РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2023 рокумісто Львів

Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді Мигаль Г.П.,

при секретарі судового засідання Власюк Д.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,

встановив:

Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» звернулось до суду з даним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів, співвласників квартири АДРЕСА_1 на користь позивача 30614,80 грн. заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.07.2016 по 01.05.2020, 2981,47 грн. інфляційних втрат, 1513,50 грн. 3% річних, а також понесені судові витрати по справі.

В обґрунтування позову покликається на те, що відповідачі в період з 01.07.2016 по 01.05.2020 не сплачували витрат за послуги з централізованого опалення в добровільному порядку, внаслідок чого, утворилась вказана заборгованість. Позивач звертався до суду із заявами про видачу судових наказів, з приводу наявної заборгованості. 17.08.2020 судом відмовлено у видачі судового наказу, у зв`язку з пропуском заявником строку позовної давності, визначеного ст.57 ЦК України. Просить поновити строк позовної давності та задовольнити позов.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав визначених у позовній заяві. У подальшому подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі щодо задоволення позову заперечили. Подали відзив, у якому вказали, що 01.07.2016 року виконавчим комітетом Львівської міської ради сім`ї ОСОБА_2 було видано ордер № 0004639 на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1 . З часу отримання ордеру на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1 у липні 2016 року сім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 жодного дня не проживала у даній квартирі, оскільки ОСОБА_3 було замінено вхідні двері та замки до даної квартири, а тому фізичний доступ до даного приміщення відсутній. У 08.10.2018 за заявою Львівської міської ради державним реєстратором було припинено право власності ОСОБА_3 на нежитлові приміщення площею 58,00 кв.м по АДРЕСА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, не зважаючи на припинення права власності ОСОБА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно , а також на реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Відповідачами, на сьогоднішній день і надалі тривають судові процеси, в яких ОСОБА_3 в будь який спосіб намагається скасувати право власності сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на вказану квартиру та створює перешкоди у фізичному доступі до квартири.

Отже, щодо заборгованості за період з 14.08.2017 року по 01.05.2020 року, то такий обов`язок покладений на ОСОБА_3 , який був власником нежитлових приміщень в період з червня 2013 року по 08.10.2018 року, однак і надалі фізично створює перешкоди у доступі до даного приміщення та через суд намагається поновити своє право власності на них.

Окрім цього, вказують, що зобов`язання по оплаті послуг з теплопостачання по об`єкту нежитлові приміщення (квартира АДРЕСА_1 в період з 28.05.2012 року по 14.08.2017 року були покладені на ЛКП «Вулецьке» у відповідності до Договору від 28.05.2012 року № 1392/Ф укладеним з ЛМКП «Львівтеплоенерго».

З цих підстав, просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

У подальшому відповідач ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.2 ст.12 ЦПК України).

За вимогою ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За визначенням ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 81 ЦПК України визначено обов`язок доказування і подання доказів відповідно до якого - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Судом встановлено, що 01.07.2016 року виконавчим комітетом Львівської міської ради сім`ї ОСОБА_2 було видано ордер № 0004639 на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1 .

Як вказують відповідачі та підтверджується матеріалами справи, з метою належної реєстрації ордера в житлово-експлуатаційній організації відповідач ОСОБА_1 звернулась у Львівське комунальне підприємство «Вулецьке», яке здійснює обслуговування будинку АДРЕСА_2 . У реєстрації ордера відповідачам було відмовлено на тій підставі, що нежитлове приміщення по АДРЕСА_2 знаходиться у приватній власності на підставі договору купівлі-продажу від 19.06.2013.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 25.04.2023 у справі № 465/2569/13-ц, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про спонукання до вчинення дій було визнано право власності на нежитлові приміщення площею 58,0 кв.м за адресою АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 нежитлові приміщення площею 58,0 кв.м за адресою АДРЕСА_2 продав ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі-продажу від 19.06.2013 року, посвідченого державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т.М., реєстровий № 3-1370.

Постановою апеляційного суду Львівської області у справі № 465/2569/13-ц вищевказане рішення Франківського районного суду м. Львова скасовано.

Постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 26.05.2021 у справі №465/2569/13-ц скасовано постанову Апеляційного суду Львівської області від 09.08.2018, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Львівського апеляційного суду від 26.05.2022 у справі № 465/2569/13-ц рішення Франківського районного суду м. Львова від 25.04.2013 року скасовано, в задоволенні них вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 01.07.2022 відкрито касаційне провадження у цій справі № 465/2569/13-ц.

07.10.2022 Франківським районним судом відкрито провадження у справі № 465/4959/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Львівської міської ради, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, Міністерства юстиції України про витребування майна захист права власності.

У 08.10.2018, за заявою Львівської міської ради державним реєстратором було припинено право власності ОСОБА_3 на нежитлові приміщення площею 58,00 кв.м по АДРЕСА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

25.06.2019 Львівським міським центром приватизації державного житлового фонду на підставі наказу юридичного департаменту Львівської міської ради № 449-Ж-Ф сім`ї ОСОБА_2 у складі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 було видано Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

05.07.2019 державним реєстратором Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Мельник Ілоною Борисівною на кожного члена сім`ї ОСОБА_2 (у складі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ) було видано Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на АДРЕСА_1 .

Відповідно до Довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки форми № 2 виданої ЛКП «Вулецьке» № 732 від -01.08.2019 року сім`я ОСОБА_2 у складі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 зареєстровані за адресою АДРЕСА_3 .

Наведені вище досліджені судом докази підтверджують доводи відповідачів про те, що з часу отримання ордеру на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1 у липні 2016 року відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не проживали у даній квартирі, а отже послугами ЛМКП Львівтеплоенерго не користувались.

Окрім цього, як видно з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Львівської області від 21.12.2015 по справі 914/3564/15, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.12.2016, позов ЛМКП «Львівтеплоенерго» до ЛКП «Вулецьке» про стягнення заборгованості у сумі 30435,98 грн. задоволено повністю.

За змістом даного рішення, послуги теплопостачання по об`єкту нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_4 надавались відповідно до Договору від 28.05.2012 №1392/Ф про постачання теплової енергії.

Отже, зобов`язання по оплаті послуг з теплопостачання по об`єкту нежитлові приміщення (квартира АДРЕСА_1 в період з 28.05.2012 по 14.08.2017 були покладені на ЛКП «Вулецьке» відповідно до Договору від 28.05.2012 №1392/Ф, укладеного з ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Також встановлено, договір від 28.05.2012 № 1392/Ф про постачання теплової енергії укладений між ЛМПК «Львівтеплоенерго» та ЛКП «Вулецьке» було розірвано у серпні 2017 року відповідно до рішення Франківського районного суду м. Львова від 14.08.2017 у справі № 465/2592/17.

Відповідачами до матеріалів справи також долучено Технічні умови на теплопостачання квартири АДРЕСА_1 , з яких вбачається, що під`єднання даного приміщення до систем опалення та гарячого водопостачання станом на 29.06.2023 відсутнє.

Відповідно до вимог ст.68, та ч.1 ст.162 ЖК України наймач і власник житла зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплоенергію, електроенергію та інші послуги) за затвердженими в установленому порядку тарифами (ст. 67 ЖК України).

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. (№ 2189-VIII) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч. 1ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до п. 20 Правил плата за послуги з теплопостачання вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку або затверджених норм споживання на підставі платіжного документу. Таким чином, згідно вказаних норм закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними.

Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 ЦК України, згідно якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між сторонами виникли відносини, в яких позивач надає послуги, а відповідач ними користується.

Враховуючи, що відповідачі надали належні докази, що з липня 2016 року і по даний час у квартирі за адресою: АДРЕСА_5 не проживали, під`єднання даного приміщення до систем опалення та гарячого водопостачання станом на 29.06.2023 відсутнє, а отже послугами теплопостачання не користувались, тому суд дійшов висновку, що ЛМКП «Львівтеплоенерго», не має права на стягнення із відповідачів заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.07.2016 по 01.05.2020.

Наданий до суду розрахунок заборгованості не підтверджує наявності у відповідачів заборгованості з теплопостачання за період з 01.07.2016 по 01.05.2020 в сумі 30614,80 грн.

У зв`язку з визначеним, позов задоволенню не підлягає.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд також враховує те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання відмовити.

Cудові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» місцезнаходження: 79040, м. Львів, вул. Д. Апостола, 1, .

Відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_6 .

Повне рішення складено 04 грудня 2023 року.

Головуючий суддя Мигаль Г.П.