Справа № 201/5641/22
Провадження № 6/201/171/2023
УХВАЛА

Іменем України

11 травня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (заінтересовані особи ОСОБА_1 , Соборний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса)) про визнання виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2023 року у цивільній справі № 201/5641/22 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення,

ВСТАНОВИВ:

03.05.2023р. АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з заявою (заінтересовані особи ОСОБА_1 , Соборний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса)) про визнання виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2023р., виданого у цивільній справі № 201/5641/22 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення.

В обґрунтування заяви представник банку Мужевська Є.Л. (діє на підставі довіреності № 8181-К-О від 27.09.2021р.) посилається на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2022р. частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про скасування наказу про призупинення трудових відносин, поновлення дії трудового договору, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, визнано незаконним та скасовано наказ голови правління АТ КБ «ПриватБанк» Герхарда Бьоша № 3.28.0.0.0/1-6924954 від 09.05.2022р. «Про призупинення дії трудового договору» з ОСОБА_1 з 11.05.2022р., поновлено з 11.05.2022р. дію трудового договору, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 на посаді заступника директора департаменту, посадова підгрупа - заступник керівника Департаменту з питань адвокатського та судового супроводу ГО Департаменту економічної безпеки, стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.05.2022р. по день ухвалення рішення в розмірі 497909,26 грн., стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992,40 грн.

Рішенням допущене до негайного виконання в частині присудження виплати заробітної плати (середнього заробітку за час вимушеного прогулу) в межах суми платежу за один місяць.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2022р. визначено, що рішення суду в частині стягнення виплати заробітної плати за один місяць, що становить 63293,55 грн., допущене до негайного виконання.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28.02.2023р. апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, рішення залишено без змін.

Рішення в частині, яка підлягала негайному виконанню, виконане банком у добровільному порядку, на користь ОСОБА_1 нараховано середній заробіток за один місяць в розмірі 63293,55 грн. Після утримання суми податку на доходи фізичних осіб в сумі 11392,84 грн. та військового збору в сумі 949,40 грн. належні ОСОБА_1 кошти в розмірі 50951,31 грн. були виплачені на рахунок картки для виплат.

Виплата коштів в сумі 50951,31 грн. ОСОБА_1 підтверджується платіжним дорученням № М11212ZNHW3 від 21.11.2022р. та випискою по картці для виплат № НОМЕР_1 .

10.04.2023р. на адресу АТ КБ «ПриватБанк» надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження № 71366943 від 28.03.2023р. про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 11.05.2022р. по день ухвалення рішення в розмірі 497909,26 грн., з якого слідує, що виконавчий лист видано ОСОБА_1 на всю суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу 497909,26 грн., без відрахування суми, присудженої судом до негайного виконання.

Вважає, що для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню частково у сумі, допущеній судом до негайного виконання, наявні матеріально-правові підстави, оскільки рішення в цій частині було виконано відповідачем в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження, кошти були перераховані на рахунок картки для виплат ОСОБА_1 , про що позивачу (стягувачу) було достеменно відомо станом на дату звернення до суду за отриманням виконавчого документу.

Примусове стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на суму 497909,28 грн., може спричинити подвійне стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» коштів на користь ОСОБА_1 , оскільки частково рішення про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - в частині, допущеній до негайного виконання, в розмірі 63293,55 грн. вже було виконано боржником в добровільному порядку, що підтверджується наданими доказами.

Представник відповідача просила суд визнати виконавчий лист № 201/5641/22, виданий 21.03.2023р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 11.05.2022р. по день ухвалення рішення в розмірі 497909,26 грн., таким, що не підлягає виконанню частково - в частині суми 63293,55 грн., допущеної судом до негайного виконання, а також зупинити стягнення за виконавчим провадженням № 71366943 від 28.03.2023р. Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

04.05.2023р. ОСОБА_1 подав заяву, в якій проти задоволення заяви АТ КБ «ПриватБанк» заперечував, вважав, що виконавчий лист, виданий 21.03.2023р. виданий у відповідності до рішення суду. Виконавчий лист виданий 21.03.2023р. на момент звернення банком із заявою про визнання його таким, що не підлягає виконанню, виконаний банком у межах виконавчого провадження, внаслідок чого виконавче провадження закінчено, про що державним виконавцем винесено відповідну постанову. Тобто станом на 02.05.2023р. виконавчий лист вже виконаний, а тому його не можливо визнати таким що не підлягає виконанню, як і зупинити стягнення за вже закінченим на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчим провадженням. Банк не звертався до державного виконавця, не оскаржував його дії, рішення. Просив заяву розглянути без його участі, у задоволенні відмовити.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Шевченко Л.П. (діє на підставі довіреності № 371-К-Н-О від 09.03.2023р.) надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без фіксації технічними засобами, подану заяву підтримала у повному обсязі.

ОСОБА_1 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у задоволені заяви просив відмовити в повному обсязі, оскільки за вказаним виконавчим листом в межах виконавчого провадження рішення виконано, внаслідок чого виконавче провадження було закінчено про що державним виконавцем винесена відповідна постанова.

Судом постановлено ухвалу про розгляд заяви у відсутності сторін та без фіксування судового процесу технічного засобами.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд дійшов до такого висновку.

Встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2022р. частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про скасування наказу про призупинення трудових відносин, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Визнано незаконним наказ голови правління АТ КБ «ПриватБанк» Герхард Бьош № Э.28.0.0.0/1-6924954 від 09.05.2022р. «Про призупинення дії трудового договору» з ОСОБА_1 з 11.05.2022р.

Поновлено з 11.05.2022р. дію трудового договору, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 на посаді заступника директора департаменту, посадова підгрупа заступник керівника Департаменту з питань адвокатського та судового супроводу ГО Департаменту економічної безпеки.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.05.2022р. по день ухвалення рішення в розмірі 497909,26 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати (середнього заробітку за час вимушеного прогулу) в межах суми платежу за один місяць.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу обрахований судом без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2022р. за заявою АТ КБ «ПриватБанк» рішення суду в частині стягнення виплати заробітної плати за один місяць, що становить 63293,55 грн. допущено до негайного виконання.

02.11.2022р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.05.2022р. по день ухвалення рішення в розмірі 497909,26 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати (середнього заробітку за час вимушеного прогулу) в межах суми платежу за один місяць.

14.11.2022р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про скасування наказу про призупинення трудових відносин, поновлення дії трудового договору, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Рішення суду в частині стягнення виплати заробітної плати за один місяць, що становить 63293,55 грн. допустити до негайного виконання.

Постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну від 28.02.2023р. рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2022р. залишене без змін.

21.03.2023р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.05.2022р. по день ухвалення рішення в розмірі 497909,26 грн.

Також судом встановлено, що рішення в частині, що підлягала негайному виконанню, виконано АТ КБ «ПриватБанк» у добровільному порядку, а саме, на користь ОСОБА_1 нараховано середній заробіток за один місяць в розмірі 63293,55 грн., що підтверджується розрахунковим листком ОСОБА_1 за листопад 2022 року, позначено у розрахунковому листку як «заробіток за час вимушеного прогулу».

Після утримання суми податку на доходи фізичних осіб в сумі 11392,84 грн. та військового збору в сумі 949,40 грн. належні ОСОБА_1 кошти в розмірі 50951,31 грн. були виплачені на рахунок картки для виплат.

Виплата коштів в сумі 50951,31 грн. ОСОБА_1 підтверджується платіжним дорученням № М11212ZNHW3 від 21.11.2022р. та випискою по картці для виплат № НОМЕР_1 .

10.04.2023р. на адресу АТ КБ «ПриватБанк» надійшла постанова державного виконавця Соборного ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крайняка М.С. про відкриття виконавчого провадження № 71366943 від 28.03.2023р. у даній справі - про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 11.05.2022р. по день ухвалення рішення в розмірі 497909,26 грн., з якого слідує, що виконавчий лист видано ОСОБА_1 на всю суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу 497909,26 грн., без відрахування суми, присудженої судом до негайного виконання.

13.04.2023р. постановою державного виконавця Соборного ВДВС Крайняка М.С. закінчене виконавче провадження №71366943, у зв`язку з фактичним виконанням вимог виконавчого документа.

За встановленого, суд дійшов висновку, що для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню частково у сумі, допущеній судом до негайного виконання, наявні матеріально-правові підстави, оскільки рішення в цій частині виконане відповідачем в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження, кошти перераховані на рахунок картки для виплат ОСОБА_1 , докази чого наявні в матеріалах справи.

Примусове стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на суму 497909,28 грн., може спричинити подвійне стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» коштів на користь ОСОБА_1 , оскільки частково рішення про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - в частині, допущеній до негайного виконання, в розмірі 63293,55 грн. вже було виконано боржником в добровільному порядку, що підтверджується наданими доказами.

