Справа № 212/78/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Пустовіт О.Г., за участі секретаря судового засідання Голуб О.В., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду м. Кривого Рогу, цивільну оправу за позовом, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

05 січня 2023 року позивач, ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки, ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів, в якій просив зменшити розмір стягнення аліментів за рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по цивільній справі №2-1100/2010 рік за позовом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менш, ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позовної заяви, зазначив, що 22 листопада 2003 року позивач уклав шлюб з відповідачкою, від сумісного проживання мають дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.03.2010 з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання дитини - ОСОБА_6 , в розмірі частки заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19.01.2010. За рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 - розірвано. 12 червня 2015 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_5 , від якого мають двоє дітей - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Теперішня дружина позивача не працює, знаходиться вдома по догляду за дитиною до досягнення 6 років. За місцем проживання позивача також мешкають його дружина, двоє дітей, батьки дружини позивача - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 які є пенсіонерами. 21 вересня 2018 року ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_12 , змінила прізвище з « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_14 ». Наданий період часу в позивача утворилося скрутне матеріальне становище, змінився його матеріальний та сімейний стан, він не в змозі сплачувати аліменти, на утримання своєї неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини від усіх заробітків (доходів) щомісяця, оскільки на його утриманні фактично знаходиться дружина та ще двоє неповнолітніх дітей, одна дитина є інвалідом та потребує додаткової уваги та матеріального забезпечення. За судовим наказом Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.11.2022, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , щомісячно, у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Виходячи із наведеного, позивач просить зменшити розмір сплати аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини, які з нього утримуються на користь ОСОБА_4 на утримання дитини - ОСОБА_6 , щомісячно до досягнення нею повноліття.

Ухвалою суду від 18 січня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання, в якому просить суд розглядати справу за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечували в повному обсязі, просили відмовити, зазначили, що позивач не надав належних доказів щодо інвалідності його дитини та її утримання за його кошти.

У своєму відзиві на позов відповідачка зазначила, що позовні вимоги позивача є безпідставними, адже у своїй заяві позивач не надав жодних доказів підтвердження того, що у позивача погіршився його матеріальний стан і він знаходиться в скрутному матеріальному становищі, наявність дітей не є обставиною скрутного матеріального становища. З довідки про роботу ОСОБА_3 відомо, що з 01.01.2020 року по теперішній час він працює в ПП «ЕЛТЕКС» (місто Кривий Ріг) на посаді менеджера з продажу. Відповідно до довідки від 24.11.2022 №1245, з 24.02.2022 призваний на військову службу та перебуває у військовій частині НОМЕР_1 . Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього на утриманні знаходиться дружина та двоє неповнолітніх дітей, одна з яких є інвалідом та потребує додаткової уваги та матеріального забезпечення. Дану обставину позивач аргументує Довідкою №243, виданої сімейним лікарем про потребу дитини (дитини-інваліда) в домашньому догляді, строк дії якої закінчився 04.02.2023 року. Довідка, надана позивачем, не встановлює факту інвалідності дитини, а лише потребу у домашньому догляді. Відповідачка зазначає, що позивач не звертає увагу на потребу лікування та не приймає участі у додаткових витратах на лікування їх спільної дитини - ОСОБА_6 , яка має діагноз «Міонії слабкого ступеня», що потребує призначення лікаря та постійного лікування. Позивач є працездатною особою, має можливість отримувати дохід та зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Посилання позивача на те, що він проживає з батьками своєї дружини і це впливає на виплату аліментів, жодними доказами не підтверджено, тому зазначений факт не позбавляє його обов`язку сплачувати аліменти на утримання своєї дитини у належному розмірі. Отже, відповідачка вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, тому просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, допитавши відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_15 уклали шлюб 22 листопада 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 22.11.2003, серії НОМЕР_2 , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, актовий запис №659.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 24.11.2009, серії НОМЕР_3 , видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1432.

За рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.03.2010, з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , стягнуто на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі частки заробітку (доходів) щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 19.01.2010.

За рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.11.2014 шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , зареєстрований 22 листопада 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, актовий запис №659 - розірвано.

12 червня 2015 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_16 , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 12.06.2015, серії НОМЕР_4 , видане Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №400.

Від сумісного проживання сторони мають двох дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 29.12.2015, серії НОМЕР_5 , видане Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1072, та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 07.08.2019, серії НОМЕР_6 , видане Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №681.

Відповідно до довідки №243 від 14.07.2022 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , має захворювання J35 - хронічні хвороби мигдаликів та аденоїдів, відповідно до чого, дитина з 14.02.2021 перебуває на диспансерному обліку або має статус «дитина-інвалід», а з 05.08.2022 дитина потребує домашнього догляду, зазначена довідка втратила чинність 04.02.2023, тому, на момент укладення рішення, стан здоров`я дитини невідомий суду.

Позивач вказав, що за місцем проживання позивача також мешкають його дружина, двоє дітей, батьки дружини позивача - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є пенсіонерами, долучивши акт про місце проживання членів сім`ї, складеного мешканцями будинків за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно з якого вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані та проживають позивач, ОСОБА_3 , його дружина ОСОБА_5 , їх діти ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та батьки його дружини ОСОБА_10 , ОСОБА_11 пенсіонери.

Відповідно до Наказу від 01.08.2022, табельний номер 36004761, про надання відпустки, ОСОБА_5 перебувала у відпустці для догляду за дитиною до 6 років з 06 серпня 2022 року до 04 лютого 2023 року, на момент ухвалення рішення судом трудова діяльність ОСОБА_5 невідома суду.

Відповідно до судового наказу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.11.2022, з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , стягнуто на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , щомісячно у розмірі 1/3 частки заробітку (доходів), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

Відповідачка ОСОБА_4 , 21.09.2018 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 21.09.2018, серії НОМЕР_7 , видане Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №625.

Відповідно до долучених відповідачем доказів до відзиву на позовну заяву, суд встановив, що позивач, відповідно до довідки №10 від 06.02.2023 року, з 01.01.2020 працює на ПП «ЕЛТЕКС», на посаді менеджера по продажам, з нарахованої заробітної плати щомісячно стягується аліменти. Відповідно до довідки №1245 від 24.11.2022, позивач, ОСОБА_3 , перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 .

Відповідно до копії амбулаторної картки та доданих до неї довідки та консультаційного висновку КФ КП «ДОКОЛ» від 30.01.2023, ОСОБА_6 встановлено діагноз «Міонії слабкого ступеня», що потребує призначення лікаря та постійного лікування.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 3 статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідну правову позицію, висловив і Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року в справі №565/2071/19.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли змінився сімейний стан та погіршилося його матеріальне становище чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Тобто з аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, вказує на те, що на його утриманні перебуває троє дітей, на утримання яких за рішенням суду стягуються аліменти, на ОСОБА_6 - у розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) щомісячно до досягнення нею повноліття, на ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - у розмірі 1/3 частки заробітку (доходів), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Окрім цього, позивач зазначає, ОСОБА_9 є дитиною-інвалідом, яка потребує додаткового матеріального забезпечення, також на утриманні позивача знаходиться дружина, яка наразі перебуває відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею 6 років та батьки дружини, які проживають разом з відповідачем та є пенсіонерами, а тому також потребують додаткової матеріальної підтримки.

Однак, вказані обставини не є підставою для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів, матеріали справи не містять необхідні докази, а саме: про погіршення матеріального стану позивача; про необхідність матеріального забезпечення батьків дружини, які є пенсіонерами, про утримання дружини, адже позивачем надано до суду витяг з наказу, відповідно до якого, строк відпустки ОСОБА_5 для догляду за дитиною до досягнення 6 років, сплинув, не надано відповідних доказів, які вказують на необхідність додаткового матеріального забезпечення дитини-інваліда - ОСОБА_9 , а у довідки, яка долучена позивачем до позову, про стан здоров`я дитини сплинув строк дійсності, тобто, на дату винесення рішення, стан здоров`я ОСОБА_9 невідомий.

Із наданих відповідачем доказів, судом з`ясовано, що їхня спільна з позивачем дитина має діагноз Міонії слабкого ступеня, що потребує призначення лікаря та постійного лікування, а тому, зменшення розміру аліментів, про яке просить позивач у справі, не відповідатиме інтересам дитини, що є пріоритетним завданням для суду, при вирішенні питання про зменшення розміру сплачуваних аліментів.

Також слід зауважити, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні трьох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямоване на належне забезпечення дитини від шлюбу з відповідачкою ОСОБА_6 , та суперечитиме її інтересам. Суд враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини та певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку - матір.

Отже, судом не встановлено, а позивачем не доведено обставин, визначених ст. 192 СК України, які є підставою для зменшення розміру аліментів. Жодних належних, допустимих та достовірних доказів щодо цього позивачем не надано. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

З огляду на викладене, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст. 141 ЦПК України та, з урахуванням відмови в задоволенні позову , залишає їх за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 180 - 182, 192 СК України, ст. 12, 81-82, 263-265, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01.06.2023.

Суддя: О. Г. Пустовіт