РІШЕННЯ

іменем України

05 грудня 2023 рокуСправа №451/1244/23
Провадження № 2/451/336/23

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Федорук І.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Радехові в залі суду цивільну справу №451/1244/23 за позовом ОСОБА_1 до Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області (Миколаївський старостинський округ), третя особа ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

у с т а н о в и в:

31 серпня 2023 року адвокат АО «Галицька правнича група» Фрей Андріан Васильович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області (Миколаївський старостинський округ), третя особа ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У позовній заяві зазначив, що після смерті баби позивача - ОСОБА_3 , ОСОБА_1 не звернулася у визначений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знала про існування Заповіту, складеного на її користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця - не заводилися, а тому відповідно не були здійсненні повідомлення та виклики спадкоємців за заповітом. Про наявність заповіту від ОСОБА_3 , ОСОБА_1 дізналась від ПП «Західний Буг», оскільки це господарство (підприємство) використовує (обробляє) вищезазначені земельні ділянки, які належали померлій ОСОБА_3 . Шукаючи спадкоємців померлої ОСОБА_3 для прийняття спадщини та оформлення права власності на спадкове майно, а саме на земельні ділянки, які обробляє дане Підприємство, останнім було виявлено, що незадовго до своєї смерті було складено 1 (один) заповіт від ОСОБА_3 в користь своєї внучки ОСОБА_1 про що останній не було відомо, а спадкодавець не повідомив про його складення Позивача. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Таким чином, просив ухвалити рішення, яким визначити для позивача - ОСОБА_1 додатковий строк для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили (а.с.1-7).

31 серпня 2023 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.23).

Ухвалою судді від 4 вересня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.24-25).

У судове засідання учасники справи не прибули.

Представник позивача подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати за його відсутності та відсутності позивача ОСОБА_1 , позов підтримали повністю та просили задовольнити (а.с.41-43).

Представник відповідача скерував суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без представника Лопатинської селищної ради, просив справу вирішити відповідно до Закону (а.с.35).

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, про причини неявки не повідомила, хоч про розгляд справи повідомлялася судом належним чином (а.с. 33, 40).

З урахуванням наведеного, на підставі ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 223, ч. 3 ст. 211 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проведено за відсутності учасників справи, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Миколаїв Радехівського району Львівської області померла баба ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , про що зроблено відповідний актовий запис №30, та зазначене підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим 14.08.2006 Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.11).

Свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 від 27 вересня 1950 року, виданим Лопатинським Рай бюро ЗАГС Львівської області, підтверджується, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Адамівка Лопатинського району Львівської області, про що 12 вересня 1950 року було складено відповідний актовий запис №31. Зі Свідоцтва про народження також видно, що в графі «батько» - запис відсутній, в графі «мати» зазначено « ОСОБА_3 » (а.с.12).

Відповідно до Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 від 29 листопада 1977 року, виданого Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Миколаїв Радехівського району Львівської області, про що 29 листопада 1977 року було складено відповідний актовий запис №28. Зі Свідоцтва про народження видно, що в графі «батько» зазначено « ОСОБА_4 », в графі «мати» « ОСОБА_6 » (а.с.13).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (№ витягу 8 від 23.12.2015) ОСОБА_1 мала дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » (а.с.14).

Після смерті спадкодавця - ОСОБА_3 , спадщину фактично ніхто не прийняв. Позивач - ОСОБА_1 не знала про наявність заповіту від спадкодавця, тому своєчасно не звернулася із заявою про відкриття спадщини та не прийняла спадкове майно.

Із Заповіту, складеного у селі Миколаїв Радехівського району Львівської області 9 серпня 2006 року та посвідченого секретарем виконкому Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області Вілінським Василем Васильовичем, зареєстрованим в реєстрі за №79, видно, що ОСОБА_3 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Миколаїв Радехівського району Львівської області, та проживає в АДРЕСА_1 , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належний їй житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 з приналежними до нього земельною ділянкою та господарськими будівлями заповіла - ОСОБА_2 . Належне їй право на земельну частку (пай), площею 1,7495 га, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №034966, виданим 24 січня 2001 року Радехівською райдержадміністрацією Львівської області, заповіла внучці ОСОБА_1 (а.с.15).

Із Заповіту видно, що спадкодавець ОСОБА_3 чітко зазначає майно, яке вона заповіла двом спадкоємцям - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , тому спір стосовно нього у спадкоємців на цей час відсутній. Разом з тим, ОСОБА_2 є спадкоємцем, визначеним у Заповіті, тому її було залучено для розгляду справи як третю особу.

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти /спадкові договори) №73819429 від 05.09.2023, виданої приватним нотаріусом Червоноградського нотаріального округу Львівської області Луців І.П., видно, що зазначений вище Заповіт (номер у спадковому реєстрі 43131448) не є скасований, тобто чинний (а.с.28).

Так, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , відкрилася спадщина, зокрема: земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,7495 га, що розташовані на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, що належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №034966, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 12576 від 24 січня 2001 року (а.с.16, 16-зворот).

Згідно з довідкою № 404 від 14.08.2023, виданою старостою сіл Миколаїв, Адамівка, Стирківці, Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області, гр. ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня смерті була зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 . Разом з нею на день її смерті в житловому будинку зареєстрованих осіб не було (а.с.17).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 73625654 від 17.08.2023, виданої Соснівською державною нотаріальною конторою видно, що спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , - не заводилися та не видавалися, тобто за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.18).

З листа-відмови Радехівської державної нотаріальної контори, № 311/01-16 від 17.08.2023, видно, що відкрити спадкову справу після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , немає підстав, так як відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (а.с.19).

Отже, після смерті ОСОБА_3 , спадщину фактично ніхто не прийняв. ОСОБА_1 не знала про наявність заповіту від ОСОБА_3 , тому своєчасно не звернулася із заявою про відкриття спадщини та не прийняла спадкове майно.

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому на підставі ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Згідно зі статтями 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України в редакції, чинній на час відкриття спадщини).

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовом та вирішення справи судами) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 1 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 3 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

За загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини необхідно також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано у постанові Верховного Суду України від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

Таким чином, необізнаність позивача про існування заповіту, складеного на її користь, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Такий висновок узгоджується також з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 31 серпня 2022 року (справа №655/525/20, провадження №61-15493св21). Так, Верховний Суд вказав на те, що вирішуючи спір у спадкових справах, зокрема, щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини, необхідно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

У постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17 (провадження №61-38298св18) Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову, оскільки позивач був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилась й, відповідно, не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом.

ОСОБА_1 не проживала разом із спадкодавцем, спадкова справа не заводилась за місцем відкриття спадщини і належних доказів, які б підтверджували обізнаність позивача про існування заповіту, в матеріалах справи немає, отже необізнаність позивача про існування заповіту, складеного на її користь, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

З огляду на наведене, врахувавши також визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин, тому правомірно просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

На підставі ст. 1216, 1217, 1220, 1222, 1269, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст. 4, 12, 13, 19, 81, 82, 89, 200, 206-207, 211, 223, 229, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони та інші учасники у справі.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Фрей Андріан Васильович, юридична адреса: проспект Юності, 39, село Павлів, Червоноградський район, Львівська область, 80250.

Відповідач: Лопатинська селищна рада Червоноградського району Львівської області, , місцезнаходження: вулиця Центральна, 15А, селище Лопатин, Червоноградський район, Львівська область, 80261.

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлено у нарадчій кімнаті 5 грудня 2023 року.