Номер провадження: 22-ц/813/5120/23
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Склярська І. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

30.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Склярської І.В. ,

суддів: Базіль Л.В., Воронцової Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги

ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 ,

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 січня 2023 року (повний текст якого складено 16 січня 2023 року) під головуванням судді Науменко А.В.,

Євценка Романа Ігоровича, який діє від імені ОСОБА_3 ,

ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 ,

на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2023 року (повний текст якого складено 28 лютого 2023 року) під головуванням судді Науменко А.В.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В серпні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 34 500 грн., щомісячно, починаючи з 10.08.2022 і до досягнення повнолітті дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з середини жовтня 2010 року по 31 грудня 2011 року позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану не реєстрували.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 виданим 21.01.2014 відділом ДРАЦС у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції.

Після народження дитини відносини з відповідачем погіршились, та незабаром припинились зовсім.

Донька ОСОБА_4 проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Неповнолітня донька ОСОБА_4 навчається в Одеській загальноосвітній школі №118, Комп`ютерній академії «Шаг», бере індивідуальні уроки з іноземної мови, математики, фігурного катання, відвідує денні табори на канікулах, захоплюється живописом. Дитина має очну хворобу, за рекомендацією лікарів вона проходить апаратне лікування, сеанси масажу, здійснюється постійне спостереження та лабораторні дослідження.

Батько дитини - ОСОБА_3 фізично здоровий, працездатний, є учасником і кінцевим бенефіціаром Приватного акціонерного товариства «Харчовик», яке отримує щорічний дохід близько 200-300 млн. грн.

Також, відповідач зареєстрований як Фізична особа підприємець ОСОБА_3 , наскільки відомо позивачу, отримує щорічний дохід понад 500 000 грн., має у власності автомобіль Mercedes-Benz GL350CDI та об`єкт нерухомості житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 600 кв.м.

Позивач вказує, що орієнтовані витрати позивача щомісячно на утримання доньки складають 69000,00 грн., та зазначає перелік витрат:

-індивідуальні уроки з англійської мови - 4000 грн;

-індивідуальні уроки з фігурного катання - 4000 грн;

-уроки з математики - 1600 грн.;

-шкільне приладдя та одяг - 2000 грн.;

-шкільні внески, підручники - 1200 грн.;

-плата за навчання у комп`ютерній академії «Шаг» -2300 грн;

-масаж шийного відділу хребта - 1500 грн.;

-лікування очної хвороби в клініці «Ексімер» - 2500 грн.;

-медичні обстеження, ліки - 1500 грн.;

-одяг за сезоном - 3500 грн.;

-канцелярські товари, в тому числі для занять з живопису- 2600 грн.;

-комп`ютерна, мобільна техніка, аксесуари - 5000 грн.;

-дозвілля - 1700 грн.;

-продукти харчування, засоби гігієни - 10000 грн.;

-уход за волоссям, послуги перукаря - 1500 грн.;

-комунальні платежі - 3500 грн.;

-відпустка (канікули) - 7700 грн.;

-день народження - 4700 грн.;

-подарунки на інші свята - 3100 грн.;

-плата за договором страхування дитини - 2000 грн.;

-непередбачувані витрати - 3000 грн.

13 січня 2023 року ОСОБА_5 , який діє від імені ОСОБА_3 , звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 112 000 грн.

19 січня 2023 року ОСОБА_6 , яка діє від імені ОСОБА_2 , звернулася до суду із заявою про ухвалення щодо судових витрат в сумі 66 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 січня 2023 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково. Суд ухвалив:

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 10.08.2022 року і до повноліття дитини ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Додатковим рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2023 року заяву представника позивача - адвоката Сягровець Т.М. про ухвалення додаткового рішення по стягненню суми витрат на правничу допомогу у розмірі 66000,00 грн. задоволено частково у розмірі 1000,00 грн.

Заяву представника відповідача - адвоката Євценко Р. І. про ухвалення додаткового рішення по стягненню суми витрат на правничу допомогу у розмірі 112000,00, грн. задоволено частково у розмірі 9000,00 грн.

Зобов`язати ОСОБА_2 , на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити на користь ОСОБА_3 різницю судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 ,подала апеляційну скаргу, в якій просить:

- рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 у повному обсязі;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 34 500 грн. щомісячно, починаючи з 10.08.2022 і до повноліття дитини;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу (професійну правничу) допомогу в розмірі 30 000 грн.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_7 , який діє від імені ОСОБА_3 , просить додаткове рішення суду в частині часткового задоволення заяви представника ОСОБА_3 , адвоката Євценка Р.І., скасувати та ухвалити в цій частині нове додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму витрат понесених ним на професійну правову (правничу) допомогу під час розгляду судом першої інстанції у розмірі 112 000 грн., зазначивши підставою - невідповідність висновку суду обставинам справи, порушеннь норм процесуального та матеріального права.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 , просить додаткове рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким заяву ОСОБА_3 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без задоволення, заяву ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити повністю;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу, понесені під час розгляду справи в суді першої інстанції в розмірі 66 000 грн.;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного оскарження додаткового рішення в розмірі 15 000 грн.

Підставою для скасування додаткового рішення та ухвалення нового зазначила порушення норм процесуального закону.

Аргументи учасників справи

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 ,зазначила, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів є недостатнім та таким, що не може повною мірою задовольнити інтереси дитини та унеможливлює нормальний розвиток дитини.

Зазначений розмір аліментів (в позовній заяві) у твердій грошовій сумі є необхідним, достатнім для належного матеріального утримання дитини та таким, що найкращим чином враховує вік дитини, її потреби та інтереси, сприятиме всебічному та повноцінному розвитку дитини, а також є таким, що враховує матеріальне становище сторін.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що малолітня дитина має захворювання очей, тому вимушена систематично проходити апаратне лікування та постійні обстеження.

На теперішній час малолітня дитина навчається у навчальному закладі Мала Комп`ютерна Академія ШАГ, термін надання послуг складає 5 років.

Відповідач є працездатним, не має хронічних захворювань, що могли б обмежити його можливість працювати, отримувати дохід та утримувати дитину.

Вважає, що судом першої інстанції не враховано вимог ст. 182 СК України, щодо необхідності належного дослідження обставин, які впливають на розмір аліментів.

Щодо витрат на правничу допомогу вказала, що 08.02.2023 між позивачем та адвокатським бюро Горецький і Партнери було укладено договір про надання правничої допомоги. На момент подачі апеляційної скарги позивач очікує нести судові витрати пов`язані з правничою допомогою, розмір яких становить 30 000 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 , який діє від імені ОСОБА_3 , зазначив, що орієнтований розмір витрат, які очікує понести сторона не є сталим, заздалегідь визначеним та незмінним, тому вважає висновок суду першої інстанції щодо зменшення витрат із того, що кінцевий розмір більший ніж орієнтований розмір, є неспроможним.

Вважає, що висновок суду щодо завищеного розміру правової допомоги, не відповідає дійсності, оскільки судом не наведено доказів нерозумності цих витрат, їх неспівмірність зі складністю справи та її зазначення для позивача.

Вважає, що судом першої інстанції несправедливо урівняно витрати на правничу допомогу та не надано оцінки тому факту, що з наданих ОСОБА_2 документів не можливо з`ясувати дійсну домовленість сторін, щодо розмірі адвокатського гонорату: фіксованого чи погодинної оплати послуг.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 ,зазначила, що заявлений позивачем обсягом витрат на професійну правничу допомогу цілком відповідає принципу співмірності, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач звертався зі значною кількістю клопотань, чим значно ускладнював розгляд справи, із-за чого, позивач та її представник повинні були обробляти значний обсяг інформації, висловлювати свою позицію з приводу наведених відповідачем доводів.

Зазначила, що справа має суттєве значення для малолітньої ОСОБА_4 . Прагнення позивача забезпечити нормальний розвиток дитини та задовольнити потреби дитини обумовило необхідність звернення за правовою допомогою.

