Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/1540/23
Провадження № 2/644/543/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді Бугери О.В.,

За участі секретаря судового засідання Демченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, 3-я особа у справі Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, -

УСТАНОВИВ:

Позивачем, 23.02.2023 року, до суду подано відповідну позовну заяву. Позивач просить суд визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ним, батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Московським МВ ХМУ УМВС України в Харківській області, 19.10.2000 року, за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову посилається на те, що він перебував у шлюбі із відповідачкою, шлюб розірваний, від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , де зареєстрована його мати, відповідачка у справі, але фактично з моменту народження, дитина мешкає з ним та його батьками за адресою АДРЕСА_1 , де для нього облаштовані всі належні умови для проживання, є своя власна дитяча кімната, де знаходяться його речі та іграшки. Син перебуває на його повному забезпеченні, він постійно про нього піклується, опікується його інтересами та потребами, проводить з ним багато часу. З 2021 року його колишня дружина хворіє, отримала 3 групу інвалідності, в квітні 2022 року покинула межі країни, виїхала на лікування до Європи, наразі перебуває на постійному проживанні в Польщі, де проходить лікування та не планує повертатись, весь цей час дитиною опікується саме він. З метою забезпечення реалізації прав дитини, просив визначити місце проживання сина з ним.

Представником позивача адвокатом Свиридовим О.О. подано до суду заяву ,в якій позовні вимоги підтримані, просив позов задовольнити, провести розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, судові витрати покласти на позивача.

Відповідачкою подано до суду заяву від 27.04.2023 року, в якій позовні вимоги визнані, просила справу розглядати в суді та в органах опіки і піклування без її участі, проти проживання їй сина ОСОБА_3 разом із батьком ОСОБА_1 не заперечувала.

Представником Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради подано до суду висновок щодо розв`язання спору.

В судове засідання сторони не з`явились, подані заяви про проведення розгляду справи за відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Позивач у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що підтверджується копією паспорту та довідки.

Відповідачка у справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована

за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , з липня 2021 року встановлений діагноз Хорея Гентінгтона , хвороба спадкова, рекомендовано спостереження та лікування у невропатолога, стаціонарне лікування 2 рази на рік, спостереження в Медико-генетичному центрі, з 22.04.2022 року встановлено 3 групу інвалідності, відповідно до довідки до акта огляду МСЕК, протипоказана важка фізична праця, тривала хода.

Сторони у справі перебували у шлюбі з 22 липня 2016 року, що був розірваний відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20.02.2023 року №644/363/23, що підтверджується відповідною копією свідоцтва.

Сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Відповідно до даних Реєстру територіальної громади міста Харкова дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 з 31.10.2016 року. В квартирі також зареєстрована відповідачка у справі.

Відповідно до ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Дитина сторін є малолітньою, що не досягла 10 років. Згідно з положеннями частини першої, другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до положень частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з частиною шостою статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Департаментом служб у справах дітей було надано висновок від 30.05.2023 року за №197, щодо доцільності визначення місця проживання дитини із позивачем. При цьому, у висновку зазначалось, що шлюб батьків було розірвано 20.02.2023 року, після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати із батьком. Позивач ОСОБА_1 працює, має самостійний дохід, за місцем роботи характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягався, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, за інформацією закладів освіти та охорони здоров`я виконує обов`язки по вихованню та догляду за сином. Відповідачка надала до Департаменту служб нотаріально посвідчену заяву від 08.05.2023 року, в якій не заперечувала проти проживання сина з батьком та просила проводити розгляд справи без її участі.

Враховуючи зміст прийнятого висновку, обсяг досліджених обставин, суд з ним повністю погоджується.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 12.02.2020 року по справі №461/3144/17, провадження №61-21215св19, вирішальним у справах про визначення місця проживання дитини є визначення місця проживання з кимось із батьків, а не сама адреса зазначеного місця, оскільки особа має право змінювати постійне місце проживання на свій розсуд. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Наведене узгоджується з правовим висновком викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц. Тобто, після припинення стосунків між подружжям, малолітня дитина залишається зареєстрованою у квартирі матері, але фактично проживає з батьком за іншою адресою. Наразі відповідачка перебуває за межами країни, з метою отримання тривалого лікування, малолітня дитина сторін проживає із батьком, який в повному обсязі здійснює догляд та несе витрати на дитину. Суд вважає, що визначення місця проживання дитини з батьком, з урахуванням обставин справи, хвороби матері, відсутності її тривалий час в країні, здійснення піклування дитиною саме батьком, буде відповідати максимально інтересам дитини та не буде порушувати прав обох батьків. Тому, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Позивач просив покласти судові витрати на нього, при подачі позову ним судовий збір сплачений в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.15 ЦК України, ст.ст. 6, 19, 160, 161 СК України, ст.ст. 12, 76, 81, 95, 141, 264-268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Московським МВ ХМУ УМВС України в Харківській області, 19.10.2000 року, за адресою АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено та проголошено 02.06.2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Головуючий: суддя О.В.Бугера