Справа № 539/2079/22
Провадження № 2/539/44/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року Лубенський міськрайонний суд Полтавської області

в складі : головуючого судді - Бєссонової Т.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Джадан І.В.,

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

представників ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_6 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності, за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності, та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_6 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності, -

встановив :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона являється власником 1/3 частини квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 . Співвласниками даного житла, окрім неї, станом на 29.12.2012 року, були: мати позивача - ОСОБА_6 та батько позивача - ОСОБА_8 . У 2002 році ОСОБА_8 розлучився з її матір`ю, сім`я почала проживати окремо. Правовстановлюючі документи залишились у ОСОБА_8 . 19.02.2021 року ОСОБА_8 подарував свою 1/3 частки вищевказаної квартири ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. З цього часу, між сторонами велись безрезультатні переговори щодо можливості викупу часток одне одної. Оскільки її пропозиції у мирному вирішенні спору були відхилені, на усні звернення щодо надання доступу до житлового приміщення ОСОБА_3 відповіла відмовою, 18.07.2022 року нею було направлено заяву до ОСОБА_3 з вимогою надати ключі від вхідних дверей спірної квартири для можливості користуватися своєю власністю, однак відповіді вона не отримала. На даний час спірна квартира перебуває у власності ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 по 1/3 частки квартири у кожного. Обмеження доступу до квартири порушує її право на користування своїм майном.

ОСОБА_1 просить вселити її в квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 . ( Т. 1 а.с. 2-3)

Крім того, ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_6 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності.

Позов обґрунтувала тим, що 19.02.2021 року вітчим ОСОБА_8 подарував їй 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 . Співвласниками 1/3 частини вищевказаної квартири є ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .. У подальшому вона пропонувала неодноразово ОСОБА_1 купити в неї 1/3 частини даної квартири. Дані неодноразові пропозиції були направлені на Viber ОСОБА_1 .. Як зазначає ОСОБА_1 в своєму позові, що після смерті ОСОБА_8 сторони не дійшли згоди щодо можливості викупу часток один в одного, що також підтверджує щодо неможливості вирішення спору добровільно. Вказує, що проживання в одній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 є не можливим, оскільки при кожній зустрічі з ОСОБА_1 та ОСОБА_6 виникають конфлікти, щодо користуванню даною квартирою. Згідно довідки про оцінку вартості об`єкта нерухомості від 18.10.2022 року вбачається, що загальна вартість майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , становить - 355 325 грн.16 коп. Отже вартість 1/3 частини квартири становить - 118 441 грн. 72 коп., яка буде компенсована ОСОБА_1 .. ОСОБА_3 не має іншого житлового приміщення, окрім 1/3 частини спірної квартири, яке б належало їй на праві власності, тому дане майно є її єдиним. Зазначає, що у ОСОБА_1 є інше житлове приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 в якому вона і проживає, тому припинення права власності на частку в спільному майні не завдасть істотної шкоди її інтересам. Крім того зазначає, що спірна квартира, є неподільною річчю, знаходиться у спільній частковій власності сторін, спільне володіння і користування якою є неможливим, тому вирішення даного спору, саме шляхом виділу і виплати грошової компенсації належної ОСОБА_1 частки квартири не буде порушувати та обмежувати права й інтереси останньої та буде відповідати інтересам усіх сторін по справі. Окрім того вона сплачує комунальні послуги за всю квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . У зв`язку із вищезазначеним ОСОБА_3 змушена звернутись до суду за захистом порушених прав шляхом припинення 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 та сплатити на користь ОСОБА_1 грошової компенсацію у розмірі - 118 441 грн. 72 коп. та визнання за собою права власності.

