Справа № 544/2307/23
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 листопада 2023 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н. В.,

за участю секретаря Киричевської В. М.,

у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Пирятин, розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 25.07.2022 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і відповідачкою ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ«УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1070-0066. Згідно змісту кредитного договору разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Відповідно до норм ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» кредитний договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А953 для підписання Кредитного договору 1070-0066 від 25.07.2022, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 10000,00грн, строк кредитування 300 днів, заявлений строк 14 днів; знижена % ставка 2,50% в день; стандартна процентна ставка 3,00% в день. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору. Проте відповідачка, усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед позивачем, здійснила часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором 1070-0066 від 25.07.2022, шляхом здійснення платежів, зазначених у розрахунку заборгованості за Кредитним договором. Станом на 07.09.2023 загальний розмір грошових вимог позивача до відповідачки, які виникли на підставі Кредитного договору (сума кредиту і процентів), становлять 91900,00грн, що складається з: простроченої заборгованісті за кредитом 10000грн; простроченої заборгованісті за нарахованими процентами 81900,00грн. З огляду на зазначене позивач просить стягнути з відповідачки загальну суму заборгованості за кредитним договором №1070-0066 від 25.07.2022 в розмірі 91900,00грн, а також судові витрати.

08.11.2023 представник відповідачки адвокат Ковтун М.В. подав відзив на позов, в якому просить вимоги позивача задовольнити частково, стягнувши з відповідачки заборгованість за кредитом в розмірі 3300грн та 5000грн заборгованості по відсотках за користування кредитом. Вважає, що вказані позовні вимоги є необгрунтованими і підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, сума кредиту (тіло) склала 10000грн, строк кредитування 300 днів, заявлений строк 14 днів, стандартна відсоткова ставка 3 відсотки в день, тобто за 286 днів 858 відсотки. 3 розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачкою внесено кошти на погашення кредиту в розмірі 6700 грн. Позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом в розмірі 91900грн, що складає 10000грн простроченої заборгованості за кредитом та 81900грн простроченої заборгованості за нарахованими відсотками. З таким розміром заборгованості вони не погоджуються з огляду на наступне. Пунктом 6 статті 3 ЦК України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. За правилами ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Відповідно до частини 3 статті 509 ЦК України зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з положениями статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентата, визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку про те, що нарахований позивачем розмір відсотків є несправедливим. Так, реальна заборгованість відповідачки за кредитом становить 3300грн (10000грн-6700грн). При цьому позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за відсотками становлять 81900грн. З огляду на вищевикладене представник відповідачки вважає, що нарахована позивачем сума по відсотках за користування кредитом у зазначеному розмірі не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів. Крім того передбачення у договорі такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач, тим самим порушує її права як споживача, тому вимога позивача про стягнення цієї суми заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим п. 6 ст. 3, ч.3 ст. 509 та ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем. Як зауважував Конституційний Суд України межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). У рішенні від 11.07.13 №7-pn/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватись таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Враховуючи наведене представник відповідачки вважає, що при вирішенні питання щодо стягнення відсотків, слід визначити співрозмірність нарахованих відсотків невиконаному зобов`язанню відповідача та врахувавши інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, зменшити розмір відсотків до розміру 5000 грн, що складає 50% від суми кредиту.

Представник позивача підтримав вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі, про що надіслав суду заяву.

Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися, її представник адвокат Ковтун М.В. подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі та участі відповідачки, просить врахувати обставини, викладені у відзиві.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

25.07.2022 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і ОСОБА_1 був укладений Договір про відкриття кредитної лінії № 1070-0066 за допомогою веб-сайту creditkasa.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ«УКР КРЕДИТФІНАНС», згідно з умовами якого відповідачці було відкрито не відновлювальну кредитну лінію, шляхом надання грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб. Сума кредиту 10000грн, нараховані проценти за користування кредитом 3500грн, останній календарний день першого Базового періоду 07.08.2022, мета відкриття кредитної лінії- для задоволення особистих потреб позичальника. Договір підписано ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А953 (а.с. 8-13).

В п.3.1 цього Договору зазначено, що цей Договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію».

Строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 21.05.2023. Строк договору є рівним строку кредитування (п. 4.8).

Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає один мільйон сто тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять цілих, нуль сотих відсотків (п. 4.9). Орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення Договору (за весь строк кредитування складає 100000,00грн та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом 90000,00грн (п.4.10).

Перерахування суми кредиту № 1070-066 від 25.07.2022 ОСОБА_1 в розмірі 10000грн підтверджується довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» від 25.07.2022 та листом-повідомленням АТ КБ «Приватбанк» від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», згідно яких 25.07.2022 були перераховані кошти через систему платежів LiqPay в сумі 10000,00грн за договором № 1070-0066 на платіжну картку № НОМЕР_1 (а.с. 7, 20).

Водночас факт укладення електронного договору та, відповідно, існування кредитних правовідносин між сторонами, підтвердив представник відповідачки, зазначивши про це у своєму відзиві.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 07.09.2023 становить 91900,00грн і складається із: простроченої заборгованості за кредитом 91900,00грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами 81900,00грн (а.с. 22-25).

Таким чином кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідачка використала кредитні кошти, однак, умов договору не виконала, заборгованість не погасила.

За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Таким чином позивач ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало належні і допустимі докази укладення із ОСОБА_1 кредитного договору № 1070-0066 від 25.07.2022 та отримання відповідачкою кредитних коштів в сумі 10000,00 грн.

Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитних договорів.

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за кредитним договором № 1070-0066 від 25.07.2022 становить 91900,00 грн. Дана сума складається з простроченої заборгованості за кредитом 10000,00 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами 91900,00 грн.

При цьому представник відповідачки, заперечуючи проти заявленої позивачем суми боргу у відзиві зазначає, що реальна заборгованість відповідачки за кредитом становить 3300грн (10000грн-6700грн).

Як встановлено на підставі розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачка дійсно здійснювала платежі 08.08.2022, 30.08.2022, 02.09.2022, 04.09.2022, 05.09.2022, 13.09.2022 та 19.09.2022 на загальну суму 6700грн (а.с.22-25). Проте на момент внесення даних платежів заборгованість мала статус прострочена, діяла процентна ставка 3%.

Згідно п. 6.7 Правил відкриття кредитної лінії, які відповідно п. 10.12 Договору є невід`ємною частиною Договору, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: в першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до Договору.

Отже зазначене спростовує твердження представника відповідачки про те, що реальна заборгованість відповідачки за кредитом становить 3300грн.

Таким чином станом на день розгляду справи заборгованість за договором кредиту відповідачкою не погашена, тому сума простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 10000,00грн підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачки заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 81900,00грн суд зазначає наступне.

Заборгованість відповідачки за кредитом становить 10000,00грн, при цьому заборгованість за відсотками позивач просить стягнути у розмірі 81900,00грн. Таким чином розмір відсотків за кредитом, який просить стягнути позивач з відповідачки, у 8,19 разів перевищує розмір тіла кредиту.

Відповідно до положень ст.2 Закону України "Про споживче кредитування" метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами.

Пунктом 6 статті 3 ЦК України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

За правилами ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до частини 3 статті 509 ЦК України зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За правилами ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Разом з тим, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст.625 ЦК України, оскільки вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання (пункт 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18).

Отже в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (пункт 54) та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19).

З огляду на неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді процентів, та враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, суд уважає, що встановлений Договором розмір процентів, не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності, а тому заборгованість за процентами в цій частині підлягає зменшенню з 81900,00 грн до розміру заборгованості за тілом кредиту, а саме до 10000 грн.

На переконання суду саме такий розмір відсотків буде справедливим, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин.

Таким чином, враховуючи наявність у ОСОБА_1 непогашеної заборгованості за кредитним договором, суд уважає за необхідне задовольнити вимоги позивача частково, а саме стягнути заборгованість за кредитним договором, яка складається з заборгованісті за кредитом в сумі 10000,00грн та заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 10000,00грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 467,25 з розрахунку: 20000грн х 2147,20грн / 919000грн = 467,25грн.

Керуючись ст.6-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», юридична адреса: бульвар Лесі Українки, 26, оф. 407, м. Київ,, заборгованість за кредитним договором в сумі 20000грн (дванадцять тисяч) гривень, яка складається із: 10000грн прострочена заборгованість за кредитом, 10000грн заборгованість за нарахованими процентами, а також стягнути судові витрати в сумі 467 (чотириста шістдесят сім) гривень 25 копійок, а всього стягнути 20467(двадцять тисяч чотириста шістдесят сім) гривень 25 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. В. Нагорна