Справа № 202/5951/21
Провадження № 2/202/93/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді - Бєсєди Г.В.

за участю секретаря - Травкіної В.Р.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: служба у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, Центральна адміністрація Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: служба у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, Центральна адміністрація Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що відповідач самоусунувся від обов`язків щодо утримання та виховання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначала, що батько дитини не бачиться та не спілкується з донькою, не виявляє інтересу до її життя, внутрішнього світу. Наголошувала, що відповідач не приймає участі в утриманні дитини та вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2013 його було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. Після ухвалення вироку та по теперішній час, відповідач жодним чином не проявляв батьківського піклування до дитини, не спілкувався з нею, не сплачував аліменти, не цікавився про фізичний, духовний розвиток, її здоров`я, а навпаки вчиняв протиправні дії, які полягали у несплаті аліментів.

ОСОБА_1 та її представник позов підтримали та просили задовольнити.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`являвся, повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Представник служби у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради у судове засідання не з`являвся, повідомлявся про час і місце розгляду справи.

Представник Центральної адміністрації Дніпровської міської ради надав заяву про розгляд справи без їх участі.

У судовому засіданні було допитано в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 які повідомили суду, що знайомі з позивачем. ОСОБА_3 не бачиться та не спілкується з донькою, не приймає участі в її утриманні та вихованні. ОСОБА_1 не чинить перешкод відповідачу у спілкуванні з дитиною. Так зазначали, що ОСОБА_4 виховує інший чоловік, якого вона вважає батьком.

У судовому засідання було з`ясовано думку ОСОБА_4 щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , яка зазначила, що батько не цікавиться її життям, не телефонує та не приймає жодної участі в її вихованні. Не заперечує щодо позбавлення батька - ОСОБА_3 батьківських прав.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та представника позивача, думку дитини, допитавши свідків, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, 30.03.2010, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є позивач по справі та відповідач - ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю, та на теперішній час вони перебувають за межами України.

Згідно з довідкою, виданою комунальним закладом освіти «Навчально-виховного комплексу № 12» «Загальноосвітній навчальний заклад I ступеня - гімназія» Дніпровської міської ради ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчалася у зазначеному закладі. Мати дівчинки цікавиться її шкільним життям, регулярно відвідує батьківські збори, є активісткою батьківської спільноти класу. Батько дитини, ОСОБА_3 , не приймав участі в шкільному житті доньки.

Вироком Індустріального районний суд м. Дніпропетровська від 14.02.2013 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Згідно довідки - розрахунку старшого державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів на утримання ОСОБА_4 станом на серпень 2021 року складає 165 360, 25 грн. З лютого 2019 року по серпень 2021 року відповідачем сплачено 0 грн.

За приписами ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, абз. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України).

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до висновку № 129-р від 15.05.2023 Центральної адміністрації Дніпровської міської ради через перебування матері ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_4 за межами України та неможливості особисто поспілкуватися, є недоцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), відступаючи від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що "Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону № 1906-IV, а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей".

Суд, врахувавши думку дитини, всі докази надані позивачем, проаналізувавши їх з точки зору належності, законності, зробивши системний аналіз вищезазначеного законодавства, врахувавши всі обставини справи, дійшов висновку, що для якнайкращого забезпечення інтересів дитини необхідно позбавити батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: служба у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, Центральна адміністрація Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) по відношенню до малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Г.В. Бєсєда