441/2363/23 2/441/702/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

05.12.2023 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - Ференц О.І.

за участю секретаря судових засідань - Пеленської Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городок Львівської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городоцької міської ради Львівського району Львівської області про визнання права на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, просила визнати за нею право на земельну частку (пай) на території Городоцької міської ради Львівської області площею 2,00 умовних кадастрових гектари, без визначення меж земельної ділянки в натурі, покликаючись на те, що з 01.08.1983 до 30.07.2016 працювала в КЗ ГРР «Городоцька центральна районна лікарня» на посаді лікаря-терапевта дільничого Градівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини. Вважає, що має право на земельну частку (пай) як працівник охорони здоров`я, однак безпідставно не була включена у списки пайовиків. 24.02.2023 вона звернулася до Городоцької міської ради Львівської області із заявою щодо включення її до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай), 31.03.2023 отримала відповідь, що її право на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Вона вважає порушеним своє право на отримання земельної частки (паю), в позасудовий порядок оформити свої права на пай можливості позбавлена, тому звернулася із цим позовом до суду, просить такий задоволити.

18.10.2023 представник відповідача подав відзив на позову заяву ОСОБА_1 , в якому просить відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до п.1 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Порядок паювання земель) паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, утому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на земельну частку (пай) згідно з п.2 Порядку паювання земель мають члени сільськогосподарського підприємства, кооперативу, акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно зі ст.6 Земельного кодексу України 1990 (у редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин)безоплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для ведення селянського (фермерського) господарства у межах середньої земельної частки, що обчислюється у порядку, передбаченому цією статтею. При обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською радою народних депутатів, враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни в межах території даної ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації. Цією ж статтею визначено, що до числа осіб, які працюють у сільському господарстві, належать усі працівники колективних сільськогосподарських підприємств, підсобних сільських господарств, селянських (фермерських) господарств, інших сільськогосподарських підприємств, установ і організацій. Згідно з ч.1 ст.22, ч.2 ст.23 ЗК України 1990 право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право, державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Отже право особи на земельну частку (пай) виникає за наявності трьох умов: одержання КСП державного акта на право колективної власності на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акта та включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю. Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку або виключено з нього має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі уже розпайовані, то за згодою усіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання, у разі ж недосягнення згоди спір розглядається у судовому порядку. З урахуванням того, що позивачка з 01.08.1983 до 30.07.2016 працювала в КЗ Городоцької районної ради «Городоцька ЦРЛ» на посаді лікаря-терапевта дільничного Градівської сільської ради, в межах якої відбувалося роздержавлення і приватизація земель ССГ «ім. Т. Шевченка», то вона була особою, зайнятою в соціальній сфері і мала право бути включеною до списку осіб, які мають право на середню земельну частку, а в подальшому право на отримання такої на рівні із іншими працівниками. Проте її право не підлягає захисту в судовому порядку. За визначенням п.6 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України 2003 правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред"явлення яких установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом. Згідно ст.71 ЦК УРСР 1963, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Відповідно до ст.75 ЦК УРСР позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторони. Відповідно до усталеної практики член колективного с/г підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Звертаючись до суду із цим позовом, позивачка не вказала причин пропуску позовної давності для звернення до суду, оскільки з часу порушення її права минуло майже 25 років. Розпаювання земель ССГ «ім. Т. Шевченка» є загальновідомим фактом, відтак ОСОБА_1 повинна була дізнатися про порушення свого права з часу видачі ССГ «ім. Т. Шевченка» акта на право колективної власності на землю (1992-1995) чи сертифікатів на земельну частку (пай) (1996).

07.11.2023 надійшла відповідь на відзив позивачки, згідно з якою представник відповідача у своєму відзиві фактично визнав її право на земельну частку (пай). Звертає увагу суду на те, що у листі відповідача від 31.03.2023 вказано, що список підлягав погодженню районною радою, однак в проекті роздержавлення і приватизації земель ССГ «ім. Т. Шевченка» на території Градівської сільської ради Городоцького району Львівської області відомості відсутні. Тобто такі списки могли бути взагалі не складені та, як наслідок, не погоджені районною радою. Дана обставина свідчить про те, що порушення права на включення у списки не відбулося у 1995-1996 роках, як вказує відповідач, а у 2023. З приводу аргументів щодо застосування наслідків пропуску позовної давності вказує, що оскільки право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним, строк на його реалізацію законодавством не встановлено, а відтак воно підлягає захисту без обмеження строком позовної давності.

Позивачка в судове засідання не з"явилася, 15.11.2023 подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача - Городоцької міської ради Львівського району Львівської області, в судове засідання не з`явився, в поданому в суд відзиві на позов просив розгляд справи проводити у його відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, ьеручи до уваги письмові заяви сторін у справі по суті спору, давши належну оцінку доказам у справі, суд прийшов до наступного висновку.

Із довідки КНП «Городоцька центральна лікарня» Городоцької міської ради Львівської області № 19 від 09.02.2023 та копії трудової книжки ОСОБА_1 видно, що вона в період з 01.08.1983 по 30.07.2016 працювала у КЗ ГРР «Городоцька центральна районна лікарня» на посаді лікаря-терапевта дільничого Градівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини (а.с.10-13).

16.02.2023 ОСОБА_1 звернулась із заявою до Городоцької міської ради Львівської області про включення її до списку осіб, які мають право на середню земельну частку (пай), як працівника охорони здоров`я, та визнати за нею право на отримання середньої земельної частки (паю) із земель запасу, які знаходяться на території Городоцької територіальної громади (а.с.8).

Листом Городоцької міської ради Львівської області № 450/03-23 від 31.03.2023 ОСОБА_1 повідомлено, що її право на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку (а.с.9).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям.

Згідно Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.

У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Встановлено, що на ім`я позивачки ОСОБА_1 сертифікат на земельну частку (пай) у колективній власності на землю не виготовлявся та не реєструвався.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Позивачка з 01.08.1983 до 30.07.2016 працювала в КЗ Городоцької районної ради «Городоцька ЦРЛ» на посаді лікаря-терапевта дільничного Градівської сільської ради, в межах якої відбувалося роздержавлення і приватизація земель ССГ «ім. Т. Шевченка», то вона була особою, зайнятою в соціальній сфері і мала право бути включеною до списку осіб, які мають право на середню земельну частку, а в подальшому право на отримання такої на рівні із іншими працівниками, що визнається відповідачем у справі.

Між тим, згідно п.6 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України 2003 правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред"явлення яких установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом. Згідно ст.71 ЦК УРСР 1963, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Відповідно до ст.75 ЦК УРСР позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторони.

Беручи до уваги те, що з часу роздержавлення і приватизації земель ССГ «ім. Т. Шевченка» минуло більше 20 років, ОСОБА_1 працювала у соціальній сфері з 1983, відтак знала про розпаювання земель і можливість отримання нею сертифікату на земельну частку (пай), однак свого права не реалізувала, не вживала жодних заходів для включення її у списки пайовиків, з огляду нащо суд відмовляє у задоволенні позовних вимог через пропуск строку позовної давності.

При цьому заперечення ОСОБА_1 на висновки суду не впливають, такі зводяться виключно до її припущень про відсутність списків пайовиків як таких (хоча на їх наявність вона сама посилається у позовній заяві), про відсутність погодження таких районною радою тощо.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог не підлягають стягненню з відповідача понесені позивачкою судові витрати.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Городоцької міської ради Львівського району Львівської області про визнання права на земельну частку (пай) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Головуючий Ференц О.І.