Справа № 630/646/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м.Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі головуючого Зінченка О.В., за участю секретаря судового засідання Кондратенка Б.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

Позивач, акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до Люботинського міського суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.05.2010 р в розмірі 105 894,98 грн. та судові витрати в розмірі 2400 грн.

Позов обґрунтований тим, відповідач 19.05.2010 підписав Заяву № б/н, за умовами якого отримав кредит у розмірі 8100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту. Позивач зазначає, що ним зобов`язання за договором виконані у повному обсязі, в той час як відповідач свої зобов`язання не виконує, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка складає 105 894 грн. Враховуючи, що відповідач добровільно не погашає заборгованість, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити судове засідання без його участі, а також ухвалити заочне рішення.

Заочним рішенням від 11.01.2018 р позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 14 грудня 2022 року заочне рішення від 11.01.2018 скасовано.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні позову, з огляду на наступне. Анкета-заява не містить відомостей про оформлення відповідачем кредитного договору на умовах, обумовлених у позові. Зі змісту наданих позивачем документів не вбачається і цього не зазначено в позові, яка саме кредитна картка та з яким кредитним лімітом та тарифним планом отримана Відповідачем. Договором встановлено, що овердрафт - короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Тобто, обов`язковою умовою овердрафту є оформлення і видача кредитної карти та відкриття рахунку на ім`я клієнта. З Анкети-заяви відповідача від 19.05.2010 р. вбачається, що кредитна картка, визначена Тарифами банку, йому не видавалася, а банком не надано будь-яких доказів, які б підтверджували як її видачу, так і видачу кредиту на умовах, зазначених Позивачем. У свою чергу, Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку, якими обґрунтовується позов, відповідачем не підписані. З наданих Позивачем документів вбачається, що доказів того, чи було задоволено заяву відповідача та відкрито поточний рахунок, чи було видано йому за цим договором платіжний інструмент (банківську картку) у спосіб, що дозволяє однозначно встановити отримання ним такої картки, та чи встановлено відповідний кредитний ліміт і на яку суму, вказану у додатку, матеріали справи не містять. Відсутні докази й щодо здійснення будь-якого руху коштів по рахунку, який просив відкрити відповідач при підписанні анкети-заяви від 19.05.2010 р. N б/н та з якої можна було б встановити факт користування Відповідачем банківською карткою та наявність у нього заборгованості за кредитом. Крім того, відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого Відповідачу кредитного ліміту та видачу кредитної картки. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". АТ КБ "ПриватБанк" не надано доказів на підтвердження видачі Відповідачеві кредитної картки та розміру наданого йому кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу відповідачу не є можливим, отже доводи Позивача щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу. Яким чином утворилася заборгованість по тілу кредиту та простроченому тілу кредиту, в позові не обґрунтовано.

Під час розгляду справи судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 19.05.2010 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з анкетою - заявою про отримання пенсійної картки. Відповідно до анкети - заяви ОСОБА_1 погоджується з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта , Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.12)

Позивач стверджує, що за даною заявою, яка разом з умовами та правилами надання банківських послуг складає кредитний договір відповідач отримав кредит з встановленим кредитним лімітом у розмірі 8 100 грн.

Позивач вказує, що відповідачем зобов`язання за кредитним договором не виконуються, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31.072017 становить 105 894,98 грн., яка складається з:

- заборгованості за тілом кредиту - 7894,98 грн.;

- заборгованості за відсотками - 98 000 грн.

Відповідно до п. 1.1.2.1.2. Умов та правил надання банківських послуг, що є додатком до договору, позичальник зобов`язаний вчасно здійснювати оплату банківських послуг відповідно до тарифів Банку, здійснювати погашення заборгованості у строки та в розмірах, визначених Договором (відповідно до редакції доданої до позовної заяви).

Згідно зі ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено,що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Разом із тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів укладення між сторонами договору на отримання кредиту у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8100,00 грн.

Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку передбачає можливість укладення договорів із отримання карток: «Універсальна», картка класу "Gold", " «Зарплатна картка», «пенсійна картка», «Дебетова особиста картка», «Зберігальна картка (депозит)».

Однак в анкеті -заяві від 19.05.2010, яка підписана ОСОБА_1 не зазначено, що ним отримано саме кредитну картку, а зазначено відповідачем про намір отримати пенсійну картку (а.с.12)

На підтвердження надання ОСОБА_1 кредиту, позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми);дату складання;назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, суд вважає, що розрахунок заборгованості в даному випадку не є належним доказом використання відповідачем кредитних коштів в межах кредитного ліміту на умовах, які вказані в позовній заяві.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св18).

Також, в Постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року справа № 760/7792/14-ц сформульовано позицію, відповідно до якої банківська виписка з особового рахунку клієнта банку може слугувати документом, який підтверджує проведення банком касових операцій, за умови зазначення в ній інформації про проведення банком таких операцій, сум і дат операцій та заповнення обов`язкових реквізитів.

Однак, з наданої позивачем виписки по рахунку неможливо встановити її належність саме до картки, яка була отримана відповідачем на підставі заяви від 19.05.2010. Виписка лише містить інформацію про рух коштів за картковим рахунком, однак не містить інформації, що вказаний рахунок відноситься саме до картки «Універсальна», як стверджується в позові.

Крім того, звертаючись до суду з цим позовом, АТ КБ "Приватбанк" на підтвердження своїх позовних вимог надано суду анкету-заяву ОСОБА_1 від 19.05.2010, в якій зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, серію та номер паспорта, сімейний стан, освіту, адресу проживання, адресу реєстрації, номер засобів зв`язку, інформацію про місце роботи, тощо. Втім заява не містить відомостей про те, що він не лише ознайомився зі змістом, а й отримав ці умови та правила, з якими він погодився, про що має бути його підпис в цьому документі. За відсутності у сторони цих стандартних умов та правил банку, які є невід`ємною частиною договору, оскільки містять його істотні умови, які в анкеті-заяві не викладені, сторона не має можливості свідомо здійснити своє волевиявлення при укладенні договору та дотримуватися його умов, тобто визначити свою поведінку за цими правилами, що є необхідною умовою для вільного волевиявлення особи при укладенні правочину, передбаченого частиною третьою статті 203 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Частиною 4 статті 83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Однак, всупереч вимогам вказаної норми процесуального законодавства, позивач належних та допустимих доказів укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитної картки та виникнення заборгованості у відповідача в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не надав.

Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 29.03.2023 явка представника позивача до суду визнавалась обов`язковою для надання пояснень та обґрунтування заявлених вимог.

Копія вказаної ухвал була отримана представником АТ «КБ «Приватбанк» 30.03.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Однак представник позивача в судове засідання не з`явився, правом надати пояснення та докази на їх підтвердження не скористався, тому суд розглянув справу на підставі наявних в ній доказів.

Таким чином, матеріали справи не містять належних, допустимих і достатніх доказів, що між сторонами був укладений саме договір кредиту, що він укладений сторонами саме на тих умовах, які зазначені у наданих до суду Витягах з Тарифів та з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, що саме з цими документами ознайомилася та погодилась відповідач, підписуючи заяву-анкету про приєднання до згаданих Умов та Правил банківських послуг ПриватБанку, які мають мінливий характер та змінюються за Банком без додаткового повідомлення відповідача, що має значення для підтвердження наявності волі у позичальника на укладення договору на відповідних істотних умовах в якості загальної умови дійсності правочину.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 273, 280-282, 284, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складання мають право подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення їм повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Харківського апеляційного суду до або через Люботинський міський суд Харківської області.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», м. Київ, вул.. Грушевського, 1Д, , рах.№ НОМЕР_1 , МФО № 305299.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП : НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 02 червня 2023 року.

Суддя О.В. Зінченко