Номер провадження: 22-ц/813/4513/23
Головуючий у першій інстанції Салтан Л.В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: заявник - ОСОБА_1 , заінтересована особа - Київський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2022 року, постановлену Київським районним судом м. Одеси у складі: судді Салтан Л.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Київський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту припинення громадянства,

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про встановлення факту втрати ним громадянства України, в обґрунтування якої зазначив, що він 22 червня 2003 року він став постійним резидентом Канади, а у 2007 році ним отримано канадське громадянство з одночасною видачею тимчасового посвідчення громадянина Канади НОМЕР_1 , дійсного до 08 жовтня 2021 року, яке він отримав у м. Торонто Канада на підставі запрошення від 14 вересня 2007 року, де прийняв присягу громадянина Канади, про що свідчить відповідній текст на бланку В0054953. 09 грудня 2013 року на обмін тимчасового посвідчення громадянина Канади НОМЕР_1 ОСОБА_1 у Міграційному відділі Посольства Канади в Україні у м. Київ отримав закордонний паспорт громадянина Канади НОМЕР_2 , та йому привласнено відповідний код платника податків Канади 540 561 347.

З 2007 року заявник є громадянином Канади та перебуває на консульському обліку Посольства Канади в Україні у якості громадянина Канади, про що належним чином було повідомлено МЗС України ще у 2007 році.

Оскільки передбачений ст. 315 ЦПК України перелік юридичних фактів, що підлягають встановленю у судовому порядку, не є вичерпним, враховуючи, що ОСОБА_1 в силу життєвих обставин після набуття громадянства іншої держави був змушений залишатися на території України та що з аналізу Закону України «Про громадянство України», Конституції України витікає, що законом не передбачено порядку відмови громадянина України, який отримав громадянство іншої держави, від громадянства України, якщо він знаходиться на території України, вважає допустимим звернення до суду з заявою про встановлення юридичного факту втрати ним громадянства за власною ініціативою.

У відзиві заінтересована особа ГУ ДМС в Одеській області зазначено, що заявник не звертався до структурних підрозділів Державної міграційної служби України з заявою про припинення громадянства, для припинення громадянства існує окремий порядок, передбачений чинним законодавством, у зв`язку з чим представник заінтересованої особи просив залишити позов без розгляду, оскільки вбачається спір про право.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2022 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Київський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту припинення громадянства залишено без розгляду на підставі ч. 6 ст. 294 ЦПК України, оскільки вбачається спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 вважає оскаржувану ухвалу незаконною, невмотивованою, яка суперечить фактичним обставинам справи, прийнятою на підставі суперечливого заперечення заінтересованої особи, тому просить ухвалу суду скасувати та справу направити на судовий розгляд до суду першої інстанції, оскільки заявник ОСОБА_1 більш ніж 15 років є громадянином Канади, перебуває на консульському обліку Канади в Україні, не бажає бути громадянином України. Доводами апеляційної скарги фактично є підстави заяви ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Паркаєв С.В. підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник заінтересованої особи - Київський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Поляков М.В., належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Статтею 4 Конституції України встановлено, зокрема, підстави припинення громадянства України визначаються законом.

Громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права змінити громадянство (частина перша статті 25 Конституції України).

Відповідно до пункту 26 статті 106 Конституції України Президент України приймає рішення про прийняття до громадянства України та припинення громадянства України, про надання притулку в Україні.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначаються Законом N 2235-III.

Відповідно до статті 17 Закону N 2235-III громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Підстави для втрати громадянства України регламентовано статтею 19 Закону N 2235-III, зокрема, згідно з пунктом 1 частини першої якої підставою для втрати громадянства України є добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття.

Добровільним набуттям громадянства іншої держави вважаються всі випадки, коли громадянин України для набуття громадянства іншої держави повинен був звертатись із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто.

Отже, припинення громадянства України внаслідок його втрати через активні дії повнолітньої людини, спрямовані на набуття громадянства іншої держави, не є позбавленням громадянства України. Можливість змінити громадянство України є гарантованою (частина перша статті 25 Конституції України, пункт 4 частини першої статті 2 Закону N 2235-III).

Пунктом 3 частини першої статті 24 Закону N 2235-III визначено, що повноваження щодо підготовки подань про втрату особами громадянства України і разом із необхідними документами надсилання їх на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 22 Закону N 2235-III Президент України приймає рішення і видає укази відповідно до Конституції України і цього Закону про прийняття до громадянства України і про припинення громадянства України.

Отже, Президент України має право видавати акти про прийняття до громадянства України та про припинення громадянства України.

Нормативно-правовим актом, який згідно із Законом N 2235-III визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України, є Порядок.

Відповідно до пункту 87 Порядку для припинення громадянства України внаслідок його втрати територіальні органи ДМСУ, дипломатичні представництва чи консульські установи України готують та подають: а) подання про втрату громадянства України; б) документ, що підтверджує перебування особи у громадянстві України; в) один із таких документів: документ, що підтверджує добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, разом із документом, який підтверджує, що на момент такого набуття громадянин України досяг повноліття (у випадку, передбаченому пунктом 1 частини першої статті 19 Закону); […] г) документ, який підтверджує, що громадянин України внаслідок втрати громадянства України не стане особою без громадянства. Такий документ не вимагається в тому випадку, коли оформлення документів про припинення громадянства України внаслідок втрати здійснюється відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 19 Закону N 2235-III

Згідно з пунктом 104 Порядку про виявлення підстави для втрати громадянства України особою, яка проживає на території України, територіальний підрозділ ДМСУ за місцем проживання особи повідомляє територіальний орган ДМСУ.

Територіальний орган ДМСУ перевіряє наявність підстави для втрати громадянства України.

У разі необхідності територіальний орган ДМСУ може звернутися до органів Служби безпеки України для перевірки у межах їх компетенції наявності підстави для втрати громадянства України. Про результати перевірки органи Служби безпеки України повідомляють територіальний орган ДМСУ не пізніш як у двомісячний строк з дня одержання звернення.

У разі підтвердження наявності підстави для втрати громадянства України територіальний орган ДМСУ готує подання про втрату особою громадянства України та надсилає його разом із документами, передбаченими підпунктами "б" і "в" статті 87 цього Порядку, до ДМСУ.

Згідно з частиною восьмою статті 18 Закону України "Про національну безпеку України", пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 N 360, саме ДМСУ є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

ДМСУ розглядає подання про втрату громадянства України та подані разом із ним документи.

У разі підтвердження наявності підстави для втрати громадянства України ДМСУ затверджує подання про втрату громадянства України та надсилає його разом із поданими документами до Комісії при Президентові України з питань громадянства.

Пунктом 110 Порядку передбачено, що попереднє опрацювання та підготовку матеріалів з питань громадянства України на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства здійснює відповідний структурний підрозділ Офісу Президента України.

Згідно з пунктом 111 Порядку Комісія при Президентові України з питань громадянства перевіряє:

- відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України;

- підтвердження документами виконання умов прийняття особи до громадянства України та виходу особи з громадянства України, а також наявності підстав для втрати особою громадянства України;

- відсутність підстав, за наявності яких прийняття особи до громадянства України або припинення особою громадянства України не допускається.

За результатами розгляду Комісія при Президентові України з питань громадянства приймає рішення про внесення пропозицій Президентові України щодо задоволення заяв про прийняття до громадянства України, про вихід з громадянства України, подань про втрату громадянства України та документів про припинення громадянства України за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення, набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними врегульовано Закону України «Про громадянство України» та Положенням про Комісію при Президентові України з питань громадянства, затвердженим Указом Президента України № 215/2001 від 27 березня 2001 року «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийняття рішень.

У частині 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

З матеріалів справи вбачається, що із заявою або клопотанням про припинення громадянства України до Комісії при Президентові України з питань громадянства, яка відповідно до ст. 23 Закону України «Про громадянство» розглядає такі заяви, ОСОБА_1 не звертався.

Оскільки чинним законодавством передбачений позасудовий порядок вирішення питання втрати громадянства, і заявником не надано доказів неможливості з його дотриманням вирішити виникле питання, то суд мав вирішити першочергово про те, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Про неможливість розгляду заяви про встановлення заявленого факту в порядку цивільного судочинства з огляду на існування певного порядку вирішення такого питання зазначені і в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі від 27 липня 2016 року у справі № 415/7208/15-ц.

Відступи від такого Верховним Судом та Верховним Судом України не здійснено.

Даючи оцінку наданим заявником доказам, апеляційний суд доходить висновку, що норми Цивільного процесуального кодексу України не передбачають можливості розгляду в порядку окремого провадження заяв про встановлення факту, який просить встановити ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Питання щодо закриття провадження у справі регулюється ст. 255 ЦПК України, а перелік підстав, визначених цією статтею є вичерпним.

Зокрема, відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. 367, 374, 377 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2022 року скасувати.

Провадження у даній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Київський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту припинення громадянства закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 02 червня 2023 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко