Номер провадження: 22-ц/813/4736/23
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2023 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 523/16198/21

Номер провадження: 22-ц/813/4736/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Трофименка О.О.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ,

- відповідачі 1) ОСОБА_3 , 2) ОСОБА_4 ,

- треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору 1) Приватне підприємство «Веселинівське товариство мисливців та рибалок», 2) Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», 3) ОСОБА_5 , 4) ОСОБА_6 , 5) Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне підприємство «Веселинівське товариство мисливців та рибалок», Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, стягнення грошових коштів по зобов`язанням спадкодавця, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в особі його законного представника - ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення грошових коштів по зобов`язанням спадкодавця, за апеляційною скаргою адвоката Пятигорця Володимира Івановича, діючого від імені ОСОБА_3 , на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Малиновського О.М. о 14 годині 05 хвилині 14 грудня 2022 року, повний текст рішення складений 20 грудня 2022 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2021 році ОСОБА_1 , діючи від свого імені та як законний представник від імені малолітнього ОСОБА_2 , звернулась до суду з вищевказаним первісним позовом, в якому просить: 1) визнати за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2) визнати за малолітнім ОСОБА_2 право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 3) визнати за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 4) визнати за малолітнім ОСОБА_2 право власності на частину житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 5) визнати за ОСОБА_1 право власності на частину земельної ділянки, кадастровий номер :06:015:0001, площею - 0,2500 га., розташованої за адресою - АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 6) визнати за малолітнім ОСОБА_2 право власності на частину земельної ділянки, кадастровий номер :06:015:0001, площею - 0,2500 га., розташованої за адресою - АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 7) визнати за ОСОБА_1 право власності на частину майнових прав у Приватному підприємстві «Велесіновське товариство мисливців та рибалок», в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 8) визнати за малолітнім ОСОБА_2 право власності на частину майнових прав у Приватному підприємстві «Велесіновське товариство мисливців та рибалок», в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 9) визнати за ОСОБА_1 право власності на мисливський нарізний карабін «Wind hamt Weapantry k223 Rem#WW166643»; 10) визнати за ОСОБА_1 право власності на частину грошових коштів на: - депозитному рахунку НОМЕР_1 , відкритому у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у розмірі - 525,00грн.; - на картці НОМЕР_2 , відкритій у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з від`ємним залишком у розмірі 15 445, 48 грн.; - на картці НОМЕР_3 , відкритій у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з від`ємним залишком у розмірі -15 3664, 76грн.; - на картці НОМЕР_4 , відкритій у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» із залишком у розмірі - 0,32 грн.; - поточному рахунку НОМЕР_5 від 27.05.2011 року у гривні, із залишком на рахунку 31 300,00грн.; - поточному рахунку НОМЕР_6 від 10.02.2014р. у гривні, із залишком на рахунку - 2 989,17 грн.; - поточному рахунку НОМЕР_7 від 04.05.2006 року у гривні, із залишком на рахунку - 3 811, 99грн.; 11) зобов`язати ОСОБА_3 до виконання частини зобов`язань, в порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кредитним договором № -КД-2, укладеним спадкодавцем ОСОБА_7 15 липня 2020р. з Акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК»; 12) зобов`язати ОСОБА_4 до виконання частини зобов`язань, в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кредитним договором № -КД-2, укладеним спадкодавцем ОСОБА_7 15 липня 2020 р. з Акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК»; 13) стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 частку сплачених нею за зобов`язанням спадкодавця ОСОБА_7 за кредитним договором №-КД-2, укладеним спадкодавцем 15 липня 2020 р. з Акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК», грошової суми у розмірі - 52 527,55 грн.; 14) стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 частку сплачених нею за зобов`язанням спадкодавця ОСОБА_7 за кредитним договором №-КД-2, укладеним спадкодавцем 15 липня 2020 р. з Акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК», грошової суми у розмірі - 52 527,55 грн.

ОСОБА_1 обґрунтовує первісні позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , з яким позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з вищезазначеного майна. Спадкоємцями першої черги є: - позивачка, як дружина померлого; - їх спільна дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; - діти ОСОБА_7 від першого шлюбу - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

За їх зверненням приватним нотаріусом була заведена спадкова справа. Проте, 12.07.2021 р. нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав ненадання правовстановлюючих документів на спадкове майно. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просить задовольнити її позовні вимоги. Позовні вимоги в частині зобов`язання та стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 грошових коштів за кредитним договором №-КД-2, укладеним 15.07.2020р. між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_7 , мотивовані тим, що нею з часу відкриття спадщини була сплачена заборгованість у розмірі - 210 110,18 грн. (Т. 1, а. с. 2 - 9).

Короткий зміст зустрічного позову

У лютому 2022 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вищезазначеною зустрічною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачів по частині сплаченого нею боргу за зобов`язаннями спадкодавця ОСОБА_7 , за укладеним ним за життя з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитним договором №-КД-1 від 30.10.2018 р., тобто по 144 056 грн. з кожного.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 мотивовані тим, що ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , за життя 30 жовтня 2018 року уклав з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Кредитний договір №-КД-1. У забезпечення виконання ОСОБА_7 зобов`язань по вказаному Договору його донька - ОСОБА_3 уклала з Банком договір іпотеки №-ДІ-1, відповідного якого надала в іпотеку належне їй майно - однокімнатну, квартиру за адресою - АДРЕСА_3 , вартість якої становила 1 117 432,00 грн..

Після смерті ОСОБА_7 у нього залишився не сплачений ним борг по вищевказаному кредитному договору в сумі 576 224,69 грн.. ОСОБА_3 13 листопада 2020 року продала вищевказану іпотечну квартиру і на вимогу Банку з отриманих коштів повністю сплатила вказаний борг.

У зв`язку з тим, що всі спадкоємці знаходяться в однакових умовах по отриманню спадщини, а тому кожен з них повинен в рівних долях задовольнити вимоги кредитора, тобто Банку. Таким чином, кожен відповідач-спадкоємець, а це - ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та неповнолітній ОСОБА_2 , в особі його законного представника - ОСОБА_1 , повинен задовольнити вимоги кредитора у розмірі - частині не сплаченого за життя ОСОБА_7 . Банку кредиту по кредитному договору N?-КД-1 від 30 жовтня 2018 року. Так як ОСОБА_3 самостійно задовольнила вимоги кредитора-Банка то кожен з відповідачів повинен сплатити їй по 144 056,17 грн. = 576 224,69грн. : 4 (Т. 2, а. с. 57 - 58).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2022 року залишено без задоволення у повному обсязі первісні позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 . Також залишено без задоволення у повному обсязі зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відсутні правові підстави для визнання за ОСОБА_1 та за її малолітнім сином ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , так як таке право ними не втрачено у межах спадкової справи. За таких же підстав суд не вбачав правових підстав для визнання за позивачкою та її малолітнім сином право власності на грошові кошти, розміщені у банківських установах.

Позивачем не надано суду документів, та з цього приводу не заявлялись відповідні клопотання, які б посвідчували право власності на майно ОСОБА_7 на час його смерті, зокрема на майнові права у ПП «Велесіновське товариство мисливців та рибалок» та на мисливський нарізний карабін «Wind hamt Weapantry k223 Rem#WW166643». Отже, позовні вимоги в цій частині є недоведеними. Крім того, успадкування мисливської зброї має певні особливості. Крім доведеності факту належності померлому мисливської зброї та факту прийняття спадщини, ОСОБА_1 слід оформити у встановленому порядку дозвіл на придбання зброї.

Щодо стягнення з спадкоємців ОСОБА_4 та ОСОБА_3 сплачених нею грошових коштів, за зобов`язаннями ОСОБА_7 перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором № -КД-2 від 15 липня 2020р., ОСОБА_1 не представила суду належних та допустимих доказів на підтвердження сплати нею грошової суми, яку вона вимагає від відповідачів. Надані з її боку копії квитанцій (Т. 2, а. с. 119 - 120) не підтверджують, що грошові кошти вносились ОСОБА_1 саме на погашення боргу по кредитному договору № -КД-2. Вказані квитанції мають лише посилання на призначення платежу, як погашення кредиту без визначення номеру договору та дати його укладання.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції дійшов висновку, що вони не підлягають задоволенню у повному обсязі, так як є недоведеними. Так, на підтвердження заявлених зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 надала лише копію іпотечного договору від 30.10.2018 р., за умовами якого вона виступила майновим поручителем по кредитним зобов`язанням ОСОБА_7 перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по кредитному договору № -КД-1 від 30.10.2018р. Будь-яких доказів про те, що вона сплатила кошти у сумі - 144 056,17грн., як суму боргу по вищевказаному кредитному договору ОСОБА_3 суду не представила. В матеріалах справи існує лише пояснення представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про те, що після смерті ОСОБА_7 залишалась заборгованість по кредитним договорам № -КД-1 від 30.10.2018 р. та № -КД-2 від 15.07.2020 р., яка була погашена спадкоємцями. Але, відомостей про те ким саме, в якому розмірі була сплачена заборгованість, вказана відповідь не містить (Т. 2, а. с. 178 - 182).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Пятигорец В.І., діючий від імені ОСОБА_3 , в апеляційній скарзі просить рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2022 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити зустрічні позовні вимоги у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення в оскарженій частині ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків,викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що судом не було враховано, що всі спадкоємці знаходяться в однакових умовах по отриманню спадщини, а тому кожен з них повинен в рівних долях задовольнити вимоги кредитора, тобто Банку. Кожен спадкоємець повинен задовольнити вимоги кредитора у розмірі - частині не сплаченого за життя ОСОБА_7 банку кредиту по кредитному договору -КД-1 від 30 жовтня 2018 року. ОСОБА_3 самостійно задовольнила вимоги кредитора-Банка, тому кожен з відповідачів повинен сплатити їй кошти у сумі по 144 056,17 грн. = 576 224,69грн. : 4. Суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про витребування доказів, на підтвердження розміру заборгованості спадкодавця (Т. 2, а. с. 188 - 190).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.01.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Пятигорця В.І., діючого від імені ОСОБА_3 , на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2022 року (Т. 2, а. с. 197 - 198).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31.01.2023 року призначено апеляційну скаргу до розгляду (Т.2, а. с. 203).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.03.2023 року витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним чином завірені копії: - кредитного договору № -КД-1 від 30 жовтня 2018 року, укладеного ОСОБА_7 ; - довідку про залишок боргу ОСОБА_7 по кредитному договору № -КД-1 від 30 жовтня 2018 року на день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 ; - квитанцію про сплату боргу ОСОБА_7 після його смерті по кредитному договору № -КД-1 від 30 жовтня 2018 року.

Згідно Рішення Вищої ради правосуддя від 30.05.2023 року № 567/0/15-23 суддя Приходько Л.А. достроково закінчила відрядження в Одеському апеляційному суді.

На підставі цього та керуючись Положенням про АСДС, було здійснено повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.07.2023 року вказану цивільну справу прийнято до провадження іншої колегії суддів. Справу призначено до розгляду.

У судовому засіданні адвокат Пятигорец В.І., діючий від імені ОСОБА_3 , підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

У судовому засіданні адвокат Бойко Н.І., діюча від імені ОСОБА_1 , заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, рішення просила залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності її інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Пятигорця В.І., діючого від імені ОСОБА_3 , не підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 (Т.1, а. с. 19).

Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поліщук Г.П., за заявами ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та від імені малолітнього ОСОБА_2 , про прийняття спадщини за законом, була заведена спадкова справа №08/2021 до майна ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т.1 а. с. 77 - 131).

Також із заявами про прийняття спадщини за законом, після смерті ОСОБА_7 , до приватного нотаріуса Поліщук Г.П. звернулись - ОСОБА_4 (Т. 1, а. с. 95), ОСОБА_3 (Т. 1, а. с. 100).

ОСОБА_1 на час смерті ОСОБА_7 перебувала з останнім у зареєстрованому шлюбі з 15.09.2020 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_9 (Т. 1, а. с. 85).

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками є - ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 (Т. 1, а. с. 88).

ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 від ОСОБА_7 та ОСОБА_10 . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 01.02.2021р., ОСОБА_9 змінив своє прізвище з - « ОСОБА_11 » на - « ОСОБА_12 » та змінив прізвище батька з - « ОСОБА_11 » на - « ОСОБА_12 » (Т. 1, а. с. 97 - 99).

ОСОБА_13 народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 від ОСОБА_7 та ОСОБА_10 . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 01.02.2021р., ОСОБА_13 22.05.2010р. змінила своє прізвище з - « ОСОБА_11 » на - « ОСОБА_12 » та змінила прізвище батька з - « ОСОБА_11 » на - « ОСОБА_12 » (Т. 1, а. с. 102 - 104).

Отже, встановлені обставини вказують на те, що право на спадкування майна ОСОБА_7 , як спадкоємці першої черги спадкування за законом мають - ОСОБА_1 , як дружина, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як діти померлого.

Після його смерті відкрилась спадщина, яка за твердженням ОСОБА_1 складається з:

- частини житлового будинку АДРЕСА_1 ;

- житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 ;

- земельної ділянки, кадастровий номер :06:015:0001, площею - 0,2500 га., розташованої за адресою - АДРЕСА_2 ;

- майнових прав у Приватному підприємстві «Велесіновське товариство мисливців та рибалок»;

- мисливського нарізного карабіну «Wind hamt Weapantry k223 Rem#WW166643»;

- грошових коштів на: - депозитному рахунку НОМЕР_1 , відкритому у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у розмірі - 525,00грн.; - на картці НОМЕР_2 , відкритій у АТ КБ ПРИВАТБАНК», з від`ємним залишком у розмірі -15 445, 48 грн.; - на картці НОМЕР_3 , відкритій у АТ КБ ПРИВАТБАНК», з від`ємним залишком у розмірі -15 3664,76 грн.; - на картці НОМЕР_4 , відкритій у АТ КБ ПРИВАТБАНК», із залишком у розмірі - 0,32 грн.; - поточному рахунку НОМЕР_5 від 27.05.2011 року у гривні, із залишком на рахунку 31 300,00грн.; - поточному рахунку НОМЕР_6 від 10.02.2014 р. у гривні, із залишком на рахунку в розмірі - 2 989, 17 грн.; - поточному рахунку НОМЕР_7 від 04.05.2006 року у гривні, із залишком на рахунку в розмірі - 3 811, 99 грн..

Матеріалами справи встановлено та підтверджено документально, що житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 належить померлому ОСОБА_7 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 08.10.2013р., реєстраційний номер 453, оригінал якого знаходиться у ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 26 - 30).

Земельна ділянка, кадастровий номер :06:015:0001, площею - 0,2500 га., яка розташована за адресою - АДРЕСА_2 , належить на праві власності ОСОБА_7 на підставі рішення Веселинівської селищної ради Веселинівскього району Миколаївської області від 04.05.2018р. №70 (Т. 1, а. с. 126 - 127).

До складу спадщини після смерті ОСОБА_7 також входить частина житлового будинку АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_7 прийняв після смерті його матері - ОСОБА_14 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом від 15.03.2019 р., проте за життя не отримав свідоцтва про право на спадщину за законом (Т. 1, а. с. 233).

Крім ОСОБА_7 спадщину після смерті ОСОБА_14 також прийняв - ОСОБА_6 , син померлої (Т. 1, а. с. 214). ОСОБА_15 , син померлої ОСОБА_14 , відмовився від прийняття спадщини на користь - ОСОБА_2 , онука ОСОБА_14 (Т. 1, а. с. 228).

Житловий будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_14 на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 08.04.2013р. про визнання мирової угоди (справа № 523/2947/13-ц) (Т. 1, а. с. 21 - 23).

Щодо мисливського нарізного карабіну «Wind hamt Weapantry k223 Rem#WW166643», грошових коштів на депозитних та розрахункових рахунках, розміщених в банківських установах, майнових прав у Приватному підприємстві «Велесіновське товариство мисливців та рибалок», з боку ОСОБА_1 суду не надано документів, які б підтверджували належність вказаного майна померлому ОСОБА_7 та з цього приводу до суду ОСОБА_1 не зверталась з відповідними клопотаннями про витребування таких доказів.

З представленої суду копії кредитного договору № 8-КД-2 від 15.07.2020 р. убачається, що АТ КБ ПРИВАТБАНК» на ім`я ОСОБА_7 була відкрита невідновлювальна кредитна лінія з лімітом кредитування у розмірі 717 067,00 грн., строком користування - до 14.07.2025 р..

Також між АТ КБ ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір № -КД-1 від 30.10.2018 р..

Згідно отриманих судом відомостей від представника АТ КБ ПРИВАТБАНК» заборгованості по вищевказаним кредитним договорам були погашені у повному обсязі спадкоємцями.

По справі виникли спадкові правовідносини.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції оскаржується тільки в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 , тому законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в іншій частині апеляційному порядку не переглядається.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні зустрічного позову.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 ЦК).

