Справа № 302/1610/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2023 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді: Сидоренко Ю.В.

при секретарі: Царь О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Пилипецька сільська рада Хустського району Закарпатської області (місце знаходження: с.Пилипець, 75 Хустського району, Закарпатської області), про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

25 серпня 2023 року заявник ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Рішко С.І., звернувся до Міжгірського районного суду Закарпатської області із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та у поданій заяві просить встановити факт постійного проживання його, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В поданій заяві ОСОБА_1 зазначає, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Пилипець Міжгірського району Закарпатської області в сім`ї ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , шлюб між якими був зареєстрований 17.02.1955 року виконкомом Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, актовий запис №13, та після реєстрації шлюбу дружина змінила своє прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

Батько заявника ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , а мати заявника ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Дідом та бабою заявника по лінії батька були ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шлюб між якими був зареєстрований 18.02.1925 року в с.Пилипець Міжгірського району Закарпатської області, актовий запис №25, в результаті дружина змінила прізвище з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_6 ».

Заявник вказує, що його дід ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Також заявник ОСОБА_1 у поданій заяві зазначає, що його бабі ОСОБА_2 , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №005813 від 10.06.2003 року належали земельні ділянки загальною площею 0,6075 га, розташовані в с.Пилипець Міжгірського району Закарпатської області, призначені для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства.

14 травня 2001 року секретарем виконкому Пилипецької сільради ОСОБА_11 було посвідчено заповіт ОСОБА_2 , мешканки АДРЕСА_2 , який зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій за №166, вона заповідала Заявнику належний їй житловий будинок АДРЕСА_2 , та земельні ділянки площею 0,60 га, зазначені в Держакті №005813.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_4 померла ОСОБА_2 .

Як вказує заявник, згідно довідки Пилипецької сільради від 23.06.2023 року №591 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 була зареєстрована та фактично проживала в АДРЕСА_2 . Разом з нею на день її смерті в цьому будинку фактично проживав, але не був зареєстрований її онук, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на 07.03.2008 року ніхто інший за адресою АДРЕСА_2 не проживав та не був зареєстрований.

Як свідчать інформаційні довідки зі Спадкового реєстру від 24.08.2023 року №73708216 та №72951193, заповіт ОСОБА_2 від 14.05.2001 року зареєстрований в Спадковому реєстрі, спадкові справи за її майном не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

27.06.2023 року заявник ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Міжгірської держнотконтори Закарпатської області із заявою про відкриття спадкової справи за майном померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 .

Однак листом від 27.06.2023 року №59/01-16 нотаріус повідомила Заявника про те, що згідно порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем, з посиланням на підпункти 3.21, 3.22 пункту 3 глави 10 розділу II Порядку. У зв`язку з тим, що Заявник, у встановлений законом строк, заяву про прийняття спадщини не подав і спадщину він не прийняв шляхом постійного спільного проживання із спадкодавцем на момент його смерті, оскільки місце реєстрації заявника на момент смерті ОСОБА_2 відмінне від місця реєстрації померлої, тому відкрити спадкову справу за майном померлої ОСОБА_2 неможливо, та нотаріус рекомендував Заявнику звернутися до суду для вирішення питання щодо продовження строку для прийняття спадщини за майном померлої ОСОБА_2 або встановлення факту прийняття спадщини, а тому заявник ОСОБА_1 змушений звернутися з даною заявою до суду, в якій просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області області від 29 серпня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами окремого провадження.

В судове засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник - адвокат Рішко С.І. не з`явилися, про час і місце розгляду справи були належними чином повідомлені, проте на адресу суду подано заяву представника заявника з проханням проводити судовий розгляду у справі без його участі та у відсутність його довірителя, заявлені ОСОБА_1 вимоги підтримують у повному обсязі та просять такі задовольнити.

Представник заінтересованої особи: Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним, проте на адресу суду подано заяву про розгляд справи за вимогами ОСОБА_1 у відсутність їх представника, доповнень, клопотань, додаткових доказів у справі вони не мають,просять розглянути справу за наявними у ній матеріалами, заперечень проти заяви ОСОБА_1 , не мають.

Всебічно та повно дослідивши матеріали справи, ретельно з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами даної цивільної справи № 302/1610/23, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 вимоги про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_10 народився ОСОБА_1 , заявник у даній справі, в селі Пилипець Міжгірського району Закарпатської області, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 (а.с.8) та свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_2 від 22.07.2023 року (видане повторно) та відповідно до якого вказано, що батьками заявника є: ОСОБА_3 та ОСОБА_12 та копія вказаного свідоцтва є в матеріалах справи (а.с.10).

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 3 від 23.08.2023 року, батько заявника ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_13 17 лютого 1955 року та який був зареєстровано виконавчим комітетом Пилипецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області. Після укладення шлюбу дружині змінено прізвище з « ОСОБА_5 » на прізвище « ОСОБА_6 » (а.с.11).

Згідно архівної довідки Державного архіву Закарпатської області за № П-690/01-17 від 21.07.2023 року ОСОБА_14 (батько заявника) народився ІНФОРМАЦІЯ_11 , про що в книгу реєстрації актів про народження с.Пилипець Міжгірського (тепер Хустського) району внесено відповідний запис № 133 від 14 листопада 1927 року. Місце народження с.Пилипець Міжгірського (тепер Хустського) району. Батьком ОСОБА_14 зазначено - ОСОБА_15 , мати - ОСОБА_16 (а.с.12).

Батько заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - помер ІНФОРМАЦІЯ_12 в селі Пилипець, у віці 85 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим повторно Міжгірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23.08.2023 (а.с.13).

Мати заявника, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - померла ІНФОРМАЦІЯ_13 в селі Пилипець, у віці 80 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим повторно Міжгірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23.08.2023 (а.с.14).

Згідно архівної довідки Державного архіву Закарпатської області за № П-772/01-17 від 14.08.2023 року (а.с.17), дідом та бабою заявника по лінії батька були ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шлюб між якими був зареєстрований 18.02.1925 року в с.Пилипець Міжгірського району Закарпатської області, актовий запис №25.

Дід заявника, ОСОБА_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_14 , у віці 74 роки, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті за № 8 від 23 серпня 2023 року, який в матеріалах справи (а.с.16).

Бабуся заявника, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_15 , у віці 100 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 07.03.2008 року (а.с.19).

14 травня 2001 року секретарем виконкому Пилипецької сільради ОСОБА_11 було посвідчено заповіт, який зареєстрований в книзі запису нотаріальних дій за №166 та відповідно до змісту якого ОСОБА_2 , мешканка АДРЕСА_2 заповіла своєму онуку - ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_2 , та земельну ділянку площею 0,60 га. Вказаний заповіт є чинним, що підтверджується Інформаційною довідкою зі садкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 24.08.2023 року (а.с.25).

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області за вих.№ 591 від 23.06.2023 року вбачається, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована і була постійною мешканкою АДРЕСА_2 . Та згідно погосподарської книги на момент її смерті ніхто не був зареєстрований, але постійно з нею проживав її онук ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.21).

Згідно відповіді за вих.№59/01-16 від 27.06.2023 року, приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Дунаєв Ю.М. повідомив заявника ОСОБА_1 про те, що згідно порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем (Підпункти 3.21, 3.22 пункту 3 глави 10 розділу II Порядку). У зв`язку з тим, що Заявник, у встановлений законом строк, заяву про прийняття спадщини не подав і спадщину він не прийняв шляхом постійного спільного проживання із спадкодавцем на момент його смерті, оскільки місце реєстрації Заявника на момент смерті ОСОБА_2 відмінне від місця реєстрації померлої, відкрити спадкову справу за майном померлої ОСОБА_2 неможливо, а тому нотаріусом рекомендовано Заявнику звернутися до суду для вирішення питання щодо продовження строку для прийняття спадщини за майном померлої ОСОБА_2 чи встановлення факту прийняття спадщини (а.с.22).

З письмового опитування, здійсненого в порядку ст.93 ЦПК України, проведеного адвокатом Рішко С.І., який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 та з письмових пояснень зазначених нижче осіб вбачається наступне: свідок ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , мешканка АДРЕСА_3 , та свідок ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , мешканка АДРЕСА_1 , пояснили, що з 2001 року ОСОБА_1 фактично проживав в житловому будинку АДРЕСА_2 разом із своєю бабусею ОСОБА_2 , вони разом вели спільне господарство, ОСОБА_1 вів за нею догляд, та після смерті бабусі ОСОБА_2 - здійснював поховання бабусі, власним коштом організовував поминальні заходи за померлою ОСОБА_2 .. Вказують свідки, що ніхто інший у період з 2001 року по 2008 рік в АДРЕСА_2 , де була зареєстрована ОСОБА_2 , не проживав (а.с.40,41).

Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 3 статті 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до приписів ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.ст.1217 - 1219 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов`язків, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

При цьому, суд враховує, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з п.п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки.

Відповідно до правового висновку, висловленого у постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Так заявник вказує, що він спадщину після смерті своєї бабусі прийняв, оскільки вони проживали разом на час відкриття спадщини.

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку, на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п.211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку: «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч.3 ст.1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.»

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Виходячи з зазначеного, суд вважає доведеним факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, а тому заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання із спадкодавцем, підлягає задоволенню.

Встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем ОСОБА_2 , відповідно до законодавства має для заявника ОСОБА_1 юридичне значення та діючим законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

З урахуванням всіх вищенаведених обставин справи, аналізуючи докази по даній цивільній справі в їх сукупності, враховуючи відсутність заперечень про встановлення цього юридичного факту зі сторони заінтересованих осіб, суд вважає, що факт проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню за вищенаведеними підставами.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273, 293, 315, 318, 319 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Пилипецька сільська рада Хустського району Закарпатської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ), разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області: Ю. В. СИДОРЕНКО