Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2023 Справа №607/4091/23

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Крук А. В.,

представника позивачки, адвоката Гнатюк Д. С.,

представника третьої особи Лапунько М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Державної податкової служби у Тернопільській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Державної податкової служби у Тернопільській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про зняття арешту з майна.

В обґрунтування доводів позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Боберської О. А. із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_2 . Приватним нотаріусом було відкрито спадкову справу № 70176502, але було повідомлено про те, що ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про спадщину у зв`язку із арештом, який було накладено на все рухоме і нерухоме майно її батька Відділом державної виконавчої служби у м. Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі відділ ДВС у м. Тернопіль).

У зв`язку із такими обставинами представником ОСОБА_1 , адвокатом Гнатюк Д. С. 13 лютого 2023 року було надіслано на адресу відділу ДВС у м. Тернополі адвокатський запит із проханням повідомити: перебуває чи перебували у Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби у Тернопільській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавчі провадження, де боржником є/був ОСОБА_2 ; якщо виконавчі провадження, де боржником є/був ОСОБА_2 завершені, то повідомити підстави такого завершення (відповідно до Закону України «Про виконавче провадження»); припинити чинність арешту на все майно, що належить ОСОБА_2 у зв`язку із його смертю.

01 березня 2023 року від Відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адвокату було вручено відповідь за вихідним № l5899 від 22 лютого 2023 року, на адвокатський запит. У даній відповіді було повідомлено наступне: на виконанні у Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебували виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості. На даний момент виконавчі провадження завершені. Також, повідомлено, що на момент звернення відкритті виконавчі провадження у Відділі державної виконавчої служби у м. Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не перебувають. Вказано і те, що в силу ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у відділу ДВС у м. Тернопіль відсутні підстави для зняття виконавцем арешту з майна боржника.

На думку сторони позивача, виконавчі провадження завершені, а згідно із ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження

Тому представник позивачки вважає, що чинність такого арешту повинна була бути припинена у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Адже наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Тому судовий наказ № 21208/08 від 31 січня 2008 року, який був пред`явлений до виконання 08 квітня 2008 року, а повернутий стягувачеві 30 грудня 2011 року виконавчий лист № 607/6954/14 від 19 листопада 2014 року, який був пред`явлений до виконання 02 лютого 2015 року, повернутий стягувачеві 25 грудня 2015 року, не підлягають повторному пред`явленню, адже строк пред`явлення виконавчого документа до виконання закінчився.

Тобто, боржник, а саме батько ОСОБА_1 ОСОБА_2 не володів квартирою за адресою АДРЕСА_1 . Заповіт було складено на ім`я ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (померли у 2020 році) повинна була успадкувати вищезазначене майно (а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ) ОСОБА_1 , яка у зв`язку із проживанням у іншій області у м. Ірпінь Київської області, не мала можливості успадкувати дане нерухоме майно.

Тим більше, із відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за особою ОСОБА_2 відомості відсутні. Це пов`язано з тим, що ОСОБА_2 після смерті свого батька звернувся у Першу Тернопільську державну нотаріальну контору для спадкування квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , але так її і не успадкував. Тобто Витягу про право власності на дану квартиру ним отримано не було.

Отож, з урахуванням викладеного, позивачка просила суд скасувати арешти на все рухоме і нерухоме майно померлого ОСОБА_2 та припинити чинність всіх обтяжень, накладених органами Відділу Державної виконавчої служби у м. Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (та їх попередниками).

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 березня 2023 року відкрито провадження у справі № 607/4091/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

16 березня 2023 року судом зареєстровано пояснення третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області, у якому представник просив у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі у зв`язку з наявним податковим боргом. Пояснив, що відповідно до інформаційних баз даних Головного управління ДПС у Тернопільській ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебував на податковому обліку в ГУ ДПС у Тернопільській області (м. Тернопіль), як фізична особа підприємець з 09 жовтня 2009 року по 24 червня 2022 року, дата встановлення пенсії згідно ознаки «фізичної особи пенсіонер» пенсіонер за віком з 14 квітня 2022 року.

Станом на 13 березня 2023 року в інтегрованій картці платника податків, яка обліковується в ГУ ДПС у Тернопільській області по коду класифікації доходів бюджету 71040000 у ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сума боргу по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування становить 41 969,04 грн:

заборгованість станом на 01 жовтня 2013 року в сумі 4180,30 грн (з них: 4010,30 грн нараховано платником самостійно, подано звіт за 2011 рік: 170 грн донараховано штрафну санкцію, згідно акту поточного року), яка передана з Пенсійного фонду.

з 01 жовтня 2013 року по 24 червня 2022 року платник перебував на загальній системі оподаткування.

За 2017 рік зобов`язані сплатити єдиний внесок у сумі 8448,00 грн у термін до 09 лютого 2018 року (мінімальний страховий внесок за місяць у 2017 року 704,00 грн).

За 2018 рік (мінімальний страховий внесок за місяць у 2018 році 819,06 грн) терміни сплати такі:

за 1 квартал 2018 року (сплата до 20 квітня 2018 року) у сумі 2457,18 грн,

за ІІ квартал 2018 року (сплата до 20 липня 2018 року) у сумі 2457,18 грн,

за III квартал 2018 року (сплата до 20 жовтня 2018 року) у сумі 2457,18 грн,

за IV квартал 2018 року (сплата до 22 січня 2019 року) у сумі 2457,18 грн;

За 2019 рік (мінімальний страховий внесок за місяць у 2019 році 918,06 грн) терміни сплати такі:

за 1 квартал 2019 року (сплата до 20 квітня 2019 року) у сумі 2754,18 грн,

за II квартал 2019 року (сплата до 20 липня 2019 року) у сумі 2754,18 грн,

за III квартал 2019 року (сплата до 22 жовтня 2019 року) у сумі 2754,18 грн,

за IV квартал 2019 року (сплата до 20 січня 2020 року) у сумі 2754,18 грн.

За 2020 рік (мінімальний страховий внесок з січня по серпень 2020 року 1039,06 грн, з вересня по грудень 2020 року 1100,00 грн) терміни сплати такі:

за 1 квартал 2020 року (сплата до 22 квітня 2020 року) у сумі 2078, 12 грн,

за ІІ квартал 2020 року (сплата до 21 липня 2020 року) у сумі 1039,06 грн,

за III квартал 2020 року (сплата до 20 липня 2020 року) у сумі 3178,12 грн,

за IV квартал 2020 року (сплата до 20 січня 2021 року) у сумі 2200,00 грн.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08 липня 2010 року № 2464VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464).

Дія Закону № 2464 поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативноправових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених Законом № 2464, або в частині, що не суперечить Закону № 2464 (п. 1 ст. 2 Закону № 2464).

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 4 Закону N° 2464 фізичні особи підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, є платниками єдиного внеску.

Слід зазначити, що лише з 01 жовтня 2013 року функції з адміністрування єдиного внеску перейшли до органів Міндоходів (правонаступник ДФС) в повному обсязі, після завершення всіх процедур щодо приведення нормативної бази у відповідність з чинним законодавством.

Таким чином, реєстрацію платником єдиного внеску було здійснено Пенсійним фондом м. Тернополя.

З 01 січня 2017 року відповідно до Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774VII «Про внесення змін до деяких законодавчих акти України», набрали чинності зміни, зокрема, в порядку нарахування, обчислення єдиного внеску

Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464 (редакції, чинній на 2020 рік), у разі якщо платник єдиного внеску, визначений п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), не отримав дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, він зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Таким чином, з 01 січня 2017 року Законом № 2464 обов`язок визначення бази нарахування єдиного внеску покладено на платників, вказаних у п. 4 ч. 1 ст.4 Закону № 2464 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), як тих, що отримують, так і тих, які не отримують дохід від провадження підприємницької діяльності.

3 01 січня 2018 року Законом України віл 03 жовтня 2017 року № 2148VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464 внесено зміни, а саме, для бази нарахування єдиного внеску змінено період (рік на квартал).