Тлумачення статті 1281 ЦК України свідчить, що вказана норма не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі (стаття 1282 ЦК (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 615/473/20 (провадження № 61-9358св21) зазначено, що: «одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц (провадження № 61-25487св18) вказано, що: «при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Тому висновки судів про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суди безпідставно поклали обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача».

За наявності кількох спадкоємців кожен з них відповідає за борги спадкодавця пропорційно до одержаної ними частки у спадковому майні. Якщо до спадкоємців перейшли не ідеальні (у дробах) частки у спадщині, а реальні - чітко визначене у заповідальному розпорядженні майно, потрібна пропорція вираховується шляхом встановлення того співвідношення, у якому вартість цієї речі знаходиться із вартістю спадкової маси.

Таким чином, відповідальність спадкоємців за борги спадкодавця носить частковий характер і обмежується вартістю майна, успадкованого цією особою. Проте у виключних випадках, наприклад, при неподільності предмета зобов`язання, відповідальність спадкоємців буде солідарною (стаття 543 ЦК України) і кредитор матиме змогу вимагати виконання вимоги як від усіх спадкоємців разом, так і від кожного з них окремо, причому як повністю, так і в частині боргу. Спадкоємець, який виконав спільне зобов`язання, має право пред`явити зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти боржників у рівній частці (стаття 544 ЦК України).

Судом встановлено, що 30.10.2018 році між АТ КБ ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір №-КД-1. Відповідно до п. А.1. вказаного кредитного договору банком надано ОСОБА_7 надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в формі одноразового надання повної суми кредитного ліміту. Ліміт Договору 844 552,80 грн. (Т. 3, а. с. 34 - 39).

Зобов`язання за вказаним договором забезпечено договором іпотеки №-ДІ-1 від 30.10.2018 року, відповідного до якого ОСОБА_3 надала в іпотеку належне їй майно, а саме однокімнатну квартиру за адресою - АДРЕСА_3 , вартість якої становила 1 117 432,00 грн. (Т. 2, а. с. 60 - 65).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 13.11.2020 року ОСОБА_3 продала ОСОБА_16 квартиру за адресою - АДРЕСА_3 . Продаж вказаної квартири визначено за ціною - 487 161 грн. (Т. 2, а. с. 67 - 68).

Відповідно до Довідки АТ КБ ПРИВАТБАНК» від 21.04.2023 року, станом на 02.11.2020 року ОСОБА_7 мав заборгованість за кредитним договором №-КД-1 від 30.10.2018 року в розмірі 565 161,72 грн. (Т. 3, а. с. 21).

Банком надано виписку по рахунку № НОМЕР_10 ОСОБА_7 з 30.10.2018 року по 18.05.2023 року (Т. 3, а. с. 44 - 48), відповідно до якої після смерті ОСОБА_7 за вказаним рахунком ІНФОРМАЦІЯ_9 було здійснено декілька надходжень, а саме:

- відповідно до прибуткового ордеру №K111101ANR від 11.11.2020 року на суму 290 237,22 грн., призначення платежу надходження готівки в погашення кредитів;

- відповідно до прибуткового ордеру № K111101СЕ9 від 11.11.2020 року на суму 280 000 грн., призначення платежу надходження готівки в погашення кредитів;

- відповідно до меморіального ордеру №HS021B02G3 від 11.11.2020 року на суму 565 161,72 грн., призначення платежу - погашення заборгованості за кред. Договором -КД-1 від 30.10.2018 року;

- відповідно до меморіального ордеру №HS021B02G2 від 11.11.2020 року на суму - 5 075,50 грн., призначення платежу - погашення заборгованості за кред. Договором -КД-1 від 30.10.2018 року.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до вищевказаних виписок по рахунку та наданим банком меморіальних ордерів не вбачається, ким саме та в якому розмірі була сплачена заборгованість. Інших доказів щодо вказаних обставин матеріали справи не містять.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Пятигорця Володимира Івановича, діючого від імені ОСОБА_3 , є недоведеними, а тому вона не підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскарженій частині є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги адвоката Пятигорця Володимира Івановича, діючого від імені ОСОБА_3 , відсутні.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України,

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Пятигорця Володимира Івановича, діючого від імені ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2022 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 05 грудня 2023 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе