05.06.2023 Суддя Ізмайлов І. К..
Справа № 644/2507/21
Провадження № 2-с/644/18/23
У Х В А Л А
05 червня 2023 року суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Ізмайлов І.К., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі № 644/2507/21,
13 квітня 2021 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» заборгованості з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.04.2018 року по 01.03.2021 року в розмірі 2987 грн. 99 коп. та витрати по сплаті судового збору по 227 грн.
25 травня 2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу, посилаючись на те, що до помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , яке вказано стягувачем у заяві про видачу судового наказу, та до помешкання за адресою: АДРЕСА_2 , яке вказано у довідці про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, він жодного відношення не має. З 15 листопада 2019 місцем його постійного проживання є житло за адресою: АДРЕСА_3 , тому вважає, що вказаний судовий наказ підлягає скасуванню. Просив судові витрати покласти на позивача.
Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про скасування судового наказу підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 13 квітня 2021 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» заборгованості з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.04.2018 року по 01.03.2021 року в розмірі 2987 грн. 99 коп. та витрати по сплаті судового збору по 227 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.
Дослідивши матеріали справи та заяву про скасування судового наказу, підстав для повернення заяви про скасування судового наказу не вбачається.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява про скасування судового наказу підлягає задоволенню, а судовий наказ від 13 квітня 2021 скасуванню.
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До заяви додано докази сплати судового збору у сумі 134 грн. 20 коп. за квитанцією № 4874 від 25 травня 2023.
При вирішені питання щодо розподілу судових витрат в наказному провадженні, суд виходить з того, що відповідно до положень частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положеннями частини 2 статті 160 ЦПК України передбачено право особи звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу, якщо вона вважає, що їй належить право вимоги.
Порядок розподілу судових витрат визначений статтями 141, 142 ЦПК України, які регулюють порядок розподілу судових витрат, понесених сторонами при розгляді справ у позовному провадженні.
Відповідно до частини 1 статті 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Із зазначених норм матеріального права та процесуальних норм вбачається, що судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів частин 3, 8 статті 141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України.
Справа за заявою КП «Жикомсервіс» про видачу судового наказу розглядалась в порядку наказного провадження.
Відповідно до частини 2 статті 42 ЦПК України, у справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник.
Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України «Наказне провадження». У даному розділі ЦПК України окремо не встановлено порядку відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи, які понесені боржником.
У справі наказного провадження, яка розглядається, суд скасовує судовий наказ, що свідчить про те, що боржник - особа, з якої кредитор просить вчинити стягнення, не згоден з заявленими вимогами матеріально заінтересованої особи кредитора (стягувача) - особою, яка звернулася до суду. Отже, спір між стягувачем та кредитором суд не вирішував, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Більше того, відповідно до частини 2 статті 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
З огляду на приписи частини 2 статті 164 ЦПК України, можна дійти висновку, що законодавець розподіл судових витрат, що понесені у наказному провадженні, пропонує вирішувати при пред`явленні стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.
Отже, боржник не позбавлений права стягнути відповідні витрати зі стягувача (заявника) в порядку позовного провадження.
ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат. Судові витрати підлягають розподілу тільки за результатами розгляду справи. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Тому, саме по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що в задоволенні вимоги про розподіл судових витрат слід відмовити.
Керуючись ст. 171 Цивільного процесуального Кодексу України, суддя, -
Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі № 644/2507/21, 2-н/644/963/21 - задовольнити.
Скасувати судовий наказ від 13 квітня 2021 у справі № 644/2507/21, 2-н/644/963/21, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за заявою Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Роз`яснити стягувачу - Комунальному підприємству «Жилкомсервіс», що він має право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : І. К. Ізмайлов