Ухвала

02 червня 2023 року

м. Київ

справа № 760/27368/21

провадження № 61-7727ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

встановив:

24 травня 2023 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Видюк Д. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року у вказаній справі.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на таке.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До касаційної скарги долучено копії квитанцій від 08 березня 2023 року № про сплату судового збору в розмірі 13 620, 00 грн, від 19 квітня 2023 року № про сплату судового збору в розмірі 2 484, 00 грн та від 05 травня 2023 року № про сплату судового збору в розмірі 5 290, 00 грн.

З'ясовано, що ОСОБА_1 вже двічі звертався до Верховного Суду з касаційними скаргами на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року, проте ухвалами суду касаційної інстанції від 13 квітня 2023 року та від 10 травня 2023 року касаційні скаргу були повернуті заявнику у зв'язку з неусуненням недоліків.

З інформації, що наявна в Автоматизованій системі діловодства Верховного Суду за номером касаційного провадження 61-3302ск23, вбачається, що ОСОБА_1 подавалась до суду квитанція від 08 березня 2023 року № , як доказ сплати судового збору за розгляд касаційної скарги, поданої у березні 2023 року.

Крім того, за номером касаційного провадження 61-5634ск23 вбачається, що заявником подавались до суду квитанції від 19 квітня 2023 року № та від 05 травня 2023 року № , як докази доплати судового збору за розгляд касаційної скарги, поданої у квітні 2023 року.

Закон України «Про судовий збір» не передбачає можливості Верховному Суду зараховувати в якості судового збору кошти, що сплачені фізичними і юридичними особами за подання інших заяв чи скарг, по яким судами були ухвалені процесуальні рішення.

Таким чином, заявнику слід надати суду касаційної інстанції інший документ, що підтверджує сплату судового збору за подання цієї касаційної скарги.

Разом з тим згідно з пунктом 2 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» заявник не позбавлений можливості звернутися до суду з клопотаннями про повернення судового збору, який був сплачений за розгляд касаційних скарг, поданих у березні 2023 року та у квітні 2023 року.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення з позовом) судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становив 1 відсоток ціни позову, але не менше 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі складає 2 270, 00 грн.

Ураховуючи вимоги позовної заяви та касаційної скарги, судовий збір за подання касаційної скарги становить 21 394, 00 грн (1 069 700, 00 грн (ціна позову) * 1 % * 200 %).

Отже, ОСОБА_1 необхідно надати суду докази сплати судового збору у розмірі 21 394, 00 грн за подання саме цієї касаційної скарги, а не скарг, які подавались у березні та квітні 2023 року.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перерахований або внесений до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату.

Крім того, відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку оскарження судових рішень з підстав невідповідності висновків суду постанові Верховного Суду, що не була врахована в оскаржуваному судовому рішенні або у зв'язку з необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного суду, у касаційній скарзі, крім відповідної постанови Верховного Суду, повинно бути зазначено відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтування і мотивування такої підстави.

Зазначаючи у касаційній скарзі підставою касаційного оскарження судових рішень відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно вказувати, щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

У випадку оскарження судових рішень на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України з посиланням на частину першу статті 411 ЦПК України у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини першої статті 411 ЦПК України, який є обов'язковою підставою для скасування судового рішення, з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

У випадку оскарження судових рішень на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України з посиланням на частину третю статті 411 ЦПК України у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини третьої статті 411 ЦПК України з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

Так, ОСОБА_1 хоч і вказує у касаційній скарзі однією з підстав касаційного оскарження пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, проте взагалі не зазначає постанову (постанови) Верховного Суду, в якій (яких) викладено висновок (висновки) про застосування норми (норм) права у подібних правовідносинах, що не був (не були) врахований (враховані) в оскаржуваних судових рішеннях.

Крім того, визначаючи підставою касаційного оскарження пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, заявнику слід чітко зазначити, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваних судових рішень сформованій практиці у подібних правовідносинах.

Отже, ОСОБА_1 необхідно уточнити підстави касаційного оскарження.

Ураховуючи викладене, заявнику необхідно надати суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали із уточненням підстав касаційного оскарження, а також надати докази сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги, а не раніше поданих.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов