Провадження № 2/761/1930/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом, в якому просить: стягнути з відповідача на свою користь безпідставно отримані кошти (пенсію) у розмірі 19 026,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 11.04.2020 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.06.2021 року по справі №640/9819/20 ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу забезпечення Департаменту ресурсного забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України. Рішення суду в частині поновлення відповідача на посаді підлягало негайному виконанню.

Позивач припинив виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2021 року через поновлення його на посаді. Однак за період з 29.06.2021 року по 31.07.2021 року утворилась переплата пенсії відповідачу в розмірі 19 026,00 грн., у зв`язку з чим Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві звернулось до суду з даним позовом.

07.03.2023 року до суду надійшов відзив на заявлені вимоги, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що після отримання інформації про наявність судового рішення від 29.06.2021 року, справа №640/9819/20, ОСОБА_1 06.07.2021 року негайно проінформував позивача про наявність таких обставин, тому відповідач вважає, що позивачем не надано доказів, які підтверджують факт порушення ОСОБА_1 законодавства про пенсійне забезпечення, а відтак відсутні підстави для стягнення з нього пенсії в розмірі 19 026,00 грн.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою про слухання справи в їх відсутність. Крім того, в заяві представник зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про день, час та місце судового засідання, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, врахуваши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в місті Києві та з 11.04.2020 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначає, що за період з 29.06.2021 року по 31.07.2021 року утворилась переплата пенсії відповідачу в розмірі 19 026,00 грн. у зв`зку з тим, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.06.2021 року по справі №640/9819/20 ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу забезпечення Департаменту ресурсного забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Це положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Так, у ст. 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум (постанова ВП Верховного Суду від 16.01.2019 року по справі №753/15556/15-ц).

Крім того, положеннями ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

В разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду.

Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.

З матеріалів справи вбачається, що 06.07.2021 року ОСОБА_1 , своїм листом, повідомив позивача про наявність рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.06.2021 року по справі №640/9819/20, яким його було поновлено на посаді.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

За змістом ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Таким чином, оскільки, стороною позивача не було доведено недобросовісність дій відповідача, а також наявності рахункової помилки, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 223, 265, 273 ЦПК України; ст.ст. 15, 16, 1212, 1215 ЦК України; ст.ст. 1, 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд

ВИРІШИВ:

В позові Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г. Притула