Справа № 583/2383/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м.Харків

Київський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді - Губської Я.В.,

за участю секретаря судового засідання - Мордухович К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання батька,-

в с т а н о в и в :

18.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд стягнути з відповідача на його утримання аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, до зміни матеріального стану сторін.

В обґрунтування позову посилається на те, що він є батьком відповідача ОСОБА_2 . Вказав, що його донька є повнолітньою, працездатною особою, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 їй виповнилось 18 років. Він є не працездатною особою, отримує пенсію за віком, його стан здоров`я не дозволяє йому працювати, а його пенсії в розмірі 884,50 грн. не вистачає навіть на сплату комунальних послуг та придбання продуктів харчування в мінімальному розмірі. Крім того, він хворіє на ряд тяжких захворювань, а тому вимушений купувати ліки, на придбання яких в нього постійно не вистачає коштів. Вважає, що відповідач є здоровою особою працездатного віку і зобов`язана надавати матеріальну допомогу на утримання батька.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22.06.2021 цивільну справу передано за підсудністю до Київського районного суду м.Харкова.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_3 від 26.07.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

20.09.2021 на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, з підстав звільнення судді ОСОБА_3 у відставку, цивільна справа надійшла в провадження судді Губської Я.В.

12.05.2023 відповідач ОСОБА_2 надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилалась на те, що її батько не приймав ніякої участі у її вихованні. За весь час, коли вона навчалась в школі, він жодного разу не цікавився її життям та навчанням. До 19.03.2021 вона мала статус дитини з інвалідністю ,але стан її здоров`я батька ніколи не цікавив, і про її інвалідність він навіть нічого не знав. Аліменти до 18 років батько виплачував не за власним бажанням, а за рішенням суду. Вказала, що на теперішній час навчається в Національному аерокосмічному університеті ім.. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» на денному відділенні, стипендію не отримує, ніяких підробіток не має, існує за кошти матері і виплачувати аліменти на утримання батька не може. Крім того, цей позов є помстою батька, оскільки вона зверталась з позовом про стягнення аліментів на її утримання на період навчання.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 , не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце слухання справи належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Охтирського міського управління юстиції 13.05.2003 року, позивач ОСОБА_1 є батьком відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначає позивач, він є особою пенсійного віку, що підтверджується копією його паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого Охтирським МРВ УМВС України в Сумській області 28.09.20006 року та копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_5 , термін дії довічно.

Відповідно до довідки ГУ Пенсійного фонду України в Сумській області від 29.04.2021 вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в відділі обслуговування громадян №6 ГУ Пенсійного фонду України в Сумській області і отримує пенсію за віком, призначений розмір якої складає за листопад 2020 -1712,00 грн., грудень 2020-квітень 2021 -1769,00 грн. Фактично виплачено: за листопад 2020 фактично виплачено 856,00 грн., за грудень 2021-квітень 2021 фактично виплачено 884,50 грн.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2021 по 1 квартал 2021 отримував соціальні виплати з відповідних бюджетів: в лютому 2021 в розмірі 6085,32 грн. та у березні 2021 -1403,20 грн.

Згідно листа КНП «Охтирський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 05.07.2021 зазначено, що відповідно до записів медичної картки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : 17.06.2021 проведений огляд сімейним лікарем та видане електронне направлення на консультацію до лікаря-офтальмолога. 22.06.2021 огляд лікарем-офтальмологом. Діагноз: «Початкова вікова катаракта обох очей, амбліопія правого ока, міопія слабкого ступеню лівого ока.»Призначено медикаментозне лікування та оперативне лікування катаракти очей.

Позивач зазначає, що він страждає на ряд хронічних захворювань, а саме: дифузійнй кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 1 ст., хронічний холицестит, хронічний простатит, спондельох хребта 1 ст., остеохондроз хребта, спондилоартроз, правобічна парамедіальна кила L5-S-1, протрузія МПД L-4-L5, стійкий больовий синдром, початкова вікова катаракта обох очей, міопія сл.. ст. лівого ока, амбліопатія правого ока, про що надав виписку з медичної картки амбулаторного хворого від 29.04.2021.

Вказав, що ОСОБА_2 є працездатною особою, утриманців не має, аліментів нікому не сплачує, догляд за ним не здійснює.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на свою користь аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з для набранням рішення законної сили.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Отже при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року в справі № 212/1055/18-ц (провадження № 61-2386сво19).

Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п.21 роз`яснив, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Згідно з ч.2 ст.205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

За змістом статті 202 СК України необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав: непрацездатність батьків і потреба у матеріальній допомозі.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу, які втратила працездатність: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні.

Судом вбачається, що відповідно до довідки ГУ Пенсійного фонду України в Сумській області від 29.04.2021 вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в відділі обслуговування громадян №6 ГУ Пенсійного фонду України в Сумській області і отримує пенсію за віком, призначений розмір якої складає за листопад 2020 -1712,00 грн., грудень 2020-квітень 2021 -1769,00 грн. Фактично виплачено: за листопад 2020 фактично виплачено 856,00 грн., за грудень 2021-квітень 2021 фактично виплачено 884,50 грн.

Також, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2021 по 1 квартал 2021 отримував соціальні виплати з відповідних бюджетів: в лютому 2021 в розмірі 6085,32 грн. та у березні 2021 -1403,20 грн.

Відповідно до статті 205 СК України, вирішуючи вказаний спір, суд має враховувати матеріальний стан сторін.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши всі надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не довів потребу в матеріальній допомозі, тому позов не підлягає задоволенню.

Доводи позивача про те, що повнолітні діти повинні утримувати своїх батьків незалежно від того, чи мають вони достатні кошти та отримання батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_1 не доведено, що йому не вистачає суми наданої йому допомоги, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги, оскільки матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 окрім фактично отриманої пенсії за віком (за період листопад 2020 в розмірі 856,00 грн., за періоди з грудня 2020 по квітень 2021 в розмірі 884,50 грн.) отримував ще інші соціальні виплати, що складали за період лютий 2021 в розмірі 6085,32 грн., березень 2021 року -1403,20 грн.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 19.03.2021 вона мала статус дитини з інвалідністю, батько її життям та здоров`ям не цікавився, добровільно аліменти на її утримання ніколи не сплачував, що не спростовано позивачем, на теперішній час відповідач навчається в Національному аерокосмічному університеті ім.. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» на денному відділенні, стипендію не отримує, ніяких підробіток не має, існує за кошти матері і виплачувати аліменти на утримання батька не може.

Також, відповідачем на обґрунтування своїх заперечень надано довідку з Охтирської ЗОШ І-ІІІ ст. №3 Охтирської міської ради Сумської області від 14.09.2021, з якої вбачається, що батько дитини ОСОБА_1 контакту з класним керівником не підтримував, батьківські збори не відвідував.

Також, зі змісту рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08.11.2021, яке набрало законної сили, вбачається, що згідно технічного паспорта на житловий будинок, розташованого по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 є його власником на підставі договору купівлі-продажу від 17.06.2016, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Лебедєвою Л.М., реєстраційний № 924, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.04.2021 № 251282666.Крім того за ОСОБА_1 зареєстровані мопед YAMAHA VINO, 2003 року випуску та причеп ЗАЗ 8101 СТЕПОК, 1994 року випуску, що вбачається з довідки начальника Територіального сервісного центру № 5943 від 10.04.2021 № 31/18-5943-К-10аз.

Водночас, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження тих обставин, що майнове становище та стан здоров`я відповідача ОСОБА_2 дозволяє сплачувати на користь позивача щомісячно матеріальне утримання. Доказів на підтвердження тих обставин, що відповідач ОСОБА_2 працевлаштована та отримує дохід, матеріали справи не містять.

Крім того, як слушно заявляє відповідач, вона 15.04.2021 звернулась до суду з заявою про стягнення аліментів з батька на період навчання та рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08.11.2021 її позовні вимоги задоволено частково, а саме стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, до закінчення навчання, але не більш як до досягнення 23 років, починаючи стягнення з 15.04.2021, а вже 18.06.2021 був поданий позов батька до дочки про стягнення аліментів на утримання позивача.

За правилами ч. 3 ст. 11, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, як це закріплено вимогами ч. 1 ст. 76 ЦПК України.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, що відповідає положенням ч. 5 ст. 81 ЦПК України. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, на підставі всіх досліджених доказів, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 12, 76-81, 141, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання батька - відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: