Справа № 278/3620/18
Провадження №2/278/307/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
17 травня 2023 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді - Зубчук І.В.,
секретаря судового засідання - Вербовської Н.С.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Демецької Світлани Леонідівни про продовження строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, -
07.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- продовжити строк ОСОБА_1 для прийняття спадщини по заповіту після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування по заповіту на 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 .
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 05.05.2001 року по 15.10.2002 року перебував на строковій військовій службі, а з 16.10.2022 року по 04.11.2022 року проходив військову службу за контрактом в Збройних Силах України що стало перешкодою для вчасного прийняття спадщини та звернення до нотаріуса.
28.12.2018 року відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі.
Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Касянчук С.В. 29.03.2019 року на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач завершив проходження строкової військової служби в межах 6-ти місячного строку, в межах якого він мав звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, крім того, до суду останній звернувся через 17 років після спливу вказаного строку, а тому вважає, що строк пропущений з причин, які не є об`єктивним, непереборними та істотними, а відтак не є поважними, в зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.
Ухвалою від 02.09.2019 року справу призначено до судового розгляду та витребувано у приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Демецької С.Л. належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .
Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду представник позивача адвокат Андрієвська Г.В. подала заяву про розгляд справи без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити.
Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися. У відповідності до ч.6 ст.128 ЦПК України належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи .
Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Демецька С.Л. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі, щодо заявлених позовних вимог поклалась на розсуд суду.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.280 та ч.2 ст.247 ЦПК України.
В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що не підлягає до задоволення.
Зі змісту свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 23.11.1994 року виданого відділом приватизації майна комунальної власності Житомирської районної ради народних депутатів та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить по 1/2 частині квартири за адресою АДРЕСА_2 . (а.с. 9-10, том 1).
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача - ОСОБА_4 (а.с. 5, том 1). ІНФОРМАЦІЯ_3 померла баба позивача ОСОБА_5 (а.с. 5 том, 1).
Їх родинні відносини із позивачем підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 10.07.1982 року де батьками ОСОБА_1 зазначено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 6, том 1).
Відповідно до заповіту від 26 квітня 2002 року ОСОБА_4 заповів своєму онуку ОСОБА_1 все майно, що йому буде належати на день смерті і на що за законом він буде мати право (а.с. 8, том 1).
03.09.2018 року ОСОБА_2 подала приватному нотаріусу Житомирського районного нотаріального округу Демецькій С.Л. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 ., оскільки фактично вступила в управління спадковим майном згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції від 1963 року та вважає, що спадщину прийняла (а.с. 91, том 1).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 14.08.2018 року батьками ОСОБА_8 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 94, том 1).
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 18.10.1986 року ОСОБА_8 одружилася із ОСОБА_9 та після укладення шлюбу їй було присвоєно прізвище ОСОБА_10 (а.с. 95, том 1).
Довідкою виданою виконкомом Станишівської сільської ради Житомирського району від 13.08.2018 року встановлено, що разом із померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_4 на день смерті та протягом шести місяців після смерті були зареєстровані дочка ОСОБА_2 , зять ОСОБА_9 , внуки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с. 99, том 1).
Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л. від 14.09.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається з частини квартири АДРЕСА_5 , яке залишилось після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини (а.с. 16, том 1).
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_5 та довідки виданої командиром військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_13 , ОСОБА_1 з 05.05.2001 року по 15.10.2002 року перебував на строковій військовій службі, а з 16.10.2002 року проходить військову службу за контрактом в Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_6 (а.с. 17-20, том 1).
Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України.
Вирішуючи питання про застосування норм права суд виходить з наступного: частинами 1, 3 ст. 5 ЦК України (в редакції 2004 року), передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше й регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
За змістом ч.ч. 4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України (в редакції 2004 року), відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (в редакції 2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 6 лютого 2019 року у справі №145/797/15-ц вказала, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у томи числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються новим ЦК України.
Таким чином, враховуючи те, що спадщина після смерті ОСОБА_4 , відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , до даних правовідносин застосовуються положення ЦК УРСР 1963 року.
Стаття 525 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) визначає, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Стаття 529 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) визначає першу чергу спадкоємців за законом. Так, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.
Статтею 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 року, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.
Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку й без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.
Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно роз`яснень, що викладені в п. 24 постанови Пленуму ВС України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визнання особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду України № 565/1145/17.
Таким чином, цей строк може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску.
Якщо в указаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд із цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.
Отже, правила частини першої статті 550 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини без поважних причин, то правові підстави для вирішення питання про продовження строку для прийняття спадщини відсутні.
Судом встановлено та не заперечується позивачем, що він знав про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина після смерті його діда ОСОБА_4 , що слідує із позовної заяви. Однак, із заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори у визначений шестимісячний строк не звернувся. Строкову військову службу ОСОБА_1 проходив в період часу з 05.05.2001 року по 15.10.2002 року, спадщина відкрилась після смерті ОСОБА_4 тобто з 04.05.2002 року, а тому доводи позивача про неможливість звернутись до нотаріуса через перебування на військовій службі не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не вважаються поважними.
Інших доказів які б свідчили про причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій пов`язаних із прийняттям спадщини позивачем не надано.
Також позивачем не надано жодного належного і допустимого доказу щодо вступу в управління або володіння спадковим майном або його частиною.
Крім того, згідно довідки виконкому Станішівської сільської ради Житомирського району (а.с. 99, том 1) позивач на день смерті та протягом шести місяців після смерті діда в спадковому майні не проживав. Натомість разом із ОСОБА_4 постійно проживала дочка ОСОБА_2 , яка у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 року, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 86/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .
За таких обставин, підстави для визнання права на спадкове майно за позивачем також відсутні.
Крім того, суд враховує тривалість неподання заяви про прийняття спадщини і після закінчення шестимісячного строку, передбаченого статтею 549 ЦК УРСР, дотримання заявником такої засади цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).
У справі, встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а позивач звернувся до суду із заявою про продовження строку на прийняття спадщини у грудні 2018 року, тобто після спливу значного періоду часу, який становить 16 років.
Статтею 55 Конституції України закріплено фундаментальний принцип судового захисту всіх порушених прав людини і громадянина.
Враховуючи презумпцію знання законодавства відповідно до ч.2 ст.68 Конституції України, нездійснення своїх прав у визначені законом строки не свідчить про їх порушення з метою захисту в судовому порядку.
З огляду на вище викладене, позивачем не вказано жодної перешкоди чи обставини, що сприяла б пропуску строку для прийняття спадщини з 04.05.2002 року по 07.12.2018 року, а тому суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, не створювали для нього об`єктивні, непереборні, істотні труднощі, а також факт вступу позивачем в управління спадковим майном, не підтверджено жодним доказом, а від так відсутні підстави для задоволення позовної заяви.
Керуючись ст.ст. 529, 549, 550 ЦК УРСР, ст.ст. 1272 ЦК України, ст. ст.12, 23, 76, 81, 257, 258, 259, 265, 272,273, 280, 284,289 ЦПК України, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Демецької Світлани Леонідівни про продовження строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 02 червня 2023 року.
- ОСОБА_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_7 .
- ОСОБА_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_8 ;
- ОСОБА_3 , адреса проживання АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_9 ;
- Третя особа Приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Демецька С.Л., місце знаходження м. Житомир, вул. Перемоги, 3.
Суддя: І. В. Зубчук