Справа № 183/4161/20
№ 4-с/183/14/23

У Х В А Л А
22 травня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судових засідань Краснянської Д.О.,
розглянувши, у відкритому судовому засіданні скаргу боржника ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Пенкіна Богдана Віталійовича від 01.11.2022 року про накладення штрафу на боржника, стягувач ОСОБА_2 ,
за участю представника заявника ОСОБА_3 ,
представника стягувача ОСОБА_4 ,-
18 листопада 2022 року ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Усатенко В.Ю., звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця, у якій просив суд визнати протиправними і скасувати постанову державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби У Новомосковському районі Дніпропетровської області Південо-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Пєнкіна Богдана Віталійовича у виконавчому провадженні № 65138278 від 01.11.2022 про накладання штрафу на боржника, а також вирішити питання щодо судових витрат по справі.
Скаргу мотивовано тим, що 02 листопада 2022 року була заблокована його кредитна карта, при з`ясуванні підстави заблокування стало відомо про відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів.
На підставі судового наказу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.10.2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 31.07.2020 року і до досягнення дітьми повноліття.
Проте, скаржник зазначив, що судовий наказ не отримував, про його існування йому стало відомо лише 02.11.2022 року з реєстру виконавчих проваджень та реєстру судових рішень, а постанову про відкриття виконавчого провадження він взагалі не отримував. Заявник вважає, що державний виконавець передчасно виніс постанову від 01.11.2022 року про накладання штрафу /а.с.22-28/.
17 березня 2023 року представником Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Пєнкіним Б.В. надано до суду відзив на скаргу, в якому зазначено, що 15.04.2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65138278, з примусового виконання судового наказу № 183/4161/21, в квітні 2021 року копію постанови з ідентифікатором доступу, та адресою для ознайомлення та оплати направлено сторонам виконавчого провадження, на адреси зазначені у виконавчому документі.
Представник скаржника в судовому засіданні вимоги скарги, підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.
Представник ОСОБА_2 - адвокат Берест О.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги.
Суд, заслухавши пояснення, дослідивши підстави скарги, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.
Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України «Про виконавче провадження».
Порядок розгляду скарг на дії, бездіяльність, рішення, державного виконавця, чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання рішення визначений розділом VІІ ЦПК України, в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року «Судовий контроль за виконанням судових рішень».
Відповідно до статті 447 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
При зверненні до суду із скаргою заявник наполягав на тому, що постанова про накладення штрафу винесена передчасно, без урахування усіх обставин справи, а отже, є незаконною та підлягає скасуванню.
Судом встановлено, що судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.10.2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 31.07.2020 року і до досягнення дітьми повноліття /а.с.15-16/.
При цьому, матеріали справи, не містять даних про отримання боржником судового наказу, останній повернутий на адресу суду 18.11.2022 року, з відміткою «Укрпошти» про повернення «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 19).
15 квітня 2021 року державним виконавцем Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південо-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Пєнкіним Б.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 65138278, на підставі судового наказу №183/4161/20 від 16.10.2020р. та зобов`язано боржника подати декларацію про доходи /а.с.46/.
Суду надано копію розрахунку заборгованості по аліментам за виконавчим листом № 183/4161/20 від 16.10.2020 року відповідно до якого заборгованість по аліментам станом на 01.10.2022 рік складала 95 029,93 грн. /а.с.109/.
01 листопада 2022 року державним виконавцем винесена постанова про накладення штрафу на боржника у розмірі 30% від суми боргу /а.с.111/.
Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону.
Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
Згідно з ч.1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема на підставі, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1404-VІІІ, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частиною першою статті 71 Закону №1404-VIII передбачено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.
Відповідно до частини третьої цієї статті визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" №2475-VIII від 03 липня 2018 року (далі Закон №2475-VIII) статтю 71 Закону №1404-VIII доповнено частиною чотирнадцятою такого змісту: "14. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.
Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу".
Крім того, Законом №2475-VIII частину четверту статті 11 Закону № 1404-VIII викладено в наступній редакції: "Строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання".
Пунктом 8 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону. Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу I цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.
Матеріалами справи містять розрахунок заборгованості по аліментам скаржника на 01.10.2020 року, але розмір аліментів в цей період нараховується з розрахунку середньо статистичної заробітної плати для цієї місцевості /а.с. 109/.
Статтею 71 Закону України №1404-VIII встановлений порядок стягнення аліментів та вказано, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Згідно з ч.3 ст.71 Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Частиною 4 ст.71 КАС України визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до ч.1 цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження. Відповідно до ч.8 ст.71 Закону України №1404-VIII спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. 28.08. 2018 року набрав чинності Закон №2475- VIII від 03.07.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», яким доповнено ст.71 Закону № №1404-VIII частиною 14 наступного змісту: За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.
Частиною 4 ст.71 Закону України №1404-VIII встановлені випадки направлення розрахунку заборгованості із сплати аліментів стягувача і боржника, в якому відсутня така підстава, як застосування штрафу до боржника у відповідності до ч.14 ст.71 Закону України №1404-VIII. Проте ст.2 Закону України №1404-VIII визначені засади виконавчого провадження, серед яких: - верховенство права; - законність; - гласність та відкритість виконавчого провадження; - забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців. Крім того, згідно з ч.2 ст. 2. КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Наведені положення Закону України «Про виконавче провадження» в контексті цієї справи, потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин.
У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання примусове виконання його відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
ВС зауважив, що поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
У спірному випадку причиною невиконання судового рішення у справі слугували обставини неотримання боржником ні копії судового наказу про стягнення аліментів, ні копії постанови про відкриття виконавчого провадження.
При цьому, стаття 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній станом на 24.12.2020 року) визначає, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Як зазначає, державний виконавець у своєму відзиві, на виконання положень статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», він на адресу, яка зазначена у виконавчому документі АДРЕСА_1 , направив ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження, про що свідчить список згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих /а.с.133/.
Між тим, самі матеріали виконавчого провадження та їх опис (а.с. 101-123) не містять даних про направлення саме постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням в день її винесення, як і не містить відомостей про вручення чи невручення рекомендованого листа Укрпоштою, а список № 1096 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованим, поданий державним виконавцем до відзиву на скаргу чітко не відображає дату направлення.
Відсутність належних та допустимих доказів про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, з процесуальної точки зору, не дає суду беззаперечних висновків, що боржником не були перераховані аліменти на утримання дітей без поважних причин.
Державним виконавцем в оскаржуваній постанові про накладення штрафу не надано вмотивованого обґрунтування про визнання або невизнання причин невиконання рішення суду неповажними.
Отже, оскільки судом встановлено, що скаржником не було злісного не виконання своїх обов`язків, крім того, скаржник був позбавлений права оскаржити розрахунок заборгованості, суд дійшов висновку про передчасність винесення постанови від 01.11.2022 року про накладення на скаржника штрафу в межах виконавчого провадження №65138278.
Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення скарги шляхом визнання протиправною та скасування постанови від 01 листопада 2022 року у виконавчому провадженні № 65138278 про накладення штрафу на ОСОБА_1 .
На підставі ст.ст.11, 60, 213-215, 268, 447-453 ЦПК України та керуючись ст.ст. 383- 387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-
скаргу боржника ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Пенкіна Богдана Віталійовича від 01.11.2022 року про накладення штрафу на боржника, стягувач ОСОБА_2 , - задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з моменту її оголошення.

Повне найменування сторін:

Скаржник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Стягувач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

Орган державної виконавчої служби - Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), місцезнаходження: Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул.Гетьманська, 7.

Суддя О.В.Сорока.