Відповідно до частини першої ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, врегульовані розділом VІ ЦПК України.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, ч. 1 ст. 431 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно зі Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. З наведених положень законодавства випливає, що підставою для виконання судових рішень є виконавчі листи.

Згідно зі ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Потрібно звернуту увагу на те, що зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Після набрання рішення суду законної сили зміни в матеріально-правовому відношенні, встановленому судовим рішенням можуть відбуватись як в межах процедур виконавчого провадження, так і поза їх межами в силу специфіки матеріально-правових юридичних фактів.

У зв`язку з цим, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з підстав відсутності обов`язку боржника повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин є, насамперед, процесуальним наслідком відображення розвитку матеріально-правового відношення після винесення рішення суду або ж набрання ним законної сили, процедурою реалізації у виконавчому процесі тих змін, які відбулися у встановленому судом матеріально-правовому відношенні та призвели до відсутності повністю або частково матеріально-правового обов`язку боржника.

Процедура встановлення таких змін вимагає аналізу вже встановленого судом матеріально-правового відношення, аналізу матеріально-правових юридичних фактів, які виникли вже після винесення рішення потребує оцінки доказів. Саме через це така процедура відбувається виключно за участі суду та не повинна реалізовуватися державним виконавцем самостійно.

У разі припинення матеріально-правового обов`язку боржника припиняється дія здійсненності рішення суду як однієї з його властивостей, що знаходить своє юридичне оформлення в ухвалі суду про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально- правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вказані підстави для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, зазначені у Постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц (провадження № 61-1592св17).

Таким чином, обов`язок, що добровільно виконаний боржником поза межами виконавчого провадження, у відповідності до змісту норм статті 432 Цивільного процесуального кодексу України є матеріально-правовою підставою для визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню.

При цьому нормами процесуального права, які регулюють дані правовідносини передбачено саме добровільне, а не примусове виконання боржником грошового зобов`язання, а отже сплата боржником заборгованості безпосередньо на рахунок стягувача є підставою для задоволення заяви про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню.

Визнання виконавчого листа, виданого 21.03.2023р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по справі № 201/5641/22 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 11.05.2022р. по день ухвалення рішення в розмірі 63293,55 грн., допущеного до негайного виконання на підставі додаткового рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2022р. у цивільній справі № 201/5641/22, спрямоване на захист прав боржника та запобігання «подвійного виконання».

Вирішуючи вимогу заявника про зупинення стягнення за виконавчим провадженням № 71366943 від 28.03.2023р. Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), суд дійшов наступного висновку з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України до розгляду заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Підстави зупинення вчинення виконавчих дій регламентовані статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження». Вказаною нормою визначений виключний перелік підстав зупинення вчинення виконавчих дії, які вчиняються виконавцем шляхом винесення відповідної постанови. Тобто, законодавством чітко визначені обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження, та порядок вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, а саме зупинення виконавчого провадження вирішується безпосередньо виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.

Крім того, відповідно до ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» прямо віднесено вирішення питання про зупинення виконавчого провадження до компетенції виконавця, а не суду. Не наділено суд правом зупинення виконавчого провадження та виконавчих дій і нормами ЦПК України.

Передбачене п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа допускається лише в порядку позовного провадження в якості заходу забезпечення позову у разі, коли порушено питання про перегляд рішень, на підставі якого виданий цей виконавчий лист.

У даному випадку суд не вживає заходи забезпечення заяви (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення вчинення виконавчих дій, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо.

Разом з тим, учасник виконавчого провадження (боржник) не позбавлений права оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність виконавця, зокрема щодо відмови зупинити виконавче провадження за зверненням боржника або не зупинення виконавцем виконавчого провадження з урахуванням обставин, передбачених ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що подана заява підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 149,150, 258-261, 263, 352-354, 432 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (заінтересовані особи ОСОБА_1 , Соборний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса)) про визнання виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2023 року у цивільній справі № 201/5641/22 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення задовольнити частково.

Визнати виконавчий лист Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2023 року у цивільній справі № 201/5641/22 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 11.05.2022р. по день ухвалення рішення в розмірі 63293,55 грн., допущеного до негайного виконання на підставі додаткового рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2022 року у цивільній справі № 201/5641/22.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Повний текст ухвали складений 16 травня 2023 року.

Суддя Наумова О.С.