ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 636/1420/20 Номер провадження 22-ц/814/1176/23Головуючий у 1-й інстанції Карімов І.В. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача: Дряниці Ю.В.

Суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Іванова Олексія Андрійовича на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 24 травня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав анкету - заяву №б/н від 25.01.2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору, ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що визначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, і який подалі був збільшений до 15 000 грн. та відповідачу надано у користування кредитну картку.

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 22.03.2020 року має заборгованість у розмірі 65885,22 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 38778,01 грн., в тому числі заборгованість за поточним тілом кредита- 20,00 грн, заборгованість за простроченим тілом кредита -38758,01 грн., грн.; заборгованість за нарахованими відсотками -0,00 грн.;заборгованість за простроченими відсотками-0,00 грн.;заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; нарахована пеня -7959,77 грн.; нарахована комісія -0,00 грн; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. -штраф (фіксована частина), 3113,58 грн. - штраф ( процентна складова).

Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 25.01.2011 року у розмірі 65885,22 грн. та судовий збір у розмірі 2102 грн.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 24 травня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.01.2011 року в розмірі 38778 гривень 01 копійка, з яких: заборгованість за поточним тілом кредиту - 20,00 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредиту - 38758,01 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1237,17 гривні.

В іншій частині позов залишено без задоволення.

З рішенням місцевого суду не погодився відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить суд рішення місцевого суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення у цій частині, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження виникнення між сторонами правовідносин.

Вказує, що у матеріалах справи відсутні докази погодження істотних умов договору, а також не доведено факту користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, оскільки з підписаної анкети-заяви вбачається, що ОСОБА_1 було надано особисту дебетову картку, а не кредитну.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, у доводах якого вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом встановлено, що 25.01.2011 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

За умовами вказаного договору, який за своєю природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору, ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що визначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, і який подалі був збільшений до 15 000 грн. та відповідачу надано у користування кредитну картку.

У Анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_2 згодний з тим, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Між тим ця анкета-заява не містить відмітки, яку саме карту «Універсальна» отримав відповідач розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитом, порядок і умови нарахування пені і штрафів.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» , «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна, contrakt», «Універсальна gold», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 р. №СП-20-10-256, однак вони не містять підпису ОСОБА_1 .

Банк виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику кредитні кошти у вищезазначеному розмірі.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором станом на 22.03.2020 року складає 65885,22 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 38778,01 грн., в тому числі заборгованість за поточним тілом кредита- 20,00 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредита -38758,01 грн., грн.; заборгованість за нарахованими відсотками -0,00 грн.;заборгованість за простроченими відсотками-0,00 грн.;заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; нарахована пеня -7959,77 грн.; нарахована комісія -0,00 грн; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. -штраф (фіксована частина), 3113,58 грн. - штраф ( процентна складова).

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту, місцевий суд виходив з доведеності обставин укладення між сторонами кредитного договору, та порушення відповідачем умов цього договору щодо повернення кредитних коштів, які відповідачем були фактично використані. При цьому місцевий суд керувався правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (№14-131цс19).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно наданих позивачем виписки по картковим рахункам вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, неодноразово здійснював платежі отриманою кредитною карткою, купував товари та перераховував кошти на інші рахунки, здійснював оплату за договорами.

У доводах апеляційної скарги відповідач заперечує факт виникнення між сторонами правовідносин з підстав недоведення позивачем надання відповідачу грошових коштів саме на виконання кредитного договору, оскільки у анкеті-заяві вказано, що ОСОБА_1 видана особиста дебетова картка, а не кредитна. Проте, зазначені доводи спростовуються матеріалами справи.

У постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження №61-517св18), на яку, серед іншого звертає увагу заявник у касаційній скарзі, зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із вказаною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження № 61-3689св21), від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168св21), від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20 (провадження № 61-9207св21), від 01 грудня 2021 року у справі № 752/14554/15-ц (провадження № 61-14046св21), від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц (провадження № 61-648св21).

Встановивши те, що за картковим рахунком ОСОБА_1 було закріплено відповідні кредитні картки, та за умов неспростування відповідачем обставин користування цими картками, місцевий суд дійшов вірного висновку про доведення позивачем існування між сторонами саме кредитних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги щодо невірного розрахунку тіла кредиту не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Крім того, з матеріалів справи слідує, що в обґрунтування своїх заперечень відповідачем жодного клопотання щодо призначення судово-економічної експертизи не заявлялось, контррозрахунку заборгованості також надано не було.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що апеляційна скарга містить доводи, які є аналогічними за своїм змістом позиції відповідача, якій суд першої інстанції надав вірну правову оцінку, колегія суддів не вбачає за необхідне надавати обґрунтування кожному з доводів скарги, що узгоджується з усталеною практикою ЕСПЛ, зокрема при розгляді справи «Серявін та інші проти України».

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову. Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючисьст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Іванова Олексія Андрійовича залишити без задоволення.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 24 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач: Ю. В. Дряниця

Судді : Л. І. Пилипчук

О.В. Чумак