Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1221/23

Номер провадження: 2/511/383/23

02 червня 2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Панчук А. І.,

секретаря судового засідання Волкової А.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Роздільнянської міської ради Одеської області, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно по праву спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до Роздільнянської міської ради Одеської області, якій просили: встановити факт прийняття спадщини за законом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житлового будинку з господарськими будівлями загальної площею 84,5 кв.м., у тому числі житловою 57,9 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати право власності по праву спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок з господарськими будівлями загальної площею 84,5 кв.м., у тому числі житловою 57,9 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частини кожному у рівних долях.

Свої вимоги мотивували тим, що згідно рішення виконкому Роздільнянської міської ради Одеської області № 17 від 20.08.1975 року, ОСОБА_3 надано земельну ділянку для будівництва особистого житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Надалі, 25.08.1975 року, між Роздільнянської міської радої Одеської області та ОСОБА_3 , був складений договір про надання йому в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності за адресою - АДРЕСА_1 . Даний договір посвідчений Державним нотаріусом Роздільнянської нотаріальної контори Одеської області Доценко Є.М. Після цього Роздільнянською міською радою, ОСОБА_3 , було складено план та видано дозвіл на будівництво житлового будинку за вищевказаною адресою. Після цього, у період 1975-1982 року ОСОБА_3 , за власні кошти побудував житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . Факт належності даного будинку ОСОБА_3 , зареєстрований за № 3622 у Одеському МБТІ 30.01.1984 року. Тобто, згідно вищевказаних документів та архівних матеріалів яки знаходяться у СГ ФОП ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , на праві особистої власності належіть житловий будинок з господарськими будівлями який розташований за адресою АДРЕСА_1 . Самочинного будівництва після 05.08.1992 року не встановлено. ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку та господарських будівель розташованого у АДРЕСА_1 , який має загальну площу 84,5 кв.м., у тому чіслі житлова 57,9 кв.м. За життя ОСОБА_3 заповіту не складав, тому у даному випадку має місце спадкування за законом. Тобто єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 , є його дружина - ОСОБА_2 та син ОСОБА_1 . У квітні 2023 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , але листом № 152/01-16 від 18.04.2023 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління або володіння спадковим майном. Тому позивачі просили їх вимоги задовольнити.

Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.05.2023 року вищезазначену справу прийнято до свого провадження, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.(а.с.45)

В судове засідання представник позивача адвокат Теренчук Є.М., який діяв на підставі ордеру договору про надання правничої допомоги від 28.04.2023 року, не з`явився, надавши заяву про підтримання позовних вимог та з проханням справу розглянути у його відсутність та відсутність позивача ( а.с.51).

Представник відповідача Роздільнянської міської ради Одеської області, в судове засідання не з`явився, надавши суду відзив на позовну заяву, в якому не заперечують проти даного позову, вирішення даної справи залишає на розсуд суду та просив справу розглядати у його відсутність. (а.с.48-50 )

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим відділом РАЦС Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 187 від 13 вересня 2000 року. (а.с.9)

Після смерті ОСОБА_3 , відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку та господарських будівель розташованого у АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорту даний житловий будинок з господарськими будівлями розташований за адресою АДРЕСА_1 та має загальну площу 84,5 кв.м., у тому чіслі житлова 57,9 кв.м. (а.с.24-27)

За життя ОСОБА_3 заповіту не складав, тому у даному випадку має місце спадкування за законом.

Згідно свідоцтву про одруження серії НОМЕР_2 , дружиною померлого ОСОБА_3 , є ОСОБА_2 .(а.с.12)

Згідно свідоцтву про народження серії НОМЕР_3 , актовий запис №257, сином померлого ОСОБА_3 , є ОСОБА_1 . (а.с.16)

Тобто єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 , є його дружина - ОСОБА_2 та син ОСОБА_1 .

У квітні 2023 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , але листом № 152/01-16 від 18.04.2023 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління або володіння спадковим майном. (а.с.8)

Як вбачається з витягу зі Спадкового майна (спадкові справи та видані на їх відставі свідоцтва про право на спадщину ) №72362637 від105.05.2023 року спадкова справа місля смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 не відкривалася.(а.с.40)

Відповідно до довідки Роздільнянської міської ради Одеської області № 500 від 04.05.2023 року, ОСОБА_1 з 1992 року, а ОСОБА_2 з 1985 зареєстровані, проживали та проживають по теперешний час у житловому будинку АДРЕСА_1 сплачують комунальні послуги, роблять ремонтні роботи, тобто користуються та володіють даним майном після смерті ОСОБА_3 (а.с.39)

Тот факт, що на момент смерті ОСОБА_3 позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , з 1992 та з 1985 року відповідно , зареєстровані та проживають по теперішній час у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується також копією домової книги. ( а.с. 28-32)

Позивачі по теперішній час сплачують комунальні послуги на утримання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . ( а.с.33).

18.04.2023 року позивачі звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак листом приватного нотаріуса Курако К.Л. Роздільнянського районного нотаріального округу № 152/01-16 від 18.04.2023 року їм було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту управління чи володіння спадковим майном та визнання за нею право власності. ( а.с.8)

До нотаріуса з заявами про прийняття спадщини ніхто після смерті ОСОБА_3 не звертався до цього часу, що підтверджується письмом приватного нотаріуса Курако О.Л. Роздільнянського районного нотаріального округу та витягом зі Спадкового реєстру №72362637 від 05.05.2023 року (а.с.8,40)

Дані спірні правовідносини виникли та існували протягом дії Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року та Цивільного кодексу України в редакції 2004 року.

Так спадкодавець ОСОБА_3 помер в той час, коли в Україні діяв ЦК 1963 року, відповідно до даних правовідносин належить застосовувати норми щодо відкриття та прийняття спадщини цього кодексу.

Так відповідно до статті 548 ЦК України (в редакції 1963 року) було передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) однією з дій, що свідчить про прийняття спадщини, а саме визнається, що спадкоємець прийняв спадщину є фактичний вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Однак суд вважає, що не дивлячись на те, що спадкоємці не подали своєчасно заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадщину прийняли шляхом вступу в управління спадковим майном, у відповідності до ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року), яка була чинна на час відкриття спадщини.

Нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року було передбачено певні дії, які б свідчили про прийняття спадщини.

Суд вважає, що ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 в даному випадку вступили в управління спадковим майном, так як згідно довідки № 500 виданої виконавчим комітетом Роздільнянської міської ради Одеської області від 04.05.2023 року, на момент смерті ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 з 1992 року, а ОСОБА_2 з 1985 року, зареєстровані та проживають по теперішній час у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , сплачує комунальні послуги. проводить ремонтні роботи в будинку, утримує територію у належному стані, тобто фактично користуються та володіють даним майном. Тому даний факт в суді встановлений і доведений.

Таким чином факт прийняття спадщини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 шляхом вступу в управління позивачами наданими доказами підтверджений.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно вимог ч. 1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності , набувається на підставах , що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У своєму інформаційному листі №10-1387 від 27.09.2012 р. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що відповідно до ст. 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст.3 зазначеного закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Так відповідно до п.3.1. Інформаційного листа ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватись законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тому суд вважає, що за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить визнати право власності по праву спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями загальної площею 84,5 кв.м., у тому числі житловою 57,9 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовий збір по справі повністю сплачено позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.76- 81,95,200,259,263-265,273,354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Роздільнянської міської ради Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно по праву спадкування за законом, задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини за законом ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_4 / та ОСОБА_2 /РНОКПП НОМЕР_5 / - житлового будинку з господарськими будівлями загальної площею 84,5 кв.м., у тому числі житловою 57,9 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати право власності по праву спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок з господарськими будівлями загальної площею 84,5 кв.м., у тому числі житловою 57,9 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_4 / та ОСОБА_2 /РНОКПП НОМЕР_5 /, по 1/2 частини кожному у рівних долях без їх виділення в натурі..

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя А. І. Панчук