З метою доведення реальності понесених позивачем витрат на професійну правничу, останньою було долучені платіжні документи, які свідчать про здійснення розрахунку за надані послуги. В той же час, відповідачем не надано жодних квитанцій, платіжних доручень або інших документів, які б підтверджували факт оплати послуг.

Представником відповідача у відзиві було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на правову допомогу, що складає 20 000 грн., при цьому не наведено обставин, що свідчили б про збільшення обсягу наданих послуг.

Рішенням суду першої інстанції зобов`язано позивача сплатити на користь відповідача 8 000 грн., тобто суд фактично зобов`язав позивача сплатити відповідачу кошти, що значно перевищує ту суму коштів, які відповідач був готовий сплачувати щомісячно для сприяння розвитку дитини. Сплата такої суму коштів, також негативно вплине на майнові інтереси малолітньої дитини, оскільки позивач, на утриманні якої знаходиться дитина, вимушена буде сплатити на користь відповідача власні кошти, за рахунок яких здійснює утримання дитини та забезпечення її потреб.

В той же час, на її думку, заявлені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу були співмірними зі складністю справи, наданим представником позивача обсягом послуг в суді першої інстанції, відповідали критеріям розумності та обґрунтованості розміру витрат.

(2) Позиція інших учасників

У відзиві на апеляційну скаргу на рішення суду ОСОБА_5 , який діє від імені ОСОБА_3 , доводи апеляційної скарги не визнав, просив її залишити без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09.01.2023 - без змін. При цьому послався на те, що ОСОБА_3 постійно та систематично сплачував ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки, що підтверджується квитанціями, які були надані суду першої та апеляційної інстанцій.

У відзиві на апеляційну скаргу на додаткове рішення ОСОБА_5 , який діє від імені ОСОБА_3 , доводи апеляційної скарги не визнав, просив апеляційну скаргу на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20.02.2023 залишити без задоволення. При цьому вважає, що позивач звертаючись до суду з позовом та користуючись послугами адвоката так чи інакше розраховує на понесення ним витрат, незалежно від процесуальної поведінки іншого учасника справи.

Щодо твердження позивача, що відповідачем не було надано документів, які б підтверджували факт оплати послуг, зазначив, що з аналізу Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність вбачається, що даний закон не наводить форму та вимоги до документів, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату.

Вважає, що доводи апелянта зводяться до її непогодження із ринковою вартістю наданих ОСОБА_3 , адвокатом Євценком Р.І., робіт і послуг, однак, апелянт не звернув уваги на рекомендовані радами адвокатів регіонів ціни на юридичні послуги адвокатів, які цілком узгоджуються із прайс-листом адвоката.

Щодо складності категорії справ, зазначив, що складність у справах про стягнення аліментів є оціночним поняттям і на складність впливає обсяг роботи, який адвокат зобов`язаний здійснити під час розгляду справи. Представником позивача подавались процесуальні документи по справ, які не спрощували роботу представника відповідача і впивали на складність процесу в цілому.

Додатково зазначив, що орієнтований розмір судових витрат, які відповідач планує понести у зв`язку з розглядом апеляційним судом справи складає 20 000 грн., докази сплати судових витрат буде надано у встановленому законодавством строки.

Також, ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 , подала заяву про розподіл та стягнення судових витрат, в якій просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн. за надання професійної правничої допомоги під час перегляду судом апеляційної інстанції рішення суду від 09.01.2023; додаткового рішення суду від 20.02.2023 - 15 000 грн.

Не погоджуючись із вказаною заявою, вважаючи її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що заявлені виомги адвокатом не є фактичними та не є доведеними, ОСОБА_5 , який діє від імені ОСОБА_3 , подав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Зазначив, що договір про надання правової допомоги укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Старовойтовою Д.А. до суду апеляційної інстанції надано не було, у звязку з чим. Не можливо встановити попередню домовленість сторін щодо розміру гонорату та можливість його встановлення саме у фіксованому розмірі та саме у зазначених сумах.

Робота представника позивача під час розгляду справи в апеляційному суді обмежилась лише складанням апеляційних скарг на основне та додаткове рішення. Зазначене у звіті тривалість складання апеляційної скарги на рішення суду від 09.01.2023 у 10 годин, вважає перебільшеною у декілька разів; апеляційна скарга викладена на 10 аркушах і майже повністю дублює текст позовної заяви, тобто жодних додаткових зусиль докладено не було. Аналогічна ситуація із апеляційною скаргою на додаткове рішення суду, текст якої майже повністю дублює текст клопотання ОСОБА_2 про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги, яке було подане до суду першої інстанції.

Таким чином, розмір витрат має штучний характер.

2.Мотивувальна частина

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 264 ЦПК Українипід час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції враховував безумовний обов`язок батька дітей утримувати їх до досягнення повноліття, а також той факт що відповідач частково визнав позов, то аліменти повинні бути стягнуті в розмірі 3 000 грн. щомісячно.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що ОСОБА_2 (позивач) та ОСОБА_3 (відповідач) є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданим відділом ДРАЦС у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1183 (т. 1 а.с. 17).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою № К5-121209-ф/л про реєстрацію місця проживання/перебування фізичної особи на території м. Одеси. Згідно вказаної довідки від 08.08.2022 ОСОБА_4 зареєстрована за вищевказаною адресою (т. 1, а.с. 18). Проживання дитини з матір`ю відповідачем не спростовується.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. А відповідно до ч. 3 вказаної статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до п. п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що розмір частки від заробітку (доходу), що приходиться на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів з урахуванням обставин, які передбачені у ст. 182 СК України.

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Матеріали справи містять докази матеріального стану відповідача, який має у власності будинок в м. Одеса, транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель GL 350 CDI, рік випуску 2014, об`єм (потужність) двигуна, см3 2987, припинив свою діяльності приватного підприємця, яка відповідно до облікових відомостей стала збитковою, знаходиться на обліку у центрі зайнятості як безробітний, рух коштів по рахункам не свідчить про накопичення. Також, відповідач має певні захворювання, які не пов`язані з обмеженням працевлаштування та є батьком другої дитини ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Матеріали справи також свідчать про наявність гарних стосунків між батьком та донькою, ініціювання відповідачем у 2013 році судового провадження за його позовом про встановлення батьківства відносно ОСОБА_4 та визначення способу участі у вихованні дитини, оскільки ОСОБА_2 не вбачала за необхідне подати сумісну заяву батьків про реєстрацію дитини.

Відповідачем надані докази, у тому числі датовані з 2013 року, про перерахування коштів на утримання дитини, у тому рахунку за період з 31.05.2016 по 27.08.2022 ОСОБА_3 було переведено ОСОБА_2 кошти в розмірі 558 816 грн (т. 1 а.с. 148-153) та інші перекази.

Позивачкою надані докази про витрати на утримання, забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Слід зазначити, що у обґрунтуванні вимог про стягнення аліментів наявні елементи, які застосовуються при стягненні додаткових витрат на дитину. Тому, колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Отже позивач, в силу вимог статті 185 СК України, має право звернутися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат.

Колегія суддів у сукупності доказів наявних в матеріалах справах, приходить до висновку, що судом першої інстанції не враховано те, що досвід життя та роботи, працездатний стан, наявність на праві власності майна, матеріальна можливість понесення витрат на правову допомогу у сумі 112 000 грн. у наведеній справі, надають можливість відповідачу сплачувати аліменти на утримання доньки у більшому розмірі, ніж визначив суд першої інстанції- 3000 грн.

А тому, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає зміні в частині розміру аліментів збільшивши визначений до стягнення розмір аліментів з 3000 грн. до 7000 грн.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. А тому сторони за наявності умов для збільшення або зменшення визначеного судом розміру аліментів мають право звернутися до суду з відповідним позовом.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Відповідно до частини першої, пункту першого частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У ч. 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Таким чином, у разі недотримання вимог ч. 5 ст. 137 ЦПК України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).

Приймаючи додаткове рішення про стягнення витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з положень Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, норм статей 133, 137, 141 ЦПК України, наданих сторонами доказів, врахував також пропорційність задоволених позовних вимог, заяви обох сторін щодо завищеності, неспівмірності, необґрунтованості заявлених витрат на правову допомогу та вищенаведені критерії.

Враховуючи наведені у заявах кожної сторони доводи щодо стягнення витрат на правову допомогу та відповідно доводи щодо завищеності, неспівмірності, необґрунтованості заявлених витрат на правову допомогу, доводи апеляційних скарг на додаткове рішення суду, колегія суддів вважає, що застосування наведених процесуальних законом вимог, предмету спору - стягнення аліментів на неповнолітню дитину, обов`язок утримання якої покладений на обох батьків , стале законодавство щодо визначення розміру аліментів, а також сталу судову практику у зазначеної категорії справ, які не відносяться до складних, пропорційність задоволених вимог та наведених сторонами доводів є підставою для зміни додаткового судового рішення.

Оскільки додатковим рішення заяву представника позивача щодо стягнення суми витрат на правничу допомогу у розмірі 66000,00 грн. задоволено частково у розмірі 1000,00 грн, а заяву представника відповідача щодо стягнення суми витрат на правничу допомогу у розмірі 112000,00, грн. задоволено частково у розмірі 9000,00 грн. та зобов`язано ОСОБА_2 , на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити на користь ОСОБА_3 різницю судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн., з урахуванням вищенаведеного, додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси в частині визначення розміру витрат на правову допомогу, слід змінити, збільшивши визначену до стягнення суму у розмірі з 1000 грн. до 2 500 грн., зменшити визначену до стягнення суму з 9 000 грн. до 4 000 грн., зменшити визначену ОСОБА_2 до сплати суму з 8 000 грн. до 1 500 грн.

Щодо заяви адвоката Старовойтової Д.А., яка діє від імені ОСОБА_2 про розподіл судових витрат за представництво у суді апеляційної інстанції: стягнення з відповідача 30 000 грн. за здійснення аналізу матеріалів справи, надання усної консультації та складання апеляційної скарги на рішення суду; та 15 000 грн. за складання апеляційної скарги на додаткове рішення з наведеним у ній обґрунтуванням та доданими доказами, а також запереченнями відповідача щодо відмови (зменшенні розміру витрат до 0 грн) з підстав в ній зазначеними, колегія суддів, враховуючи вищенаведені норми процесуального закону щодо судових витрат, спірні правовідносини, які склалися між сторонами, та обставини, які не потребують додаткового з`ясування у наведеній справі, а отже значного об`єму правового аналізу, пропорційності задоволених вимог вважає за необхідно зменшити заявлену до стягнення суму витрат на правову допомогу щодо оскарження рішення суду з 30 000 грн. до 1500 грн., а витрат на правову допомогу щодо оскарження додаткового рішення суду з 15 000 грн. до 1000 грн.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України, частково задовольняючи апеляційну скаргу, змінює оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині розміру стягуваних аліментів на утримання дитини, збільшивши визначений розмір аліментів з 3 000 грн. до 7 000 грн.

За розглядом апеляційних скарг на додаткове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції змінює його в частині зазначених судом сум витрат до стягнення.

Щодо судових витрат

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Оскільки рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 січня 2023 року підлягає зміні в частині розміру визначеного до стягнення розміру аліментів, з відповідача ОСОБА_8 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1 488,60 грн.

Керуючись ст. ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 січня 2023 року задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 січня 2023 року змінити в частині розміру аліментів, збільшивши визначений до стягнення розмір аліментів на дитину з 3 000 (трьох тис.) грн. до 7 000 (семи тис.) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 488,60 грн.

В іншій частині це ж рішення залишити без змін.

Апеляційні скарги ОСОБА_5 , який діє від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 , на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2023 року - задовольнити частково.

Додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2023 року в частині визначення розміру витрат на правову допомогу - змінити, збільшивши визначену до стягнення суму у розмірі з 1 000 грн. до 2 500 грн., зменшити визначену до стягнення суму з 9 000 грн. до 4 000 грн., зменшити визначену ОСОБА_2 до сплати суму з 8 000 грн. до 1 500 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 2 500 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 30.05.2023.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.В. Базіль

Л.П. Воронцова