ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/821/557/23Головуючий по 1 інстанції
Справа № 705/2613/21 Категорія: 310020000 Піньковський Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Сіренка Ю.В., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Товстенко Костянтин Вадимович,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Товстенка Костянтина Вадимовича на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 січня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміну аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.09.2012 з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 15.08.2012 і досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.05.2021 з нього також стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.09.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач вважав, що діти мають бути у рівних умовах та, крім того, загальна сума аліментів, що він сплачує на двох дітей на цей час перевищує 1/3 частину заробітної плати, як визначено законодавством, як розмір аліментів на двох дітей. Такий розмір стягуваних аліментів є непосильним для нього, тому він не має можливості сплачувати аліменти у такому розмірі, що може призвести до утворення заборгованості.

У зв`язку з цим просив суд ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини заробітної плати (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Також просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини заробітної плати (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня пред`явлення заяви до суду, і до досягнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття.

Пізніше позивачем було подано до суду першої інстанції заяву про уточнення позовних вимог, в якій, крім раніше заявлених вимог, позивач також просив визначити аліменти, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та аліменти, що стягуються на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у єдиній частці від заробітку (доходу) батька, а саме в розмірі 1/3 частини заробітної плати (доходу) позивача. Також, приймаючи до уваги, що у неповнолітніх дітей різні матері, здійснити розподіл виплачуваних позивачем аліментів в розмірі 1/6 частини заробітної плати (доходу) позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в розмірі 1/6 частини заробітної плати (доходу) позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 січня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, відмовлено.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що доводів та доказів на підтвердження своїх вимог позивачем, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було.

Враховуючи те, що позивач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, будь-яких інших належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дітей не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за судовим рішенням розміру аліментів, адже сам лише факт перебування позивача на обліку як безробітного, за що ним отримується матеріальна допомога, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Не погоджуючись з рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 січня 2023 року, представник ОСОБА_1 адвокат Товстенко К.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказує, що основним аргументом необхідності зменшення розміру аліментів на двох дітей, є те, що у зв`язку з народженням другої дитини у позивача змінився сімейний стан, тому це є підставою для звернення до суду з даним позовом, оскільки розмір стягуваних аліментів ставить його у скрутне матеріальне становище, є непропорційним сумі заробітної плати, яку отримує скаржник. На сплату аліментів за двома виконавчими листами з позивача стягується 1/2 заробітку.

На даний час, у результаті проходження служби в Збройних силах України, стан здоров`я позивача погіршився, що підтверджується відповідними висновками лікарів.

Враховуючи матеріальне становище, погіршення стану здоров`я, необхідність лікування, скаржник вважає, що розмір аліментів повинен бути зменшений до 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, скаржник зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що діти повинні бути в рівних умовах щодо отримання аліментів та визначення їх розміру.

20 квітня 2023 року на адресу Черкаського апеляційного суду через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_3 адвоката Яроміч О.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що позивачем жодного доказу зміни його матеріального стану у період з дати постановлення рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.05.2021 місцевому суду надано не було. Медичні документи, додані до апеляційної скарги, на момент розгляду справи в суді першої інстанції, ОСОБА_1 надано також не було.

Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. У даній справі сума стягнень за двома виконавчими провадженнями відносно позивача не перевищує встановлену законом частку.

З урахуванням викладеного, представник ОСОБА_3 адвокат Яроміч О.В. просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів доходить висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, з огляду на таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 вересня 2012 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи з 15 серпня 2012 року (а.с. 12).

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 травня 2021 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.09.2020 і до повноліття дитини (а.с. 15-17).

Згідно з довідкою Уманського міського центру зайнятості, виданої 11.01.2022, за № 19, ОСОБА_1 перебуває на обліку як безробітний в Уманському міському Центрі зайнятості з 16.09.2021 і матеріальна допомога по безробіттю, яка йому нарахована за період з 16.09.2021 по 31.12.2021, становить 3500,00 грн. У графі про відрахування аліментів записи відсутні (а.с. 61).

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, зокрема, у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, скаржник зазначає, що розмір стягуваних аліментів ставить його у скрутне матеріальне становище, є непропорційним отримуваної заробітної плати. Крім того, стан здоров`я позивача суттєво погіршився у результаті проходження служби в Збройних Силах України.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як встановлено з матеріалів справи, з позивача ОСОБА_1 щомісяця стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а саме:

- на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття;

- на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини.

Таким чином, з ОСОБА_1 стягуються аліменти в загальному розмірі заробітної плати позивача, що не є порушенням ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Тому доводи скаржника про непропорційність суми стягуваних аліментів до розміру його заробітної плати, є необґрунтованими.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що визначення аліментів на двох дітей в єдиній частці від заробітку боржника, у даній справі, неможливе, оскільки діти народжені у двох різних шлюбах, відповідачами у справі є ОСОБА_2 , від шлюбу з якою, позивач має сина ОСОБА_6 , та ОСОБА_3 , від шлюбу з якою позивач має доньку ОСОБА_5 . Крім того, аліменти стягуються на підставі двох різних рішень, в межах двох виконавчих провадженнях та за двома різними виконавчими листами.

Посилання скаржника на наявність додаткових витрат, понесених на лікування у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, матеріалами справи не підтверджені. Так, докази, додані скаржником до апеляційної скарги, щодо наявності в останнього ряду захворювань, датуються листопадом-груднем 2022 року, тобто такі докази були наявні в позивача під час розгляду справи в суді першої інстанції, однак ОСОБА_1 до суду їх надано не було.

Відтак, враховуючи положення ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги докази, додані скаржником до апеляційної скарги. Причини неможливості їх подання до суду першої інстанції ОСОБА_1 не наведено.

Інші докази на підтвердження погіршення матеріального становища ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні.

За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування скаржником не доведено та колегія суддів не вбачає.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу представником ОСОБА_3 адвокатом Яроміч О.В. зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які ОСОБА_3 понесла і очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, а саме 7000,00 грн. Крім того, зазначено, що докази понесення витрат на правову допомогу будуть надані до суду окремою заявою про стягнення судових витрат.

20 квітня 2023 року до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_3 адвоката Яроміч О.В. надійшла заява про стягнення судових витрат, в якій заявниця просила стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , понесені останньою судові витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. На підтвердження понесених витрат надає Договір про надання правової допомоги від 17.04.2023, додаткову угоду від 20.04.2023 до договору про надання правової допомоги б/н від 17.04.2023, довідку про отримання коштів, акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 20.04.2023 до Договору про надання правової допомоги від 17.04.2023.

Згідно з статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з статтею 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, - на відповідача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Із матеріалів справи встановлено, що представництво інтересів ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції здійснювалось адвокатом Яроміч О.В., що підтверджується ордером про надання правничої (правової) допомоги № СА 1053076 від 20.04.2023.

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 17.04.2023, укладеного між ОСОБА_3 (клієнт) та ОСОБА_8 (адвокат), адвокат приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу щодо: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складання звернень та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів; представництва та захисту інтересів клієнта, зокрема, у судах.

Згідно з додатковою угодою № 1 від 20.04.2023 до договору про надання правової допомоги б/н від 14.04.2023, адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу щодо захисту її прав при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16.01.2023 у цивільній справі № 705/2613/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів у Черкаському апеляційному суді.

У п. 3 додаткової угоди № 1 від 20.04.2023 сторони погодили, що вартість послуг адвоката за договором про надання правової допомоги б/н від 17.04.2023 становить 7000,00 грн.

Відповідно до акта приймання-передачі наданих послуг № 1 від 20.04.2023 до договору про надання правової допомоги від 17.04.2023, витрачений час адвоката за надані послуги складає 7 годин, загальна вартість послуг становить 7000,00 грн.

З довідки про отримання коштів від 20.04.2023, виданої адвокатом Яроміч О.В., вбачається, що адвокатом Яроміч О.В. від клієнта ОСОБА_3 було отримано грошові кошти у розмірі 7000,00 грн у готівковій формі, на виконання умов укладеного між ними Договору про надання правової допомоги від 17.04.2023, Додаткової угоди № 1 від 20.04.2023 до договору про надання правової допомоги від 17.04.2023 та згідно з актом приймання-передачі наданих послуг № 1 від 20.04.2023.

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відтак, колегія суддів звертає увагу, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Із матеріалів справи встановлено, що від сторони позивача клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відтак, враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, беручи до уваги підтвердження належними доказами доводів сторони відповідача ОСОБА_3 про понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції, та відсутність у матеріалах справи клопотань позивача, у порядку ч. 6 ст. 137 ЦПК України, про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, а також зважаючи те, що суд вправі зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу виключно на підставі клопотання іншої сторони, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Товстенка Костянтина Вадимовича залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 січня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Судді: Ю.В. Сіренко

О.М. Новіков

Т.Л. Фетісова