Справа № 932/1586/22
Провадження №2/932/107/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Кудрявцевої Т.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП», третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький Сергій Іванович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

03 березня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП», третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький Сергій Іванович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позивач у своєму позові посилався на те, що 11 серпня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. було вчинено виконавчий напис № 2090 про стягнення заборгованості з нього на користь відповідача у розмірі 1 805 043 грн. 82 коп. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. від 01 лютого 2022 року було відкрито виконавче провадження ВП № 68437513. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. від 01 лютого 2022 року було накладено арешт на його кошти. Зазначив, що жодних нотаріальних кредитних угод з відповідачем ним не укладалося, виконавчий напис вчинений з порушенням вимог закону, оскільки його вчинено на підставі ст.ст. 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написі нотаріусів. Вважає, що дії відповідача про звернення стягнення на суму заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса є незаконним, тому що виконавчий напис може бути вчинено лише вразі, якщо заборгованість є безспірною і за умови, що нотаріусу подано документи, які підтверджують безспірний характер заборгованості. В обґрунтування зазначеного вказував, що сума боргу не є безспірною; нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі документів, які не відносяться до переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Просив суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. № 2090 від 11 серпня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 1 805 043 грн. 82 коп., таким, що не підлягає виконанню, судові витрати по справі стягнути з відповідача.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 03 березня 2022 року матеріали позову передано судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцевій Т.О.

Ухвалою судді від 03 березня 2022 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2022 року витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницького С.І. належним чином засвідчені копії всіх матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису від 11.08.2021 року № 2090.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2022 року задоволено заяву позивача та вжито заходи забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою Олександром Володимировичем на підставі виконавчого напису № 2090, вчиненого 11.08.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким Сергієм Івановичем, про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), суми заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП».

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2022 року у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницького С.І. повторно витребувані належним чином засвідчені копії всіх матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису від 11.08.2021 року № 2090.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2022 року у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О.В. витребувано належним чином засвідчену копію виконавчого напису нотаріуса, зареєстрованого в реєстрі за №2090 від 11 серпня 2021 року.

Відповідачу ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про відкриття провадження з копією позову з додатками, проте відповідач відзив на позовну заяву не направив, будь-яких заяв до суду не надходило.

Третій особі приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницькому С.І. у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про відкриття провадження з копією позову з додатками, у встановлений строк письмових пояснень на позовну заяву судові не направлено.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 11 серпня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 2090, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» заборгованість за кредитним договором № 759236/ФЛ від 31 січня 2008 року за період з 20 серпня 2019 року по 06 серпня 2021 року у загальному розмірі 1 805 043,82 грн., плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 1700 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. від 01 лютого 2022 року було відкрито виконавче провадження ВП № 68437513 з примусового виконання виконавчого напису № 2090 від 11 серпня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І.

Постановами приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О.В. від 01 лютого 2022 року було накладено арешт на кошти боржника.

За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється ЗУ «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 ЗУ «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено у главі 14 ЗУ «Про нотаріат».

Відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 ЗУ «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів та зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

При цьому ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачеві можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України (постанова від 05 липня 2017 р. у справі № 6-887цс17) захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так із підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі.

Крім того, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. порушено вимоги ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» та ч. 2 ст. 258 ЦК України, оскільки із поданих до нотаріуса документів не можливо встановити дату, з якої у кредитора виникло право вимоги, дату, з якої банк нараховує відсотки та її розмір, який було встановлено умовами кредитного договору, а також безспірність розміру.

Таким чином, з наведених приписів вбачається, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в переліку, чи подані всі передбачені переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15.

Вбачається, що у даному випадку нотаріус не переконався у безспірності заборгованості та наявності у кредитора права на безспірне стягнення заборгованості, що не спростовано відповідачем.

Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Таким чином, оскаржуваний виконавчий напис, вчинений нотаріусом 11 серпня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22 лютого 2017 року.

Відповідачем, який належним чином повідомлений про наявність даного судового спору, відзив на позовну заяву ОСОБА_1 суду не надано, як і не надано будь-яких доказів в спростування позовних вимог позивача, тому суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду, при вчиненні приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. виконавчого напису від 11 серпня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» заборгованості за кредитним договором № 759236/ФЛ від 31 січня 2008 року у загальному розмірі 1 806 743,82 грн., не було дотримано вимог чинного законодавства, чим порушено права боржника, які підлягають захисту у судовому порядку, тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

Щодо вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.

Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У позовній заяві позивачем зазначається попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, в якому витрати на правничу допомогу складають 7 000 грн.

Так позивачем в обґрунтування вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. було надано копію договору про надання професійної правничої допомоги та детальний опис наданих адвокатом послуг.

В силу положень ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269).

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Пред`явлення детального опису наданих послуг не є підтвердженням реальності цих витрат та фактичної оплати гонорару за надання такої професійної правничої допомоги, тому у задоволенні вимог щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з позовною заявою було сплачено судовий збір у загальному розмірі 1 488 грн. 60 коп., який з урахуванням задоволення позовних підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 87-89 ЗУ «Про нотаріат», ч. 1 ст. 141, ст. 247, ст. 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП», третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький Сергій Іванович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 11 серпня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кобельницьким Сергієм Івановичем і зареєстрований в реєстрі за № 2090, про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» () заборгованості за кредитним договором № 759236/ФЛ від 31 січня 2008 року за період з 20 серпня 2019 року по 06 серпня 2021 року у загальному розмірі 1 805 043,82 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1 488 грн. 60 коп. (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім гривень шістдесят копійок).

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання учасником справи його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева