КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4833/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Кирилюк Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Соболь Юлії Павлівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року у складі судді Ул`яновської О.В.,

у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), комунального підприємства «Київблагоустрій» про відшкодування збитків,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року адвокат Соболь Ю.П. в інтересах ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 12.02.2019 просила зобов`язати комунального підприємства «Київблагоустрій» відшкодувати збитки в розмірі 1 259 130 грн та не чинити перешкоди у відновленні об`єкту нерухомості, а саме, нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , з метою приведення їх у попередній стан, відповідно до технічного паспорту від 29.05.2018 року, визнати протиправними дії КП «Київблагоустрій» щодо знесення об`єкту нерухомості, який на праві власності належить позивачу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу на праві власності належить приміщення АДРЕСА_2 . В період з 25 по 27 липня 2018 року посадовими особами КП «Київблагоустрій» за дорученням Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) незаконно, без жодного правового документа, знесено належний на праві власності позивачу зазначений об`єкт нерухомості.

Вказані дії відповідачів є незаконними та протиправними, з огляду на те, позивачем в межах і у спосіб визначений законодавством отримано органом державного архітектурно-будівельного контролю зареєстроване повідомлення про початок виконання будівельних робіт, здійснено будівельні роботи та забезпечено прийняття об`єкта в експлуатацію, що підтверджується декларацією про готовність об`єкту до експлуатації КВ №74.

Приміщення є нерухомим майном, а тому не може бути демонтовано, у відповідачів не було законних підстав для знесення приміщення, відповідного рішення суду не ухвалювалось. Знесення нерухомого майна призвело до порушення майнового права позивача.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року в позові ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Соболь Ю.П. в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування та неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги, за замістом зазначено, що районним судом не встановлено, що нерухоме майно знесено на підставі припису та доручення відповідачів. Проте відповідно до законодавства нерухоме майно може бути знесено виключно за рішенням суду.

Також суд не дослідив, що відповідачі наділені компетенцією здійснювати демонтаж тимчасових споруд, а не об`єктів нерухомого майна, оскільки позивач володіє на праві власності не тимчасовою спорудою, а об`єктом нерухомого майна, який не можу бути, а ні тимчасовою спорудою, а ні малою архітектурною формою.

Крім того, суд першої інстанції зазначає, що будівельні роботи здійснювались поза межами правового поля, проте вони здійснювались правомірно, а відтак апріорі нерухоме майно, яке було знесено не може бути віднесено до самочинного, оскільки позивачем в межах і у спосіб визначений законодавством отримано органом державного архітектурно-будівельного контролю зареєстроване повідомлення про початок виконання будівельних робіт, здійснено будівельні роботи та в подальшому забезпечено прийняття закінченого будівництвом об`єкту в експлуатацію, що підтверджується відповідною декларацією.

Враховуючи зазначене, підставою для знесення будівлі є виключно рішення суду, відтак посадові особи Департаменту та посадові особи КП «Київблагоустрій» своїми діями діяли самоправно, з перевищенням службових повноважень чим порушили майнові права позивачки.

У відзиві на апеляційну скаргу Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не погоджується її з доводами, просить залишити без задоволення.

Вказано, що позивачем долучено до матеріалів справи докази, що підтверджуються факт встановлення прибудови до належної йому квартири, проте не надано ніяких документів, дозволів на виконання вказаних робіт.

Зазначено, що за вказаними позивачем критеріями в реєстрі дозвільних документів (електронний ресурс: веб-сайт Державної архітектурно-будівельної інспекції України https://dabi.gov.ua/declarate/list.php) відсутня інформація про декларацію серії КВ №74.

Крім того, вказано, що відповідно до характеристики споруди, наданої позивачем, прибудова, в якості фундаменту, містить металевий зварений каркас на висоті 1,20 м. від землі, що не дає вважати її капітальною спорудою.

