П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/13615/23

Провадження № 22-ц/4815/1293/23

Головуючий у Рівненському міському суді

Рівненської області: суддя Левчук О.В.

Рішення суду першої інстанції проголошено

(вступна і резолютивна частини)

об 11 год. 47 хв. 18 жовтня 2023 року у м. Рівне

Рівненської області

Повний текст рішення складено: 20 жовтня 2023 року

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мазурка В`ячеслава Сергійовича на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини,

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року в суд звернулася ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Величка О. М. з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини. Мотивуючи свої вимоги, представником позивача зазначалося, що ОСОБА_2 з 04 серпня 2020 року перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач постійної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, аліменти не сплачує. При цьому вона перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення трирічного віку, тому вимушена звернутися з позовом до суду про стягнення з нього аліментів на її утримання та утримання спільних дітей.

З наведених мотивів просив стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання двох малолітніх дітей, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 2 000 гривень зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дітьми трирічного віку.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21 липня 2023 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 2 000 гривень зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21 липня 2023 року і до досягнення дітьми трирічного віку.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 2 147 гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

На рішення суду представником відповідача адвокатом Мазурком В. С. подано апеляційну скаргу, де він покликався на те, що при його ухваленні судом порушено норми матеріального права у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню і ухваленню нового про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) на утримання малолітніх дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21 липня 2023 року до досягнення дітьми повноліття, та відмовивши у стягненні аліментів на утримання позивача до досягнення дітьми трирічного віку.

На її обґрунтування зазначав, що судом ухвалено необгрунтоване судове рішення, оскільки не було взято до уваги, що на утриманні ОСОБА_1 перебувають інші особи. Зокрема дитина від першого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої він згідно з рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 листопада 2022 року сплачує аліменти в розмірі 1/5 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Також на його утриманні перебувають батьки, які є пенсіонерами за віком. Стверджує, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання позивача, адже у нього відсутній постійний дохід, відсутнє зареєстроване майно, лише має у власності земельний пай, який не використовується. За наявності тимчасових заробітків ОСОБА_1 намагався добросовісно виконувати покладені на нього обов`язки по утриманню дітей, що підтверджується долученими позивачем квитанціями. У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про реальну можливість у відповідача сплачувати встановлений судом розмір аліментів на утримання дітей та дружини.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, хоча про таке право було роз'яснено ухвалою Рівненського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи представника відповідача, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Як встановлено судом, і ці обставини сторонами не заперечуються та визнаються, 04 серпня 2020 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 04 серпня 2020 року, актовий запис №897. Від шлюбних відносин мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчать свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 , видані Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 28 січня 2022 року, актові записи № 172 і № 173 (а.с. 3-5).

Відповідно до довідок Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради від 19 січня 2021 року № 2322 та 02 лютого 2022 року № 5812, № 5815 про реєстрацію місця проживання особи позивач та двоє її дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6-8).

Відповідно до ч.ч. 6,7 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

Частиною третьою ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України).

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Отже, закон передбачає два способи захисту у справах про стягнення аліментів - у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів - в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України №78912 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст.ст. 18 і 27).

Аналіз даних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, має бути виконаний батьками з урахуванням принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Забезпечення цих інтересів має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи заявника про те, що на час спірних відносин він офіційно не працевлаштований, колегією суддів відхиляються, позаяк відсутність трудового договору не є підставою для зменшення визначеного судом розміру аліментів, який відповідає інтересам та потребам спільних дітей сторін і є необхідним для забезпечення їх належних умов для фізичного, розумового, морального та соціального розвитку.

Також судом враховано долучені позивачем докази на підтвердження сплати аліментів на утримання дітей відповідачем. Так, з наявних у матеріалах справи платіжних інструкцій вбачається, що в період з квітня по жовтень 2023 року ОСОБА_1 було сплачено на користь позивача аліменти на утримання спільних дітей на загальну суму 38 280 гривень 40 копійок. Відповідно до виписки по картковому рахунку ОСОБА_2 в АТ "КБ "Приватбанк" за період з 20 травня 2022 року по 18 січня 2023 року платником аліментів було перераховано позивачу 1 839,41 євро.

Покликання відповідача на те, що на його утриманні перебувають батьки, які є пенсіонерами за віком, апеляційний суд не бере до уваги, адже ОСОБА_1 не підтвердив належними і допустимими доказами, які саме фінансово-матеріальні витрати він здійснює на їх утримання.

У поданій апеляційній скарзі заявник просить врахувати, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває донька від першого шлюбу, на утримання якої він сплачує аліменти. Однак суд звертає увагу на те, що батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів для забезпечення гідних умов проживання й розвитку своїх дітей, оскільки він є працездатною особою та має задовільний стан здоров`я. При цьому зменшення розміру аліментів не повинно компенсуватись за рахунок збільшення утримання одних дітей порівняно з іншими.

Така позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 25 вересня 2019 року у справі № 730/1553/18-ц.

Щодо задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дітьми трирічного віку, то колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Тобто право на отримання дружиною аліментів у порядку, передбаченому ст. 84 СК України, не залежить від матеріального стану дружини та від стану здоров`я дитини.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на утримання дружини, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Апеляційний суд вважає, що згідно з положеннями ст. 84 СК України дружина має право на отримання аліментів на її утримання за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Проте у матеріалах справи відсутні об`єктивні і переконливі докази того, що відповідач має заробіток чи інші доходи, які б дозволяли суду дійти висновку про наявність такого фінансово-матеріального становища у ОСОБА_1 , який дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дружини. Також береться до уваги, що на утриманні відповідача перебуває донька від першого шлюбу, на утримання якої він сплачує аліменти. Отже, в матеріалах справи відсутні належні, достовірні та достатні засоби доказування на підтвердження можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу ОСОБА_2 .

Зважаючи на це, колегія суддів приходить до висновку, що заявлена вимога про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_2 до досягнення дітьми трирічного віку є необгрунтованою, а тому не підлягає до задоволення.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягав представник позивача, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов частково, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання спільних малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Щодо висновку суду про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 2 000 гривень щомісячно на утримання ОСОБА_2 , з якою проживають діти, то він є помилковим, адже в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджували би можливість відповідача матеріально утримувати позивача.

Підставою для часткового скасування оскаржуваного рішення згідно із пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мазурка В`ячеслава Сергійовича задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 жовтня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_2 скасувати.

ОСОБА_2 відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 аліментів на її утримання в розмірі 2 000 гривень зі всіх видів заробітку (доходу).

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків