Справа № 146/488/23
Провадження № 22-ц/801/2107/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 рокуСправа № 146/488/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Берегового О.Ю. (судді доповідача),

суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 20 червня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Пилипчука О.В., дата складення повного тексту рішення невідома,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

В квітні 2023 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» через свого представника за довіреністю Кравчук О.В. звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є споживачем та отримувачем послуг з розподілу природного газу, які надаються Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз», як оператором ГРМ. ЇЇ будинок (об`єкт споживання) газифікований та на нього відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідач здійснює фактичний відбір газу, та частково сплачує кошти за отриману послугу розподілу природного газу.

А відтак, відповідач здійснюючи зазначені вищі дії, приєдналася до умов договору розподілу природного газу акцептувала договір, зміст якого розміщений на офіційному веб-сайті позивача та відповідає договору розподілу природного газу, затвердженого НКРЕКП та є обов`язковим до виконання всіма суб`єктами ринку природного газу (в т. ч. і побутовими споживачами).

Однак, внаслідок неналежного виконання вказаних зобов`язань у відповідача виникла заборгованість з розподілу природного газу за період з січня 2020 року по лютий 2023 року, станом на дату подання позовної заяви заборгованість складає 19 606,84 грн., які просив стягнути позивач, а також витрати за оплату судового збору в розмірі 2 684,00 гривень.

Рішення суду першої інстанції і мотиви його ухвалення.

Заочним рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 20 червня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» заборгованість за послугу розподілу природного газу в сумі 19 606,84 грн. (дев`ятнадцять тисяч шістсот шість гривень вісімдесят чотири копійки).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз»» 2 684 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) судових витрат, що складаються із сплаченого судового збору.

Заочне рішення районного суду мотивовано тим, що між позивачем та відповідачем наявні фактичні договірні відносини, позивач виконав взяті на себе договірні зобов`язання перед відповідачем та надав послуги розподілу природного газу, проте відповідачем своїх зобов`язань не виконано та не оплачено послуги розподілу природного газу, чим порушено умови договору.

Провадження в суді апеляційної інстанції.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила оскаржуване заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи відсутня письмова заява приєднання до договору. При цьому, позивачем не було надано доказів, що особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий за адресою проживання відповідача.

Апелянт вказує, що для правильного вирішення питання цивільно-правової відповідальності споживача послуг, суд першої інстанції не встановив чи відповідач є власником чи співвласником будинку, і з ким саме було укладено відповідний договір про надання послуг.

Крім того, вона наголошує, що самі відомості у фінансовому стані абонента про те, що особовий рахунок № НОМЕР_1 оформлено на ОСОБА_1 , не є належними, допустимим і достатніми доказами, що відповідач є споживачем послуг з газопостачання у вказаному житловому будинку.

23 жовтня 2023 року Акціонерне товариство «Оператор» Газорозподільної системи «Вінницягаз» через свого представника за довіреністю Кравчук О.В. подало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просить оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позиція суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу викладені в відзиві, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що відповідно до довідки про фінансовий стан від 23 березня 2023 року, на ім`я відповідача ОСОБА_1 як на побутового споживача відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Лічильник тип: «METRIX U G4» серійний номер 01086855. За період з січня 2020 року по березень 2023 року відповідач має заборгованість за послуги з розподілу природного газу в сумі 19 606,84 грн. (а.с. 23).

Згідно довідки про фактичний обсяг споживання природного газу від 23 лютого 2023 року за період з 01 жовтня 2021 по 30 вересня 2022 року, за особовим рахунком відповідача ОСОБА_1 , об`єм газу для розрахунку становив 5149,85 м. куб. (а.с. 19).

Згідно довідки про фактичний обсяг споживання природного газу від 23 лютого 2023 року за період з 01 жовтня 2020 по 30 вересня 2021 року, за особовим рахунком відповідача ОСОБА_1 , об`єм газу для розрахунку становив 4778,75 м. куб. (а.с. 20).

Згідно довідки про фактичний обсяг споживання природного газу від 23 лютого 2023 року за період з 01 жовтня 2019 по 30 вересня 2020 року, за особовим рахунком відповідача ОСОБА_1 , об`єм газу для розрахунку становив 3151,89 м. куб. (а.с. 21).

Згідно довідки про фактичний обсяг споживання природного газу від 23 лютого 2023 року за період з 01 жовтня 2018 по 30 вересня 2019 року, за особовим рахунком відповідача ОСОБА_1 , об`єм газу для розрахунку становив 4674,26 м. куб. (а.с. 22).

Згідно фотознімка лічильника «METRIX» серійний номер 01086855, показники лічильника становлять 14374 м3. (а.с.24).

Згідно фотознімка лічильника «METRIX» серійний номер 01086855, показники лічильника становлять 21720 м3. (а.с.25).

Із доданого до матеріалів справи конверта видно, що позивачем направлено до суду позов 07 квітня 2023 року. (а.с.35).

Статтею 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» установлено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 40 ЗУ «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 19 червня 2017 року № 811 про видачу ліцензії на розподіл природного газу АТ «Вінницягаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Вінницької області (крім сіл Якушинці і Зарванці Вінницького району, смт. Кирнасівка, сіл Одая, Нестерварка, Федьківка, Дранка, Тиманівка, Клебань, Копіївка, хутір Марково Тульчинського району, сіл Пилипи-Борівські, Калинка Томашпільського району, сіл Сокіл, Моївка, Борівка, хутір Грабовець Чернівецького району, села Махаринці Козятинського району, сіл Бухни, Морозівка Погребищенського району), а також території м. Гайворон Кіровоградської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Вінницягаз».

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ЦК України).

За приписами ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з п. 4 ч. 2 розділу 3 глави VI Кодексу газорозподільних систем (далі Кодекс ГРМ) укладення договору розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Таким чином, для приєднання до умов договору розподілу та фактичного укладення договору споживачу необов`язково мати підписану заяву приєднання, а достатньо здійснити одну із передбачених законодавством дій, а саме:

- сплатити за послуги Оператора ГРМ;

- мати документально підтверджене споживання природного газу.

Згідно з п. 1 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ доступ суб`єктів ринку природного газу до ГРМ, що на законних підставах знаходиться у власності чи користуванні (у тому числі в експлуатації) Оператора ГРМ, здійснюється на принципах: забезпечення рівних прав доступу, у тому числі приєднання, до ГРМ відповідно до вимог цього Кодексу; забезпечення Оператором ГРМ належної якості послуг доступу (приєднання) на договірних засадах; забезпечення суб`єктами ринку природного газу критеріїв доступу, визначених розділами V та VI цього Кодексу, та належних розрахунків за надані послуги.

Згідно з п. 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечується цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VІ Кодексу ГРМ.

Згідно з абз. 2 п. 6.6 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ.

Відповідно до пункту 6.3 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Частиною 3 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу, відповідачам), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з чинними тарифами.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 638/11589/15-ц.

Суд першої інстанції, встановивши, що між позивачем та відповідачем наявні фактичні договірні відносини, АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» виконало взяті на себе зобов`язання перед відповідачем та надало послуги розподілу природного газу, водночас ОСОБА_1 своїх зобов`язань не виконала та не оплатила послуги розподілу природного газу, чим порушила умови договору, дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутня письмова заява ОСОБА_1 про приєднання до договору розподілу природного газу є необгрунтованими з огляду на наступне.

За умовами пункту 4 глави 3 розділу IV Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та Споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання Споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Фактом приєднання Споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 7 глави 3 VІ Кодексу ГРМ).

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №639/10591/14-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Таким чином, для приєднання до умов договору розподілу та фактичного укладення договору споживачу необов`язково мати підписану заяву приєднання, а достатньо здійснити одну із передбачених законодавством дій, а саме: сплатити за послуги Оператора ГРМ, мати документально підтверджене споживання природного газу.

Так, відповідно до довідки про фінансовий стан (а.с.23), споживачем ОСОБА_1 в грудні 2020 року було сплачено 4 775,68 грн., а тому враховуючи часткове погашення заборгованості за надані послуги з розподілу газу та стабільне споживання природного газу, остання приєдналася до умов Типового договору розподілу природного газу та зобов`язалася дотримуватись вимог даного договору.

Покликання апелянта на те, що позивачем не було надано доказів, що особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий за адресою проживання відповідача спростовується довідкою про фінансовий стан (а.с.23), згідно якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 як на побутового споживача відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Матеріалами справи доведено фактичне надання послуг з розподілу природного газу відповідачу ОСОБА_1 за її місцем проживання: АДРЕСА_1 , якими споживачка користується та частково оплачувала надані послуги з розподілу газу, а тому доводи останньої в апеляційній скарзі, що судом першої інстанції не встановлено чи вона є власником чи співвласником будинку, і з ким саме було укладено відповідний договір про надання послуг є безпідставними, оскільки не спростовує вказаних вище обставин.

Інші доводи викладені в апеляційній скарзі, щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи позов, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 20 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді О.С. Панасюк

Т.М. Шемета