Справа №643/4875/20
Провадження № 2/638/2773/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м.Харків

Дзержинський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Теслікової І.І.,

при секретарі судового засідання Кріцак А.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачів ОСОБА_2 ,

в процессі розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Правекс-Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

27 березня 2020 року до Московського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява представника позивача Акціонерного товариства «Правекс-Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03 липня 2020 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2021 року було закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.

Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 17 січня 2023 року у вказаній справі відкрито загальне позовне провадження, розгляд справи розпочато зі стадії розгляду по суті та призначено судове засідання.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2023 року цивільну справу № 643/4875/20 за позовом Акціонерного товариства «Правекс-Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу передано за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 22 березня 2023 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Правекс-Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд Дзержинського районного суду м. Харкова.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2023 в провадження судді Теслікової І.І. надійшла вищевказана справа.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 24 квітня 2023 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року в задоволенні клопотання від 25 серпня 2023 року про приєднання доказів до матеріалів справи відмовлено. Письмові докази, долучені до вказаного клопотання від 25 серпня 2023 року, до розгляду судом не прийнято, повернуто особі, що їх подала.

31 жовтня 2023 року до суду надійшло клопотання представника позивача про долучення доказів до матеріалів справи у вигляді виписок банку за особовим рахунком за кредитним договором №12206-123/06Р на підтвердження позовних вимог та заперечень на заяву про застосування строків позовної давності, у якому представник позивача просив суд поновити строк на їх подачу посилаючись на введення на території України воєнного стану.

Крім того, 27 листопада 2023 року до суду надійшло клопотання представника відповідачів про долучення доказів до матеріалів справи у вигляді копії рішення Печерського районного суду м.Києва від 16.10.2023, у якому просив суд поновити йому строк на подачу вказаного доказу посилаючись на те, що даний доказ створено після подання відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні представник позивача просив суд долучити до матеріалів справи докази сторони позивача та заперечував проти долучення доказів сторони відповідача.

Представник відповідачів в судовому засіданні просив суд задовільнити його клопотання та заперечував проти задоволення клопотання сторони позивача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши димку учасників судового розгляду, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положення ст. 81 ЦПК України відображають приватноправові засади змагальності цивільного процесу, відповідно до чого тягар доказування цілком покладається на сторін. У такому контексті зазначений обов`язок із доказування характеризується специфічністю та виникає тоді, коли особа реалізує своє право на судовий захист. При цьому особа наділена правом самостійно обирати коло доказів, на які вона посилається і які подає суду, виходячи із своєї процесуальної заінтересованості та позиції у справі. Поряд із цим, таке право сторони також має свої межі. Тоді, коли особа використовує свої процесуальні права у сфері доказування всупереч їх меті, діє недобросовісно (у тому числі, несвоєчасно розкриває докази, чим перешкоджає іншій стороні повноцінно організувати свій захист), то починає зачіпатися загальний публічно-правовий інтерес в ефективному відправленні правосуддя, що повинно мати наслідком відповідну реакцію суду.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Частинами 1-3 ст.83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Частиною 4 ст. 83 ЦПК України встановлено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно ч. 5 ст. 83 ЦПК України у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Крім того, ч. 8 ст. 83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає обґрунтувала неможливість їх неподання у вказаний строк, з причин, що не залежали від неї.

Що стосується клопотання сторони позивача, суд виходить з наступного.

Посилання сторони позивача на виникнення необхідності подати нові докази після подання стороною відповідача заяви про застосування строків позовної давності, та введення на території України воєнного стану є необґрунтованими, оскільки з позовною заявою банк звернувся щє в березні 2020 року, та предмет спору і обставини що підлягають доказуванню за позовом не змінились. Крім того, з заявою про застосування строків позовної давності відповідачі звернулись ще 26 та 27 жовтня 2021 року.

Відповідно суду належним чином не обґрунтована об`єктивна неможливість вчасного подання доказів чи причини, з яких докази не можна було подати у встановлений законодавством строк, з причин, що не залежали від позивача.

Як вказує ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні клопотання суд також виходить з встановленого ЕСПЛ «Принципу правової визначеності» щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення пропущеного процесуального строку без наявності на те передбаченої процесуальним законом поважної причини, що є порушенням права на справедливий суд, визначеним ст. 6 Конвеції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, оскільки сторона позивача з березня 2020 року, не повідомляла суд про існування нових доказів, бажання їх долучити до справи, не підтвердила наявність перешкод для їх долучення до закриття підготовчого провадження, судом не встановлено поважних причин для поновлення строку на подання доказів стороною позивача.

Що стосується клопотання сторони відповідачів, суд виходить з наступного.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Разом з тим, сторона відповідача не обґрунтовую своє заперечення проти позовних вимог банку з підстав наявності рішення суду.

Крім того, оскільки у сторони відповідача закінчився строк на позовні відзиву на позовну заяву ще у 2020 році, та сторона відповідача не повідомляла суд про можливу появу нових доказів, бажання їх долучити до справи, не підтвердила наявність перешкод для їх долучення до закриття підготовчого провадження, судом не встановлено поважних причин для поновлення строку на подання доказів стороною відповідача.

Керуючись ст. 81, 83 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника Акціонерного товариства «Правекс-Банк» про поновлення строку на подання доказів.

Докази, долучені до клопотання АТ «Правекс-Банк» від 30 жовтня 2023 року не приймати до розгляду та повернути позивачу АТ «Правекс-Банк».

Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідачів адвоката Ярмака Сергія Валерійовича про поновлення строку на подання доказів.

Докази, долучені до клопотання адвоката Ярмака С.В. від 27 листопада 2023 року не приймати до розгляду та повернути представнику відповідачів адвокату Ярмаку С.В.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.І.Теслікова