3 01 січня 2018 року фізичні особи підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, особи, які провалять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність і отримують дохід від цієї діяльності та члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзац третій частини восьмої статті 9 Закону № 2464).

Отже, з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2020 року платник єдиного внеску, визначений у ст. 4 Закону № 2464, який не отримував дохід, перебуваючи на обліку у контролюючому органі, зобов`язаний визначити базу нарахування єдиного внеску та сплатити суму внеску у розмірі не менше мінімального страхового внеску на місяць.

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску (п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464).

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464, обчислена податковим органом у випадках, передбачених Законом № 2464, є недоїмкою.

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 10 ст. 25 Закону № 2464).

Законом України від 13 травня 2020 року № 592IX «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» (далі Закон № 592) (Закон № 592 набрав чинності з 01 січня 2021 року) внесено зміни до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464: «Для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, на суму доходу. (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування. але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 6 розділу II (Закон № 2464), платник єдиного внеску зобов`язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затверджено наказом Міністерства фінансів України 14 квітня 2015 року № 435 (в новій редакції наказ Міністерства фінансів України від 15 травня 2018 року № 511, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 червня 2018 року за № 692/32144). У відповідності до пункту 2 розділу ІІІ Порядку, ФО підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік.

Слід зазначити, що звітність по єдиному внеску за період 2013 2022 років до ГУ ДПС у Тернопільській області ОСОБА_2 не подавалась.

Відповідно до п. 12 ст. 9 розділу III Закону № 2464, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно до ч. 16 ст. 25 Закону № 2464, строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Тому станом на 13 жовтня 2023 по інтегрованій картці платника податків, яка обліковується в ГУ ДПС у Тернопільській області, по колу класифікації доходів бюджету 71040000 у ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сума боргу по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування становить 41 969,04 гривень.

Статтею 25 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до платників, які не виконали визначені цим законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Так, якщо на кінець календарного місяця платник має недоїмку зі сплати єдиного внеску або борги зі сплати фінансових санкцій та пені, йому надсилається вимога про сплату боргу (недоїмки). Вимога формується на підставі даних інформаційних систем на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом. Протягом 10 календарних днів з дня одержання вимоги платник зобов`язаний сплатити зазначені у вимозі суми недоїмки, штрафів та пені.

Головним управлінням ДПС у Тернопільській області 12 лютого 2021 року була сформована вимога про сплату боргу № Ф5327717 на суму 41 969,04 станом на 31 січня 2021 року, яка направлена ОСОБА_2 12 лютого 2021 року та повернулася за закінченням терміну зберігання 24 березня 2021 року.

Відповідно до ст. ст. 3, 5, 12 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. ст. 12, 25 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ГУ ДПС у Тернопільській області направлено до Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) про прийняття до примусового виконання вимоги про сплату боргу з єдиного внеску № Ф5327717 від 12 лютого 2021 року в сумі 41 969,04 грн:

заяву № 3276/5/19001313/12092 від 20 травня 2021 року;

заяву № 70/5/19001313/282 від 06 січня 2022 (повторно).

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Вимога органу ДПС про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 26 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404VIII «Про виконавче провадження» одночасно 3 винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження накладається арешт на все майно та кошти боржника.

29 березня 2023 року судом зареєстровано письмові пояснення Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у яких йдеться про те, що згідно перевірки бази АСВП «Пошук ВДВП (Спецрозділ)) виконавчі провадження про стягнення боргу із померлого ОСОБА_2 в користь юридичних осіб та держави завершені. Враховуючи це, Відділ не має законних підстав для припинення арешту рухомого та нерухомого майна померлого ОСОБА_2 .

Протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 19 травня 2023 року без виходу до нарадчої кімнати, підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивачки, адвокат Гнатюк Д. С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та просила повністю задовольнити.

Представник відповідача Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції усудове засідання не з`явилася, у поданих письмових поясненнях просила розглянути справу без її участі.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головного управління Державної податкової служби у Тернопільській області у судовому засідання щодо задоволення позовних вимог заперечила з підстав, наведених у письмових поясненнях.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у судове засідання не з`явилася, надіслала на електронну адресу суду заяву, у якій просила справу розглядати без її участі.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 26 жовтня 1977 року, ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та є донькою ОСОБА_2 .

25 грудня 2003 року позивачка одружилася із ОСОБА_7 та після одруження взяла прізвище ОСОБА_8 , що слідує із свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер у листопаді 2022 року у віці 66 років, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 02 грудня 2022 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ).

Після його смерті приватним нотаріусом Боберською О. А. заведено спадкову справу № 2/2023, номер у спадковому реєстрі № 70176502.

21 жовтня 1996 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 міським бюро технічної інвентаризації видано свідоцтво про право сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,6 кв.м.

11 грудня 2022 року ОСОБА_5 заповів частину квартири АДРЕСА_2 та все інше майно ОСОБА_6 . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С. Й. та зареєстровано у реєстрі за № 10102.

Також 11 грудня 2022 року ОСОБА_4 заповіла частину квартири АДРЕСА_2 та все інше майно ОСОБА_6 . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Василишин С. Й. та зареєстровано у реєстрі за № 10103.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів № 323309330 від 18 лютого 2023 року за ОСОБА_2 вбачається, що на все його нерухоме майно були накладені обтяження, зокрема:

11 лютого 2015 року на підставі постанови Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

20 грудня 2021 року на підставі постанови Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби ПівденноЗахідного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07 червня 2021 року;

06 травня 2011 року на підставі постанови Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 травня 2011 року;

15 вересня 2012 року на підставі постанови Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17 серпня 2012 року;

19 жовтня 2012 року на підставі постанови Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17 жовтня 2012 року.

22 лютого 2023 року Відділ державної виконавчої служби у м. Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав адвокату Гнатюк Д. С. відповідь № 15899, у якій зазначив: на виконанні у Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебували виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по сплаті боргових зобов`язань перед Тернопільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області. Арешт накладений на рухоме та нерухоме майно боржника в межах виконавчих проваджень:

виконавче провадження згідно виконавчого листа від 19 листопада 2014 року № 607/6954/14, виданий Тернопільським міськрайонним судом про: Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по кредиту за договором № б/н від 02 грудня 2005 року в сумі 23460,97 грн, а також судовий збір у розмірі 243,60 грн;

25 грудня 2015 року, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження;

виконавче провадження згідно судового наказу від 31 січня 2008 року № 2н208/08, виданий Тернопільським міськрайонним судом про: Стягнути з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» 8 503,51 грн за договором про надання банківських послуг, 42,52 грн судового збору та 15 грн витрат на інформаційнотехнічне забезпечення,

30 грудня 2011 року, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження;

виконавче провадження згідно виконавчого листа від 27 лютого 2012 року № 2а1970/4308/11, виданий Тернопільським окружним адміністративним судом про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь УПФУ в м. Тернополі заборгованість із сплати страхових внесків 1288,80,

25 червня 2014 року, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавче провадження згідно вимоги № Ф5327717 від 10 лютого 2021 року, виданої Головним управлінням ДПС у Тернопільській області про: Стягнути кошти з ОСОБА_2 на користь Головного управління ДПС у Тернопільській області в сумі 41 969,04 грн,

20 грудня 2021 року, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавчі провадження завершенні.

На момент звернення відкриті виконавчі провадження на виконанні у Відділі державної виконавчої служби у м. Тернополі Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції не перебувають.

Оскільки виконавчі провадження завершені відповідно до п. 2 ст. 37, ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» Відділ не може припинити арешт майна боржника відповідно до норм ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

До вказаного листа приєднані копії постанов про відкриття виконавчих проваджень:

№ 53339058 від 06 лютого 2017 року щодо виконання вимоги № Ф 140, виданої 08 червня 2012 року УПФУ в м. Тернополі про стягнення з ОСОБА_2 на користь Тернопільського об`єднаного управління ПФУ Тернопільської області борг в сумі 4 010,30 грн;

№ 53339225 від 06 лютого 2017 року щодо виконання рішення № 182, виданого 10 квітня 2012 року Тернопільським об`єднаним управлінням ПФУ Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_2 борг в сумі 170 грн;

№ 54775711 від 26 вересня 2017 року щодо виконання виконавчого листа № 2а1970/4308/11, виданого 27 лютого 2012 року Тернопільським окружним адміністративним судом про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області борг в сумі 1 288,80 грн;

№ 54783746 від 27 вересня 2017 року щодо виконання вимоги № Ф 140, виданої 08 червня 2012 року УПФУ в м. Тернополі про стягнення з ОСОБА_2 на користь Тернопільського об`єднаного управління ПФУ Тернопільської області борг в сумі 4 010,30 грн;

№ 54785962 від 27 вересня 2017 року щодо виконання рішення № 182, виданого 10 квітня 2012 року Тернопільським об`єднаним управлінням ПФУ Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_2 борг в сумі 170 грн;

№ 586511120 від 02 квітня 2019 року щодо виконання виконавчого листа № 2а1970/4308/11, виданого 27 лютого 2012 року Тернопільським окружним адміністративним судом про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області борг в сумі 1 288,80 грн;

№ 58651828 від 02 квітня 2019 року щодо виконання рішення № 182, виданого 10 квітня 2012 року Тернопільським об`єднаним управлінням ПФУ Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_2 борг в сумі 170 грн;

№ 60900138 від 19 грудня 2019 року щодо виконання вимоги № Ф783654У, виданої 12 серпня 2019 року Головним управління ДФС у Тернопільській області про стягнення з ФОП ОСОБА_2 борг в сумі 5 508,36 грн;

№ 65665288 від 04 червня 2021 року щодо виконання вимоги № Ф5327717, виданої 12 лютого 2021 року Головним управління ДПС у Тернопільській області про стягнення з ФОП ОСОБА_2 борг в сумі 41 969,04 грн;

№ 67526013 від 16 листопада 2011 року щодо виконання вимоги № Ф 140, виданої 08 червня 2012 року УПФУ в м. Тернополі про стягнення з ОСОБА_2 на користь Тернопільського об`єднаного управління ПФУ Тернопільської області борг в сумі 4 010,30 грн;

№ 53336535 від 03 лютого 2017 року щодо виконання виконавчого листа № 2а1970/4308/11, виданого 27 лютого 2012 року Тернопільським окружним адміністративним судом про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області борг в сумі 1 288,80 грн.

20 травня 2021 року та 06 січня 2022 року ГУ ДПС у Тернопільській області зверталося до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) та Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) із заявами, у яких просило повторно прийняти до примусового виконання вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску № Ф5327717у від 12 лютого 2021 року та стягнути з ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) борг в сумі 41 969,04 гривень.

13 квітня 2023 року на вимогу суду приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Боберською О. А. надано матеріали спадкової справи № 2/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 .

Так, 24 січня 2023 року до нотаріуса звернулася ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 . Вказала, що інших спадкоємців немає, спадкодавець на момент смерті у зареєстрованому шлюбі не перебував, батьки спадкодавця померли до відкриття спадщини.

Станом на 30 листопада 2022 року ОСОБА_2 був зареєстрований один за адресою: АДРЕСА_3 , згідно з довідкою, виданою нотаріусом.

Окрім цього, матеріали спадкової справи містять вже досліджені судом свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , свідоцтво про народження позивачки та її батька ОСОБА_2 , відомості про шлюб та зміну прізвища позивачки.

За встановлених обставин до правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будьякими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будьякого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відтак, суд звертає увагу, що захисту підлягає право особи, яке було порушене, невизнане або оспорене.

Судом установлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 66 років, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 02 грудня 2022 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ).

Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичної особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.

Відтак, з часу смерті фізичної особи її цивільні права та обов`язки припинено.

Однією із підстав припинення права власності є смерть власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України).

Цивільні права та обов`язки спадкодавця, у тому числі право власності на нерухоме майно, переходять у спадщину.

Тобто, право власності ОСОБА_2 на все рухоме і нерухоме майно, із якого позивачка ОСОБА_1 просить скасувати арешт, перейшло у спадщину.

Чинне цивільне законодавство передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Позивачка є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_2 за законом, що слідує із матеріалів спадкової справи № 2/2023. Інші можливі спадкоємці вказаного спадкодавця не зверталися до нотаріуса у визначений законом строк для успадкування майна із заявами про прийняття спадщини.

Судом витребувано від приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Боберської О. А. матеріали спадкової справи № 2/2023, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 .

Із вказаних матеріалів вбачається, що дочка спадкодавця ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Верховний Суд у постанові № 463/6829/21ц від 22 березня 2023 року вказав, що системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» не зумовлює реєстрацію особи права користування та володіння належним їй майном на праві власності.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених главою 29 ЦК України.

Водночас, суду не надано доказів, що у позивачки ОСОБА_1 є перешкоди в оформленні права власності на спадкове майно через накладені обтяження зі сторони відповідача.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.

Верховний Суд у постанові № 2390/2006 від 16 січня 2019 року вказав, що зверненню до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно мало передувати вирішення питання про видачу спадкоємцю нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Встановивши, що позивач не надав суду доказів того, що він в установленому законом порядку подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину та що нотаріус відмовив йому у видачі указаного свідоцтва, суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Отож, оскільки судом не установлено наявності у ОСОБА_1 перешкод для оформлення її спадкових прав, зокрема відсутня відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на майно, яке вона спадкує після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про передчасність звернення позивачки до суду, оскільки обставини, які б стали підставою такого звернення ще не виникли, а тому право спадкоємця не є порушеним та не підлягає захисту в судовому порядку.

Стосовно майна, яке позивачці заповіли ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а самеквартира АДРЕСА_2 , то суд звертає увагу на те, що вказане нерухоме майно померлому ОСОБА_2 не належало, дані про його обтяження при матеріалах справи відсутні, а відтак ОСОБА_1 не обмежена у праві звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом та оформити свої спадкові права у визначеному законом порядку.

Щодо належності відповідача Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, то суд звертає увагу на наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна зпід арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Вказане зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16ц.

Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві (постанова Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 619/2796/19ц).

Суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частини перша, друга та третя статті 51 ЦПК України).

ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , а тому при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами у справах про спадкування є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вказане узгоджується із викладеним у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року № 523/9076/16ц.

Водночас, клопотання про заміну неналежного відповідача чи про залучення співвідповідача Тернопільської міської ради, від позивачки чи її представника в підготовчому судовому засіданні не надходило.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 1285гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення зпід арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна. При цьому, орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Відділ державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції є неналежним відповідачем у даній справі.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Разом з тим, позивач не позбавлений права на звернення до суду першої інстанції з відповідними позовними вимогами до належного відповідача.

Вказане узгоджується із положеннями постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16ц.

Таким чином, за наслідками розгляду справи судом не встановлено, що право позивачки ОСОБА_1 не порушене, оскільки відсутня відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на майно, яке вона спадкує після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 ; окрім цього позов заявлено до неналежного відповідача.

З огляду на вказане, суд відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Державної податкової служби у Тернопільській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про зняття арешту з майна.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 7678, 206, 258268, 273, 352355ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Державної податкової служби у Тернопільській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про зняття арешту з майна відмовити.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Відділ державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,адреса місцезнаходження: вул. Острозького, буд. 14, м. Тернопіль, 46001, .

Треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Головне управління Державної податкової служби у Тернопільській області, адреса місцезнаходження: вул. Білецька, буд. 1, м. Тернопіль, 46003, .;

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, адреса місцезнаходження: вул. Майдан Волі, буд. 3, м. Тернопіль, 46001, :

акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», адреса місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 1д, м. Київ, 01001.

Повний текст рішення суду складено 29 травня 2023 року.

Головуючий суддя Герчаківська О. Я.