правова форма як колгоспи, а відповідно, і колгоспний двір - були припинені.

Як роз`яснено у п. 6 постанови Пленум Верховного Суду "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.95 N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 Закону України "Про власність", застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 відносився до суспільної групи «колгоспний двір», а членами зазначеного двору, які станом на 15.04.1991року не втратили та зберегли право на частку в майні такого, були: ОСОБА_4 (голова двору), ІНФОРМАЦІЯ_4 ; його дружина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Даний факт встановлений рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 07.12.2017року у цивільній справі №448/1638/16-ц за позовом ОСОБА_7 до Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області, треті особи приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Кубара Олескандра Степанівна, Мостиська районна державна адміністрація Львівської області та ОСОБА_2 , про визнання права власності на майно колгоспного двору, яким за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , визнано право власності на 2/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначене судове рішення Мостиського районного суду Львівської області від 27.12.2018р. набрало законної сили та у відповідності до вимог ч.4 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України, таке має преюдиціальний характер при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, в тому числі при розгляді даної цивільної справи.

Зокрема, даним рішенням встановлено, що:

- спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , належав до «колгоспному двору», членами якого, які станом на 15.04.1991року не втратили та зберегли право на частку в майні такого, були: ОСОБА_4 (голова двору), ІНФОРМАЦІЯ_4 ; його дружина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

- виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963року, які діяли станом на 15.04.1991 року і регулювали власність колгоспного двору, зазначені особи мали в рівних частках право власності на майно колгоспного двору, тобто кожен на 1/4 частину вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами;

- після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його право на 1/4 частину вищевказаного житлового будинку перейшло в порядку спадкування за заповітом до дочки ОСОБА_10 (дружини позивача), у відповідності до вимог ст.1223, ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка з урахуванням своєї 1/4 частини у майні колгоспного двору, стала власником 2/4 частин такого. Дружина спадкодавця ОСОБА_5 відмовилася від прийняття обов`язкової частки у спадщини після смерті чоловіка на користь дочки ОСОБА_7 і на спадщину не претендує.

Отже, вказаним судовим рішенням встановлено членів колгоспного двору, які станом на 15.04.1991 року не втратили своє право на частку в майні колгоспного двору, коло спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та протягом встановленого законодавством строку не заявили про відмову від такої.

Підсумовуючи, суд вважає, що належне спадкодавцю ОСОБА_4 майно (спірне будинковолодіння) успадкувала саме дочка (дружина позивача) ОСОБА_9 .

Крім того, судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_5 .

Із матеріалів спадкової справи №48/2018, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Кубари О.С., відомо, що за життя спадкодавець ОСОБА_5 заповіту не складала. Спадкоємцями за законом першої черги спадкування на момент відкриття спадщини були діти померлої: син ОСОБА_2 (відповідач у справі) та дочка ОСОБА_7 , які у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України обоє вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявили про відмову від спадщини. Інших спадкоємців за законом першої черги спадкування після смерті ОСОБА_5 немає.

Вищевказані обставини встановлені рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 02.05.2019 року у цивільній справі №448/2005/18, що набрало законної сили, а тому такі обставини відповідно до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України не доказуються при розгляді даної справи.

Зазначеним рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 02.05.2019 року визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (відповідачем), право власності на 3/8 частки спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , зокрема 1/8 частки як спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5 та 1/4 частки яка належала йому члену колгоспного двору.

Вищевказаним судовим рішенням також було встановлено, що:

- спадкодавиця ОСОБА_5 за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом;

- ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (дружина позивача) є дітьми спадкодавиці ОСОБА_5 та у відповідності до вимог ст.1261 ЦК України - спадкоємцями першої черги спадкування за законом спадщини, що відкрилась внаслідок її смерті;

- у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, останні вважається такими, що прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 .

Отже, вказаним судовим рішенням встановлено коло спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 та які протягом встановленого законодавством строку не заявили про відмову від такої. Інших спадкоємців першої черги спадкування за законом, які б прийняли спадщину, встановлено не було.

Підсумовуючи, суд вважає, що належне спадкодавиці ОСОБА_5 майно, в тому числі право на її 1/4 частку у майні вищевказаного колгоспного двору (житлового будинку) перейшло в порядку спадкування за законом до дітей: сина ОСОБА_2 та дочки ОСОБА_7 в рівних частках, тобто по 1/8 кожному (1/4:2=1/8), в результаті чого дружина позивача ОСОБА_7 стала фактично власником 5/8 часток спірного будинковолодіння (1/4 частки, що належала їй як члену колгоспного двору, + по 1/4 частку, яку вона успадкували після смерті батька ОСОБА_4 , + 1/8 частки, яку вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_5 ).

ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_11 .

До складу даної спадщини входило право на 5/8 часток спірного будинковолодіння (1/4 частки, що належала їй як члену колгоспного двору, + по 1/4 частку, яку вона успадкували після смерті батька ОСОБА_4 , + 1/8 частки, яку вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_5 ).

Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавиця ОСОБА_9 за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом

Відповідно до копій сторінок спадкової справи №38/2018, заведеної після смерті ОСОБА_11 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , - ОСОБА_1 (позивач), як спадкоємець першої черги спадкування за законом, спадщину після смерті останньої (дружини) прийняв, - звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини (отже факт прийняття ним спадщини підтверджується поданою нотаріусу заявою про прийняття спадщини , а також спільним проживанням із спадкодавцем на час її смерті) та отримав Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно останньої. Спадщина, на яку видані свідоцтва, складається, зокрема, із: 2/4 частин спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , та ін.

Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, ОСОБА_1 не заявив про відмову від даної спадщини.

Інших спадкоємців першої черги спадкування за законом та які б прийняли спадщину, судом не встановлено.

Підсумовуючи вищевказане, суд вважає, що належне спадкодавиці ОСОБА_12 спадкове майно, в тому числі право на 5/8 частки спірного будинковолодіння успадкував саме ОСОБА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 став фактичним власником 5/8 часток спірного будинковолодіння, які він успадкував в порядку спадкування після смерті дружини ОСОБА_10 .

При цьому, приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Кубарою О.С. позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом лише 1/8 частку спадкового майна - спірного житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, така відмова була зумовлена відсутністю правовстановлюючих документів на дане майно, виданих на ім`я спадкодавиці ОСОБА_10 .

Так, позивачу ОСОБА_1 видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/4 частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , що також і підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що при розгляді справ про спадкування суди мають звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч.4 ст.49 Закону України «Про нотаріат», на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

В порушення даних вимог в позовній заяві позивачем не зазначені і не додані до неї докази, які підтверджують відмову нотаріуса в оформленні спадкових прав після смерті ОСОБА_10 саме на 5/8 часток, а навпаки видано свідоцтво про право на спадщину на 2/4 частки такого.

Так, реалізація права на звернення до суду із позовом про визнання права в порядку спадкування здійснюється після відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Так, до 01.01.2013р. державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору.

Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватися з 1 січня 2013 року.

З 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав майно та їх обтяжень». Згідно з вимогами, які визначені ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор з 01.01.2013 року, не посвідчує прав власності на об`єкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про права власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток майна колгоспного двору між його співвласниками.

Отже, через відсутність належних правовстановлюючих документів на 1/8 частку у спірному будинку з господарськими спорудами за АДРЕСА_1 та через належність такого до суспільної групи «колгоспний двір» право позивача на вказану частку не може бути вирішено в позасудовому порядку, у зв`язку з чим такий звернувся до суду із вказаним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ; копіям сторінок спадкових справ: спадкової справи №38/2018, заведеної після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; спадкової справи №61/2016, заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; спадкової справи №48/2018, заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копією звіту про оцінку майна станом на 28.10.2022р.; копією паспорта позивача; іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Враховуючи вищенаведені положення ЦК України про спадкування та встановлені судом обставини справи, зокрема те, що: спадщину після смерті спадкодавиці ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняв саме позивач, як спадкоємець першої черги спадкування за законом, (в тому числі 1/8 частку, яку ОСОБА_7 успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_5 , однак не встигла належним чином оформити своїх спадкових прав), та останній у встановлені законом строк та порядку не відмовився від спадщини, - суд вважає, що спадщина належить йому з часу відкриття такої; позивачу ОСОБА_1 видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/4 частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , що також підтверджується і витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Кубара Олександра Степанівна, про визнання права власності, слід задовольнити частково та визнати за останнім (позивачем ОСОБА_1 ) право власності лише на 1/8 частку спірного спадкового майна (житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Кубара Олександра Степанівна, про визнання права власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності на 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 01.06.2023р.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженець с.Боратичі Мостиського району Львівської області; житель та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідач Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області, , місцезнаходження: 81321, с.Шегині, вул.Дружби, 184, Яворівського району Львівської області.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець с.Хідновичі Мостиського району Львівської області; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Третя особа приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Кубара Олександра Степанівна, місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Будзиновського, 4, Львівської області.

Суддя Ю.В. Кічак