Також, зазначено, що визначення ринкової вартості проводилось по відношенню до всієї квартири, що знаходиться у багатоквартирному будинку, демонтаж же проведено стосовно прибудови, яка не є капітальною спорудою.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Кір`яков А.С. в інтересах КП «Київблагоустрій» просить рішення районного суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В обґрунтування відзиву посилається на те, що зі змісту припису вбачається, що інспектором КП «Київблагоустрій» виключно пропонується позивачу надати документи дозвільного характеру, і лише в разі їх відсутності демонтувати власними силами, тобто інспектором в жодному випадку не ставиться питання відсутності таких документів дозвільного характеру позивача.

Зазначено, КП «Київблагоустрій» не є контролюючим органом у сфері благоустрою м. Києва та не наділено повноваженнями щодо прийняття рішень про демонтажсамовільно встановлених елементів благоустрою згідно п 13.3.2 Правил благоустрою м. Києва. Київська міська рада наділила повноваженням інспекторів КП «Київблагоустрій» виключно щодо проведення перевірок правомірності розміщення елементів благоустрою у м. Києва та винесенню приписів з метою усунення порушень. При цьому, рішення про демонтаж за наслідками невиконання вимог приписів КП «Київблагоустрій» не приймає.

Вказано, що звіт, який наявний в матеріалах справи та у часників судового процесу, не містить інформацію про: висновки про існуюче та найбільш ефективне використання об`єкта оцінки, їх зміну порівняно з попередньою датою оцінки; зміст використаних методичних підходів, методів та оціночних процедур, у разі потреби; з наведенням необхідних розрахунків, а також змісту відповідних застережень і припущень; додатки з вихідними даними та іншою інформацією, що були використані в процесі проведення оцінки, що є порушенням п. 57 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» затверджений постановою КМУ від 10.09.2003 року № 1440.

Також, вказано, що у висновку про вартість об`єкта оцінки зазначено наступне: «Звіт є дійсним лише за наявності підпису замовника на титульній сторінці Звіту», натомість наявна в матеріалах справи титульна сторінка звіту не містить підпису замовника, а отже він є не є дійсним.

Крім того, посилається на те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б підтверджували, що станом на сьогоднішній день нерухоме майно позивача є знищеним, а тому відсутні підстави для застосування ст. 1173-1175 ЦК України щодо КП«Київблагоустрій».

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час якого судом повідомлялася в установленому законом порядку (а.с. 178-179,191 т.2), від представника Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надійшло клопотання розгляд справи за його відсутності, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Колегія суддів заслухавши пояснення відповідачів, які просили апеляційну скаргу залишити без задовольнити, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи скарги, вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 01.03.2018 ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира, загальною площею 27,35 кв. м, житловою площею 13,1 кв. м (а.с. 8-12 т.1).

02 травня 2018 року повідомленням про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1)/про зміну даних у повідомленні про початкове виконання будівельних робіт щодо об`єктів що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) на підставі ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" позивачка повідомила Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про реконструкцію квартири АДРЕСА_2 (а.с. 6 т.1).

З технічного паспорту виготовленого станом на 29 травня 2018 року на нежитлове приміщення (магазин) за адресою: АДРЕСА_3 убачається, що загальна площа приміщення становить 46,7 кв. м, основна - 43,1 кв. м, допоміжна 3,6 кв.м. У 2018 році здійснено реконструкцію, прибудову з металевого зварного каркасу на висоті 1,2 м. від землі, площею 23,5 кв.м., сходів, площею 6,3 кв.м. (а. с. 15-18 т.1).

19 квітня 2018 року інспектором Комунального підприємства «Київблагоустрій» було проведено перевірку правомірності встановлення тимчасової споруди в АДРЕСА_3 . За результатами перевірки винесено припис № 1806680 та запропоновано надати проектно-дозвільну документацію на розміщення тимчасової споруди у термін до 3 діб. В разі відсутності дозвільної документації запропоновано здійснити демонтаж власними силами, відновити благоустрій (а.с. 73 т.1).

Листом Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 11.05.2018 доручено КП "Київблагоустрій" вжити заходи шляхом демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 4 т.1).

25 травня 2018 року в Департаменті міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) - реконструкція квартири АДРЕСА_2 (а.с. 190-194 т.2).

18 червня 2018 року відповідачем винесено наказ про скасування права на початок виконання будівельних робіт, набутого на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт, скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 25.05.2018 № КВ 74 (а.с.197 т.1).

25 липня 2018 року за дорученням ДМБ № 064-3386 від 11 травня 2018 року та на підставі припису № 1806680 від 19.04.2018 проведено демонтаж (переміщення) будівельної конструкції, розміщеної за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується актами (а. с. 75, 76 т.1).

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 виходив з його недоведеності, оскільки вважав, що реконструкція нежитлового приміщення є самочинною, збудованою без належних правових підстав, належної проектної документації на реконструкцію об`єкту та позивачкою не доведено правомірності порушення права власності відповідачами.

З такими висновками районного суду, колегія погоджується з огляду на таке.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

При розгляді справ пов`язаних із самочинним будівництвом слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону України «Про містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (стаття 4 ЦПК України).

Убачається, що позивачка звернулася у суд із позовом до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), комунального підприємства "Київблагоустрій" про зобов`язання не чинити перешкод та визнання протиправними дій щодо знесення об`єкта нерухомості.

Встановлено, що в провадженні Святошинського районного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), комунального підприємства "Київблагоустрій" про з визнання протиправними дій щодо знесення об`єкта нерухомості.

Предметом спору по справі, що перебуває на стадії апеляційного розгляду, є вимоги про відшкодування збитків, заподіяних ОСОБА_1 КП`Київблагоустрій" внаслідок протиправних дій, пов`язаних зі знесенням об`єкта нерухомості.

У зв`язку з чим ухвалою Київського апеляційного суду від 27 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), комунального підприємства «Київблагоустрій» про відшкодування збитків зупинити до розгляду Святошинським районним судом м. Києва цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), комунального підприємства «Київблагоустрій» про зобов`язання не чинити перешкод та визнання протиправними дій щодо знесення об`єкта нерухомості.

Зупиняючи провадження у даній справі суд апеляційної інстанції виходив з того, що вимоги про відшкодування збитків носять похідний характер від вимог про зобов`язання не чинити перешкод, визнання протиправними дій щодо знесення об`єкта нерухомості, які перебувають на вирішенні Святошинського районного суду м. Києва. Неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої справи полягає в тому, що у іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у справі вимог і встановити ці обставини у даній справі неможливо.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 листопада 2022 року закрито провадження в частині позовних вимог про зобов`язання КП "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища Виконавчого органу КМР (КМДА) не чинити перешкоди ОСОБА_1 у відновленні об`єкта нерухомості, а саме нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_3 з метою приведення їх у попередній стан, відповідно до технічного паспорту від 29 травня 2018 року (інвентаризаційна справа № 1356), виданий фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 .

Рішенням Святошинського районного суду від 15 листопада 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), комунального підприємства «Київблагоустрій» про визнання дій протиправними відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 27 грудня 2022 року.

Указаним рішенням суду визнано доведеним, що ОСОБА_3 не надано документів на підтвердження отримання нею в установленому порядку дозвільної документації для облаштування тимчасової споруди металевої конструкції суду, що виключало правові підстави для її встановлення.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за позивачкою зареєстровано право власності на загальну площу 46,7 кв. м до якої входить кімнати 20,2 кв. м, 22.9 кв. м та санвузол 3,6 кв.м. Тобто тимчасова споруда не входить до об`єкта нерухомості, що належала їй на праві власності.

За наведених підстав районний суд дійшов до висновку, що дії комунального підприємства "Київблагоустрій", пов`язані з демонтажем самовільної прибудови, було вчинено без порушення норм законодавства.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки)

Згідно з вимогами частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, передбачено положеннями ст. 1173 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою,

Відшкодування шкоди можливе за таких умов: 1) завдано шкоди особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи; 2) дії або бездіяльність, якими завдана шкода, є неправомірними. 3) причинний зв`язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла; 4) вина особи, яка завдала шкоду. При цьому діє презумпція (припущення) вини порушника: якщо потерпілий довів наявність шкоди, то боржник має довести відсутність своєї вини. Для виникнення обов`язку відшкодування шкоди ступінь вини порушника значення не має.

Отже, причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди.

Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 здійснила реконструкцію належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_2 незаконно, внаслідок якої фактично загальна площа будівлі відповідно до проектної документації збільшилася у порівнянні з правовстановлюючими документами замовника з 27,35 кв. м до 46,7 кв. м, здійснила прибудову загальною площею 23,5 кв. м та сходи 6,3 кв. м, із зміною зовнішніх геометричних розмірів, на земельній ділянці комунальної власності, яка не була виділена їй для будівництва, що потягло скасування права на початок виконання будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, декларації про готовність до експлуатації об`єкта.

Позивачкою не надано доказів скасування наказу, отримання відповідних дозволів та законність дій, пов`язаних з проведеною добудовою, а саме виділення у встановленому законом порядку земельної ділянки для здійснення реконструкції кафетерію, на якій розміщено спірний об`єкт.

Враховуючи зазначене, відповідачі виявивши порушення у відповідності до наділених законом повноважень, вжили заходів та здійснили демонтаж незаконної споруди встановленої позивачкою без належних на те документів.

Відповідно до матеріалів, комунальним підприємством "Київблагоустрій" проведено перевірку правомірності встановлення тимчасової споруди в АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим винесено припис № 1806680 від 19.04.2018 та запропоновано позивачці надати проектно-дозвільну документацію на розміщення тимчасової споруди.

Установлено що ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження законності дій, а тому Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 11.05.2018 доручено КП "Київблагоустрій" вжити заходи шляхом демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою за адресою: АДРЕСА_3 , й на виконання розпорядження 25 липня 2018 року проведено демонтаж (переміщення) будівельної конструкції, розміщеної за адресою: АДРЕСА_3 .

Отже, матеріалами справи не доведена вина відповідачів у заподіянні шкоди ОСОБА_1 , не доведено порушення ними її права власності.

Окрім цього, колегією суддів враховується і та обставина, що у відповідності до положень п.13.3.3 Правил благоустрою м. Києва, рішення про демонтаж самовільно розміщеної (встановленої) малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельно-побутового, соціально-культурного та іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності приймається Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), районними в місті Києві державними адміністраціями.

Отже, лише Департамент є органом, уповноваженим приймати рішення про примусовий демонтаж тієї чи іншої споруди у м. Києві.

Припис, складений представником КП «Київблагоустрій», не є рішенням про демонтаж, не встановлює вину певної особи у самовільному розміщенні, а вноситься з метою з`ясування наявності /відсутності документів дозвільного характеру.

Між тим, відповідно до змісту позову, позивачкою вимог до Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) не заявлено.

З огляду на викладене, а також установлені рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15 листопада 2022 року обставини про відсутність підстав для висновків щодо неправомірності дій відповідачів, пов`язаних з демонтажем здійсненої позивачкою незаконної тимчасової споруди по АДРЕСА_3 , колегія суддів вважає обґрунтованими висновки районного суду про відмову у заявленому у даній справі позові.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та власного тлумачення характеру спірних правовідносин і встановлених судом обставин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Частинами 1 та 5 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених підстав апеляційна скарга представника позивачки підлягає відхиленню, а ухвалене по справі судове рішення - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Соболь Юлії Павлівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 червня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: