справа № 489/5888/23 провадження №2/489/2355/23
РІШЕННЯ

Іменем України

05 грудня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» (далі - ПАТ «СК «Саламандра»») про стягнення страхового відшкодування

встановив:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 107740,00 грн. мінімально гарантованого загального розміру страхового відшкодування пов`язаного зі смертю потерпілого, належного сину загиблого.

Як на підставу позовних вимог позивач зазначає, що 23.07.2022 приблизно о 14:50 годині в Миколаївській області, на автодорозі Н-11 із сполученням «Миколаїв - Дніпро» в районі села Воскресенське, відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в якій водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «Peugeot 107», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , допустив зіткнення із автомобілем «Daewoo Lanos», з державним номерним знаком НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Позивач є сином загиблого і у зв`язку зі смертю батька йому спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у понесених витратах на поховання, заподіяній моральній шкоді та втраті годувальника.

Станом на дату настання ДТП відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у ПАТ «СК «Саламандра»» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №205862622, який діяв на момент настання ДТП станом на 23.07.2022.

23.07.2022 за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000175 за статтею 286 КК України та розпочато досудове розслідування.

30.12.2022 прокурором Миколаївської обласної прокуратури винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000175 від 23.07.2022 у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , стосовно якого зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з його смертю.

На дату подачі позовної заяви у представника позивача були відсутні будь-які докази, які б підтверджували той факт, що позивачу спричинена шкода внаслідок непереборної сили або внаслідок умислу потерпілого. Підтвердженням того, що шкода не заподіяна внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого є той факт, що кримінальне провадження завершено за статтею 286 КК України, як дорожньо-транспортна пригода, і жодних підстав для перекваліфікації немає. Тому позивач має всі підстави для відновлення свого порушеного права і одержання грошової компенсації за спричинену йому шкоду, виплату якої має бути покладено на страховика.

Від представника відповідача ПАТ «СК «Саламандра»» 06.11.2023 до суду надійшло клопотання про визнання дій представника позивача з подання позову як зловживання процесуальними правами, оскільки представником подано завідомо безпідставний позов, за відсутності предмета спору та у спорі, який має очевидно штучний характер. Представник відповідача також просить залишити позов без розгляду на підставі статей 44, 257 ЦПК України, так як в провадженні суду знаходиться спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Представник позивача у запереченнях на клопотання відповідача, просить відмовити, оскільки справа, яка розглядалася Ленінським районним судом міста Миколаєва № 489/2662/23, в якій 09.11.2023 ухвалено рішення, не стосувалося позовних вимог про стягнення страхового відшкодування у зв`язку із смертю батька позивача.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 05.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд.

Правом на дання відзиву відповідач не скористався, свої доводи проти позову виклав в клопотанні від 06.11.2023.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 23.07.2022 приблизно о 14:50 годині в Миколаївській області, на автодорозі Н-11 із сполученням «Миколаїв - Дніпро» в районі села Воскресенське, відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в якій водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «Peugeot 107», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , допустив зіткнення із автомобілем «Daewoo Lanos», з державним номерним знаком НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

В ДТП також погибла дружина водія ОСОБА_4 - пасажир ОСОБА_5 , смерть якої підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 13.07.1982 вбачається, що батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ..

Згідно з копією постанови про закриття кримінального провадження від 30.12.2022 кримінальне провадження № 0000175, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.07.2022 закрито у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , стосовно якого зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з його смертю.

Транспортний засіб «Peugeot 107», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , станом на 23.07.2022 був забезпечений діючим полісом №205862622, страхова компанія - ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА».

Згідно з копією довідки про причину смерті №2773 від 26.07.2022 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина смерті - численні переломи кісток скелету з пошкодженнями внутрішніх органів, тупа поєднана травма тіла.

З копії довідки про причину смерті №2774 від 26.07.2022 вбачається, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина смерті - тупа поєднана травма тіла з переломами кісток скелета, ушкодженнями внутрішніх органів.

Відповідно до копії довідки до Акту огляду МСЕК серії 10 ААА №972821 від 13.02.2012 позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є інвалідом першої групи безстроково, потребує періодично сторонньої допомоги.

З копії довідки №524 від 08.06.2023, виданої Управлінням соціальних виплат і компенсацій Інгульського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, вбачається, що за період з 01.07.2022 по 30.06.2023 ОСОБА_1 отримав 24908,00 грн. державної соціальної допомоги як інвалід І групи.

З копії довідки, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 25.05.2023 №1400-0401-8/34256 вбачається, що ОСОБА_4 отримував пенсію за віком. За період з липня 2021 року по червень 2022 року (включно) ОСОБА_4 отримав 25829,60 грн.

Згідно з копією довідки щодо інформації про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні №23008-07-08 від 07.06.2023 ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

23.05.2023 представник позивача - адвокат Ієговська А.О. звернулася до ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулася 23.07.2022 в Миколаївській області, Миколаївському (Вітовському) районі, смт. Воскресенське, автодорога Н-11 із сполученням «Миколаїв-Дніпро» в районі села Калинівка. Учасниками ДТП зазначені: водій транспортного засобу «Peugeot 107», з державним номерним знаком НОМЕР_1 - ОСОБА_3 ; водій транспортного засобу «Daewoo Lanos», з державним номерним знаком НОМЕР_2 - ОСОБА_4 ; потерпілі - ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .

Крім того, 23.05.2023 представник позивача подала до ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА» заяви на виплату страхового відшкодування пов`язаного з моральною шкодою - 78000,00 грн., з витратами на поховання - 74260,00 грн., з втратою годувальника для особи з інвалідністю - 234000,00 грн.

Із позову вбачається, що 19.09.2023 страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди та понесених витрат на поховання загиблого в загальному розмірі 152260,00 грн. Проте, вимога позивача про здійснення страхового відшкодування у зв`язку з смертю потерпілого на умовах передбачених пунктом 27.1 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком проігноровано. Жодного офіційного листа щодо прийняття рішення та обґрунтування підстав не виплати страхового відшкодування у повному обсязі на позивачем ній ого представником отримано не було.

В клопотанні від 06.11.2023 представник відповідача вказав, що 31.05.2023 ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 зверталася до Ленінського районного суду міста Миколаєва з аналогічним позовом, відповідно до якого також просила стягнути з ПрАТ «СК «Саламандра» страхове відшкодування.

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва у справі № 489/2662/23 позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «Саламандра» моральну шкоду в розмірі 78000,00 грн. та відмовлено в стягненні з ПрАТ «СК «Саламандра» витрат на поховання та мінімально гарантованого загального розміру страхового відшкодування, пов`язаного зі смертю потерпілого.

Саме мінімальний загальний розмір страхового відшкодування, пов`язаного зі смертю потерпілого позивач і має намір стягнути з ПрАТ «СК «Саламандра» в рамках цієї справи. У зв`язку із цим, представник відповідача вважає, що повторне звернення представника позивача до суду з аналогічним позовом порушує принцип добросовісності та є зловживанням процесуальними права, а позов підлягає залишенню без розгляду.

Між тим, суд не вбачає підстав для залишення позову без розгляду, оскільки в позові по справі № 489/2662/23 підставою для стягнення страхового відшкодування вказано смерть в наслідок ДТП матері позивача ОСОБА_5 , а у справі, яка розглядається, страхова виплата пов`язана зі смертю батька позивача ОСОБА_4 . Тобто позов заявлено з інших підстав та вимог. У зв`язку із цим, відсутні підстави вважати зловживання представником позивача процесуальними правами.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, суд зобов`язаний вирішити спір, предметом якого є виплата мінімально гарантованого загального розміру страхового відшкодування, пов`язаного зі смертю потерпілого.

Правове обґрунтування та мотиви суду

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , як на підставу своїх порушених прав, послається на те, що він є непрацездатною особою - інвалідом першої групи, а, отже, особою, що втратила годувальника, у зв`язку з чим має право на відшкодування страхової регламентної суми на підставі статті 27-2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 Глави 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Наведена норма Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою (див. висновки Верховного Суду у постанові від 05.12.2022 в справі № 304/936/19).

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті.

В постанові Верховного Суду у справі № 236/1077/21 (провадження № 61-1005св22) від 03.08.2023 зазначено, що «Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої статті 1200 ЦК України, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Тобто, коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: а) непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання; б) дитина потерпілого, народжена після його смерті.

З системного аналізу вищевказаних норм цивільного законодавства, повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо.

Поняття «непрацездатні громадяни» надається у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 81 ЦПК України).

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно з статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні.

В статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» зазначено, що з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить 2093 грн.

Суд враховує, що ОСОБА_1 отримував та отримує державну соціальну допомогу як інвалід І групи в розмірі, що забезпечує йому прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність (за період з 01.07.2022 по 30.06.2023 ОСОБА_1 отримав 24908,00 грн. державної соціальної допомоги як інвалід І групи).

Своє перебування на утриманні потерпілого позивач підтвердив довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 25.05.2023 №1400-0401-8/34256, згідно якої ОСОБА_4 отримував пенсію за віком, яка за період з липня 2021 року по червень 2022 року (включно) склала 25829,60 грн.

З урахуванням наведеного вище Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», розмір виплаченої пенсії не був меншим встановленого прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Із наданих позивачем довідок про доходи вбачається, що місячний дохід позивача та його батька є майже однаковими та складають трохи більше встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Будь-яких інших доказів отримання загиблим в ДТП ОСОБА_4 позивач не надав та матеріали справи не містять.

Надані позивачем та його представником копія довідки щодо інформації про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні та копія довідки Головного управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 25.05.2023 №1400-0401-8/34256 не свідчать про те, що ОСОБА_1 перебував на утриманні в загиблого ОСОБА_4 , а підтверджують лише те, що вони зареєстровані за однією адресою та кожен із них отримував грошові кошти і мав самостійні засоби до існування, зокрема ОСОБА_1 отримував державну соціальну допомогу як інвалід І групи, а ОСОБА_4 - пенсію за віком.

Суд вважає, що позивачем не доведено те, що він перебував на утриманні в загиблого ОСОБА_4 , оскільки ним не надано до суду будь-яких доказів того, що загиблий взагалі надав позивачу допомога та така допомога була для позивача постійним і основним джерелом засобів до існування. Сам по собі факт проживання за однією адресою із загиблим не може свідчити про перебування позивача на утриманні останнього.

Враховуючи наведене та оцінивши наявні у справі докази в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову через недоведеність.

Так як позивач при подачі позову до суду був звільнений від сплати судового збору, а спір вирішений не на його користь, то у відповідності до положень статті 141 ЦПК України судові витрати з розгляду даної справи слід віднести на рахунок держави.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» про стягнення страхового відшкодування.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «САЛАМАНДРА», , адреса: 36019, м. Полтава, вул. Колективна, буд. 10.

Повний текст судового рішення складено 05.12.2023.

Суддя І.В.Коваленко