ОСОБА_3 прохає суд припинити право власності ОСОБА_1 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 . Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 118 441 грн. 72 коп. в рахунок компенсації вартості її частки у спільному майні з депозитного рахунку суду. Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 . (Т. 1 а.с. 91-96)

Також до суду з позовом звернулась ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_6 являється власником 1/3 частини квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 . Співвласниками даного житла, згідно даних БТІ, станом на 29.12.2012 року, були: її донька - ОСОБА_9 та її колишній чоловік - ОСОБА_8 . У 2002 році вона розлучилась з ОСОБА_8 і вона разом з донькою були змушені виїхати зі спірної квартири в зв`язку наявними непорозуміннями із колишнім чоловіком. Правовстановлюючі документи та ключі від спірної квартири залишились у ОСОБА_8 . З моменту виїзду із своєї квартири у неї та її доньки була відсутня можливість користування нею. 19.02.2021 року ОСОБА_8 подарував свою 1/3 частки вищевказаної квартири ОСОБА_3 .. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. На даний час спірна квартира перебуває у власності ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 по 1/3 частки квартири у кожного. З 2021 року, між сторонами велись безрезультатні переговори щодо можливості викупу часток одне одної. Пропозиції її та її доньки щодо мирного вирішення спору були відхилені, на усні звернення щодо надання доступу до житлового приміщення ОСОБА_3 відповіла відмовою. Продавати свою частину ОСОБА_3 не має бажання, а для покупки двох інших частин пропонує занижену суму на відміну від реальної ринкової вартості квартири, в свою чергу ОСОБА_6 готова до будь-яких переговорів але з реальною ринковою вартістю квартири. ОСОБА_3 взагалі не допускає ОСОБА_6 та ОСОБА_1 до спірної квартири. Неодноразові намагання потрапити в квартиру були безрезультатними. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, позбавляє їх можливості на підтвердження права власності, а тому співвласники навіть не можуть належним чином зафіксувати протиправні дії ОСОБА_3 у правоохоронних органах. Проживання співвласників в одній квартирі є неможливим, адже ОСОБА_3 взагалі не допускає інших співвласників до користування спірним майном.

На підставі викладеного, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (Т. 2 а.с. 24), ОСОБА_6 просить припинити право власності ОСОБА_3 на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 стягнувши з ОСОБА_6 - 59 220 грн. 86 коп. в рахунок компенсації вартості її частки у спільному майні з депозитного рахунку суду та визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_3 на підставі договору дарування 1/3 частки квартири, серія та номер 270, виданий 19.02.2021, видавник: ОСОБА_10 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. (Т. 1 а.с. 196-198)

Крім того, 23.12.2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_6 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_9 являється власником 1/3 частини квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 . Співвласниками даного житла станом на 29.12.2012 року, були: її мати - ОСОБА_6 та її батько - ОСОБА_8 . У 2002 році ОСОБА_8 розлучився з її матір`ю, сім`я почала проживати окремо. Правовстановлюючі документи залишились у ОСОБА_8 . 19.02.2021 року ОСОБА_8 подарував свою 1/3 частки вищевказаної квартири ОСОБА_3 .. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер. На даний час дана квартира перебуває у власності ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 по 1/3 частки квартири у кожного. З 2021 року, між сторонами велись безрезультатні переговори щодо можливості викупу часток одне одної. Пропозиції ОСОБА_1 та її матері щодо мирного вирішення спору були відхилені, на усні звернення щодо надання доступу до житлового приміщення ОСОБА_3 відповіла відмовою. Продавати свою частину вона не має бажання, а для покупки двох інших частин пропонує занижену суму на відміну від реальної ринкової вартості квартири, в свою чергу ОСОБА_6 готова до будь-яких переговорів але з реальною ринковою вартістю квартири. ОСОБА_3 взагалі не допускає ОСОБА_1 та ОСОБА_6 до спірної квартири. Неодноразові намагання потрапити в квартиру були безрезультатними. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, позбавляє їх можливості на підтвердження права власності, а тому співвласники навіть не можуть належним чином зафіксувати протиправні дії ОСОБА_3 у правоохоронних органах. Проживання співвласників в одній квартирі є неможливим, адже ОСОБА_3 взагалі не допускає інших співвласників до користування спірним майном.

На підставі викладеного, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (Т. 2 а.с. 141), ОСОБА_1 просить припинити право власності ОСОБА_3 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , стягнувши з ОСОБА_1 - 59 220 грн. 86 коп. в рахунок компенсації вартості її частки у спільному майні з депозитного рахунку суду та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 . (Т. 2 а.с. 45-47)

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності підтримав, прохав їх задовольнити. Зазначив, що ОСОБА_3 в спірній квартирі не проживає та не користується нею. Проживає та зареєстрована в м. Києві. Шкоди від припинення права власності на частку майна для неї не буде. Спільне проживання в квартирі є неможливим. Що стосується позовних вимог про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення в судових дебатах поклався на розсуд суду. В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності прохав відмовити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності підтримала, прохала його задовольнити. В задоволенні позову ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення прохала відмовити, оскільки ОСОБА_3 в спірній квартирі не проживає, а отже не може чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні даною квартирою. ОСОБА_1 не надано доказів щодо завдання їй перешкод в користуванні даною квартирою.

Позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності не визнала та прохала в їх задоволенні відмовити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності підтримала, наполягала на їх задоволенні. Прохала в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності відмовити. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення та про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності прохала задовольнити. Зазначила, що ключів від спірної квартири немає, вхідні двері та замок замінені.

На адресу суду 01.11.2022 року від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення згідно якого зазначено, що ОСОБА_1 в позовних вимогах посилається на те, що відповідач ОСОБА_3 чинить перешкоди в користування 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , що належить їй на праві власності, однак позивачем не надано до матеріалів справи, жодного належного та допустимого доказу, що ОСОБА_3 чинить позивачу перешкоди в користуванні її власністю. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_3 змінила замки в вищевказаній квартирі, але доказів цьому не надала. Позивач просить вселити її в 1/3 частину спірної квартири, але не зазначає, яка саме частка в квартирі їй належить для її вселення. ОСОБА_1 не сплачує та не сплачувала комунальні послуги за свою 1/3 частку квартири, оскільки всі комунальні послуг сплачує, саме ОСОБА_3 . Прохала відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення. (Т. 1 а.с. 65-69)

18.11.2022 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надано до суду відповідь на відзив на позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення, у якій вказував на ОСОБА_3 взагалі не допускає ОСОБА_1 та ОСОБА_6 до спірної квартири. Неодноразові намагання потрапити в квартиру були безрезультатними. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, позбавляє їх можливості на підтвердження права власності, а тому співвласники навіть не можуть належним чином зафіксувати протиправні дії ОСОБА_3 у правоохоронних органах. ОСОБА_1 не мала змоги підтвердити зміну замків, адже у неї не було ключів від квартири, при виїзді із спірної квартири і правовстановлюючі документи і ключі залишились у її батька. Крім того вказує на те, що ОСОБА_1 не могла визначити до якої саме її частки вселити, адже частки у спірній квартирі не визначено і вона перебуває у спільній сумісній власності. (Т. 1 а.с. 141).

18.11.2022 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_6 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності згідно якого зазначено, що з часу смерті ОСОБА_8 13.07.2021 року між сторонами велись безрезультатні переговори щодо можливості викупу часток одне одного спірної квартири. Продавати свою частину ОСОБА_3 не має бажання, а для покупки двох інших частин пропонує занижену суму на відміну від реальної ринкової вартості квартири, в свою чергу ОСОБА_1 готова до будь-яких переговорів але з реальною ринковою вартістю квартири. Вказує, що ОСОБА_3 взагалі не допускає ОСОБА_1 та ОСОБА_6 до спірної квартири. Неодноразові намагання потрапити в квартиру були безрезультатними. Маніпуляцією є твердження ОСОБА_3 , щодо неподільності спірної квартири, адже в справі відсутній висновок щодо неможливості поділу та виділу часток квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 . Зазначає, що ОСОБА_1 також не мас іншого житла у власності окрім частини спірної квартири. Твердження ОСОБА_3 про те, що припинення права власності та грошова компенсація належної ОСОБА_1 частки не буде порушувати та обмежувати права та інтереси останньої та буде відповідати інтересам усіх сторін по справі є надуманим та маніпулятивним. Така позиція вигідна лише для ОСОБА_3 , адже при такому вирішенні справи вона не сплачує реальну ціну частки квартири та отримує її у власність. В зв`язку з тим, що ОСОБА_3 самостійно користується спірним житлом, відповідно доступу до рахунків щодо сплати комунальних послуг, ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_6 не мають. ОСОБА_3 здійснювала оплату комунальних послуг виключно тих, що використовувала сама. Вважає позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_6 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності надуманим та безпідставним, а тому прохає в його задоволенні відмовити в повному обсязі. (Т.1 а.с. 150-151)

22.11.2022 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 скористалась своїм правом та надіслала до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких остання прохала відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення. (Т.1 а.с. 160-162)

25.11.2022 року представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 до суду подано відповідь на відзив по позовних вимогах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_6 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності. В якій зазначено, що ОСОБА_1 повідомляє суд, що ОСОБА_3 взагалі не допускає її та ОСОБА_6 до спірної квартири. Неодноразові намагання потрапити в квартиру були безрезультатними. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, позбавляє їх можливості на підтвердження права власності, а тому співвласники навіть не можуть належним чином зафіксувати протиправні дії позивача за зустрічним позовом у правоохоронних органах. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 не надано до матеріалів справи, жодного належного та допустимого доказу, що відповідач ОСОБА_3 не допускає до спірної квартири ОСОБА_1 . Тобто, вона не надала до матеріалів справи доказів того, що ОСОБА_3 чинить їй перешкоди в користуванні квартирою. Крім того, не зрозуміло яким чином правоохоронні органи повинні реєструвати факт протиправних дій ОСОБА_3 , оскільки вона їх не вчиняла. ОСОБА_1 вказує, що в неї відсутнє майно, окрім 1/3 частину спірної квартири, про що надає Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.11 2022 року. Палій зазначає, що повноцінне функціонування системи державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в порядку визначеному Законом, розпочався з 1 січня 2012 року. Тобто ОСОБА_1 могла зареєструвати за собою право власності на нерухоме майно до 2012 року в БТІ. Також, ОСОБА_1 у відзиві зазначає, що компенсація вартості майна, вигідно тільки для ОСОБА_3 , адже при такому вирішенні вона не сплачує реальну ціну частки квартири та отримає її у власність. Однак сума компенсації вартості 1/3 частину спірної квартири не є надуманою, оскільки ринкова вартість майна була визначена фондом державного майна України а не нею особисто. Вказує, що якщо сторона заперечує, щодо дійсної вартості 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 вона має право заявити клопотання про призначення судом експертизи, щодо ринкової вартості майна. На позовних вимогах ОСОБА_3 наполягала та прохала їх задовольнити. (Т. 1 а.с. 171-174)

27.01.2023 року представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 до суду надіслано відзив на позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності. В якому зазначено, що ОСОБА_6 вказує, що з 2021 року між сторонами велись безрезультатні переговори щодо можливості викупу часток одне одного, але жодним належним та допустимим доказом суду не надано. ОСОБА_6 не надано до позовної заяви доказу щодо пропозиції відповідачу на яку вона відповіла відмовою щодо викупу у них часток. ОСОБА_6 на підтвердження позовних вимог про припинення права власності обґрунтовує їх тим, що ОСОБА_3 не надає доступ до житлового приміщення, що не стосується предмету спору взагалі. Крім того до матеріалів справи не надано доказу, що ОСОБА_3 чинить перешкоди в користуванні житловим приміщенням, а її слова є виключно припущенням, оскільки не підтверджені жодним доказом. ОСОБА_6 в позові наголошує на заниженні суми компенсації ОСОБА_3 , а сама натомість визначила ринкову вартість 1/3 частини спірної квартири у розмірі - 59 220,86 грн. з якою ОСОБА_3 не погоджується, оскільки не відповідає ринковій вартості частки кватири. Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості зазначена загальна вартість спірного майна у розмірі 355 325,16 грн., тобто 1/3 частка має становити - 118 441,72 грн., а не як визначила ОСОБА_6 у розмірі - 59 220 грн. 86 коп. Тобто ОСОБА_6 занизила ринкову вартість компенсації ОСОБА_3 та не доплатила судовий збір. ОСОБА_6 зазначає у позові, що ОСОБА_3 не допускає до спірної квартири її та ОСОБА_1 , для того, щоб зафіксувати протиправні дії ОСОБА_3 у правоохоронних органах. Вказує, що ОСОБА_3 не чинить жодних перешкод ні ОСОБА_6 ні ОСОБА_1 , щодо користування спірним майном, оскільки в спірній квартирі вона не проживає, а проживає за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_4 . ОСОБА_6 просить суд визнати за нею 1/6 частину спірної квартири, але не зрозуміло, яка підстава визнання за нею 1/6 частини квартири, оскільки ОСОБА_6 вже є співвласником 1/3 частини і тому не може просити суд визнати за нею 1/6 частини, тому що їй вже належить на праві власності 1/3 частка квартири. Зазначає, що чинним законодавством не передбачено визнання права власності на майно особи частка якої їй вже належить, тобто буде подвійна реєстрація права власності за ОСОБА_6 на 1/3 частки квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1 . Прохає в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовити. (Т.2 а.с. 10-16)

31.01.2023 року представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 надала суду відповідь на відзив за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності, згідно якої у відзиві ОСОБА_3 вказує на те, що остання не розуміє змісту позовної вимоги «визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/6 частину житлового приміщення». Дане твердження є відмовою визнавати очевидні факти та безальтернативні логічні взаємозв`язки, а саме - якщо в позовній вимозі ідеться про позбавлення права власності на конкретну частку та грошову компенсацію, то єдиним наслідком задоволення цієї вимоги є перехід саме цієї частки у власність позивача. Прохає задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6 в повному обсязі. (Т. 2 а.с. 23)

03.02.2023 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 скористалась своїм правом та надіслала до суду заперечення на відзив та на заяву про уточнення позовних вимог ОСОБА_6 по справі ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності. (Т. 2 а.с. 30-35)

06.02.2023 року представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 до суду надіслано відзив на позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_6 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності. В якому зазначено, що ОСОБА_1 вказує, що з 2021 року між сторонами велись безрезультатні переговори щодо можливості викупу часток одне одного, але жодним належним та допустимим доказом суду не надано. ОСОБА_1 не надано до позовної заяви доказу щодо пропозиції відповідачу на яку вона відповіла відмовою щодо викупу у них часток. ОСОБА_1 на підтвердження позовних вимог про припинення права власності обґрунтовує їх тим, що ОСОБА_3 не надає доступ до житлового приміщення, що не стосується предмету спору взагалі. Крім того до матеріалів справи не надано доказу, що ОСОБА_3 чинить перешкоди в користуванні житловим приміщенням, а її слова є виключно припущенням, оскільки не підтверджені жодним доказом.

ОСОБА_1 в позові наголошує на заниженні суми компенсації ОСОБА_3 , а сама натомість визначила ринкову вартість 1/3 частини спірної квартири у розмірі - 59 220,86 грн. з якою ОСОБА_3 не погоджується, оскільки не відповідає ринковій вартості частки кватири. Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості зазначена загальна вартість спірного майна у розмірі 355 325,16 грн., тобто 1/3 частка має становити - 118 441,72 грн., а не як визначила ОСОБА_1 у розмірі - 59 220 грн. 86 коп. Тобто ОСОБА_1 занизила ринкову вартість компенсації ОСОБА_3 та не доплатила судовий збір. ОСОБА_1 зазначає у позові, що ОСОБА_3 не допускає до спірної квартири її та ОСОБА_6 , для того, щоб зафіксувати протиправні дії ОСОБА_3 у правоохоронних органах. Вказує, що ОСОБА_3 не чинить жодних перешкод ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_6 , щодо користування спірним майном, оскільки в спірній квартирі вона не проживає, а проживає за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_4 . ОСОБА_1 просить суд визнати за нею 1/6 частину спірної квартири, але не зрозуміло, яка підстава визнання за нею 1/6 частини квартири, оскільки ОСОБА_1 вже є співвласником 1/3 частини і тому не може просити суд визнати за нею 1/6 частини, тому що їй вже належить на праві власності 1/3 частка квартири. Зазначає, що чинним законодавством не передбачено визнання права власності на майно особи частка якої їй вже належить, тобто буде подвійна реєстрація права власності за ОСОБА_1 на 1/3 частки квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 та ОСОБА_6 просять припинити кожен з них право власності ОСОБА_3 на 1/3 частку квартири та за собою кожен право власності на 1/3 частку квартири, що унеможливлює суд прийняти рішення суду, щодо задоволення позовних вимог, оскільки не можна припинити двічі право власності однієї й тієї особи, а тим паче визнати за двома іншими особами право власності на одне майно, різним особам, що не передбачено жодним чинним законодавством України. Прохає в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. (Т.2 а.с. 86-92)

Заслухавши сторони, з`ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих учасниками справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 07.05.2011 року уклала шлюб з ОСОБА_11 та змінила прізвище на Супряга. (Т.1 а.с. 5)

Відповідно Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 24.11.1994 року органом приватизації виконавчого комітету м. Лубни посвідчено, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належить ОСОБА_8 та членам його сім`ї ОСОБА_6 , ОСОБА_9 . (Т. 1 а.с. 152)

Згідно листа КП «Лубенське МБТІ» №62 від 23.05.2022 року станом на 29.12.2012 року право власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 (Т. 1 а.с. 6)

Відповідно Договору Дарування 1/3 частки квартири серії НОМЕР_2 від 19.02.2021 року ОСОБА_8 належну йому 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 , подарував ОСОБА_3 (Т. 1 а.с. 103)

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 04.11.2021 року (Т. 1 а.с. 8)

Згідно Інформаційної довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.07.2022 року №304740616, зазначено, що 1/3 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на підставі Договору дарування, серія та номер 270, виданого 19.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозов Г.В. (Т. 1 а.с. 7) Даний факт також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №245146547 від 19.02.2021 року (Т. 1 а.с. 104)

ОСОБА_1 18.07.2022 року зверталась із заявою до ОСОБА_3 з проханням не чинити перешкод їй у користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Прохала надати їй ключі від вхідних дверей даної квартири. (Т. 1 а.с. 9)

Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 18.10.2022 року оціночна вартість об`єкта, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , становить - 355325,16 грн. (Т. 1 а.с. 110-111)

Ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, доказами у справі на підтвердження наявності перешкод у користуванні майном, що належить особі на праві власності, зокрема у його вселенні до спірного житлового приміщення можуть бути: акти про не допуск до належного особі на праві власності майна, звернення до правоохоронних органів, пояснення осіб, які можуть підтвердити ті чи інші обставини, які мають значення для вирішення справи, показання свідків тощо.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 06.04.2020 року у справі №754/14843/16.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. (ст. 16 ЦК України)

Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. (ст. 150 ЖК України)

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є співвласниками спірної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , їх частки становлять 1/3 кожного.

Сторони у спірній квартирі не проживають.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення не надано суду доказів, які б підтверджували порушення з боку ОСОБА_3 правил співжиття, оскільки як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_3 , зазначили, що у спірній квартирі вони не проживають. Відтак, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того факту, що ОСОБА_3 проживає у спірній квартирі, а відповідно і чинить перешкоди ОСОБА_1 у користування даним житлом, чи чинить їх будь-яким іншим способом..

Таким чином, ОСОБА_1 не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 чинить їй перешкоди у користуванні вищевказаною квартирою, порушення її прав та інтересів, що потребують захисту.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення.

Щодо позовних вимог учасників справи про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності суд виходив з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. (ст. 41 Конституції України).

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої 17 липня 1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно зі ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Ст. 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

При цьому право власності співвласника на частку у спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Питання про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності.

Однак учасниками справи не доведено належними та допустимими доказами, що спільне володіння та користування майном є неможливим.

Наявність у сторін на праві власності іншого житла не є підставою для твердження, що припинення права власності на спірну квартиру не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам їх сім`ї.

Крім того, судом встановлено, що сторони по справі мають право власності на рівні частини квартири АДРЕСА_2 та не проживають у даній квартирі.

Отже, сторонами не доведено умови, за яких є можливим примусове припинення права співвласників на частку відповідно до статті 365 ЦК України, а також того, що таке втручання у право власності є виправданим відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності.

Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позовів, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, судові витрати сплачені учасниками справи у вигляді судового збору суд залишає за сторонами.

Крім того, з метою компенсації вартості зазначеної частки квартири, учасниками справи на депозитний рахунок суду було внесено грошові кошти, а саме ОСОБА_1 в розмірі 59220,90 грн., ОСОБА_3 в розмірі 118441,80 грн., ОСОБА_6 в розмірі 59220,90 грн. (Т. 2 а.с. 138, 178, 2 відповідно).

Депозитний рахунок суду не є бюджетним рахунком, а є спеціальним реєстраційним рахунком для обліку депозитних сум, кошти, які зараховуються на цей рахунок є власністю осіб, що їх внесли та підлягають поверненню або перерахуванню за призначенням із настанням відповідних умов.

Враховуючи, що у задоволенні позовів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності відмовлено, то кошти, які були зараховані на депозитний рахунок суду як вартість 1/3 частини спірної квартири, підлягають поверненню сторонам.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,

вирішив :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення - відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_6 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності - відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності - відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_6 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності - відмовити.

Судові витрати сплачені учасниками справи у вигляді судового збору залишити за сторонами.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 , грошові кошти в сумі 59220 (п`ятдесят дев`ять тисяч двісті двадцять) грн. 90 коп., що сплачені нею на депозитний рахунок №UA0015950, отримувач - ТУ ДСА України в Полтавській області, код отримувача 26304855, надавач платіжних послуг отримувача Держказначейська служба України, м. Київ, згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № від 15.03.2023 року.

Повернути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_5 , грошові кошти в сумі 118441 (сто вісімнадцять тисяч чотириста сорок одна) грн. 80 коп., що сплачені нею на депозитний рахунок №UA0015950, отримувач - ТУ ДСА України в Полтавській області, код отримувача 26304855, надавач платіжних послуг отримувача Держказначейська служба України, м. Київ, згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №1-175К від 15.05.2023 року.

Повернути ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_6 , грошові кошти в сумі 59220 (п`ятдесят дев`ять тисяч двісті двадцять) грн. 90 коп., що сплачені нею на депозитний рахунок №UA0015950, отримувач - ТУ ДСА України в Полтавській області, код отримувача 26304855, надавач платіжних послуг отримувача Держказначейська служба України, м. Київ, згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № від 05.01.2023 року.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_5 , місце проживання/реєстрації: АДРЕСА_4 .

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Дата складання повного рішення суду 02.06.2023 року.

Суддя Т.Д. Бєссонова