КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-з/824/1102/2023 Головуючий суддя: Олійник В.І.
13 листопада 2023 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Головуючого судді: Олійника В.І.,
суддів: Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.,
при секретарі: Курченко С.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , третя особа: ОСОБА_7 про стягнення коштів, -
У січні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з кожного відповідача по 1 078 731 грн 25 коп. в порядку відшкодування вартості 1/2 частини будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 .
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року в позові відмовлено в повному обсязі.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16 березня 2023 року заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду

м. Києва від 08 лютого 2023 року з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставилося питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким позов задовольнити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставилося питання про скасування додаткового рішення суду першої інстанції і залишення без задоволення заяв представників про ухвалення додаткового рішення і стягнення витрат на правову допомогу.

Постановами Київського апеляційного суду від 15 серпня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_3 залишено без задоволененя.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2023 року залишено без змін.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 березня 2023 року залишено без змін.

21 серпня 2023 року ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2 надіслав до Київського апеляційного суду заяву, в якій, посилаючись на ст.141 ЦПК України, просить стягнути з ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

Вказує, що в п.2 Додаткової угоди №1 до Договору №01/12 про надання правової допомоги від 01.12.2021 року сторони виначили розмір винагороди у фіксованому розмірі: представництво інтересів Клієнта у суді апеляційної інстанції під час здійснення цивільного судочинства у цивільній справі №752/10079/20, а саме, 20 000 грн.

Заперечуючи проти розміру витрат на правову допомогу, ОСОБА_9 - представник ОСОБА_3 просив зменшити їх розмір.

Вказує, що підготовка до судових засідань і власна позиція в суді апеляційної інстанції не була належною.

Вказане підтверджується письмовими поясненнями представника ОСОБА_2 , в яких він раптово вирішив уточнити свої доводи проти доводів скаржника та замість ухваленого судом: наведення конкретних абзаців в рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 10.03.2006 року у справі №2-38/06, які б підтверджували, що позивач знав про спадкоємців чи прийняття спадщини, почав наводити доводи на спростування апеляційної скарги, що не відповідає вимогам ст.178, 360 ЦПК України, які він не виконав.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вказана заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

Враховуючи ст.28 Правил адвокатської етики необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

У постанові від 08 квітня 2020 року у справі №306/1198/17 Верховний Суд зазначив, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18).

За ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Так, в матеріалах справи міститься Договір №01/12 про надання правової допомоги від 01 грудня 2021 року, згідно якого адвокат АБ «Гончарук та партнери», в особі директора ОСОБА_1 (Виконавець) з однієї сторони та ОСОБА_2 (Клієнт) уклали цей договір про те, що виконавець зобов`язується здійснювати захист, представництво або надавати інші види правової допомоги Клієнту на умовах і в порядок, що визначені цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору.

Згідно з п.4.1. Договору за правову допомогу, передбачену цим Договором Клієнт сплачує Виконавцю винагороду (гонорар) в розмірі, що погоджується Сторонами в кожному випадку окрему.

Також, матеріали справи містять Додаткову угоду №1 до Договору №01/12 про надання правової допомоги від 20 червня 2022 року, згідно якої сторони домовилися, що за правову допомогу, передбачену п.1 цієї додаткової угоди, Клієнт сплачує Виконавцю винагороду (гонорар) незалежно від результату надання правової допомоги у фіксованому розмірі такими частинами:

1) за надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань щодо захисту прав та інтересів Клієнта у цивільній справі № 752/10079/20 (Шевченківський районний суд міста Києва, Україна); представництво інтересів Клієнта у суді першої інстанції під час здійснення цивільного судочинства у цивільній справі № 752/10079/20 - 30 000 (тридцять тисяч) гривень;

2) представництво інтересів Клієнта у суді апеляційної інстанції під час здійснення цивільного судочинства у цивільній справі № 752/10079/20 - 20 000 (двадцять тисяч) гривень;

3) представництво інтересів Клієнта у суді касаційної інстанції під час здійснення цивільного судочинства у цивільній справі № 752/10079/20 - 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

За п.2.1. Фактичні витрати понесені Виконавцем відшкодовуються Клієнтом Виконавцю окремо.

Пунктом 2.2. Додаткової угоди передбачено, що сторони підтверджують, що при визначенні розміру гонорару Виконавця було враховано складність справи, кваліфікацію і досвід адвоката, фінансовий стан Клієнта тощо.

Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення витрат на правову допомогу та обґрунтованості таких витрат, колегія суддів враховує наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

За вказаних вище обставин, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 грн, що на думку колегії суддів є обґрунтованим та відповідає принципу розумності, оскільки саме ця сума фактично сплачена на підставі Договору №01/12 про надання правової допомоги від 01 грудня 2021 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.270, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 задовольнити.

Прийняти додаткову постанову, якою стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн (двадцять тисяч грн).

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 29 листопада 2023 року.

Головуючий:

Судді: