НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02 червня 2023 рокуСправа № 317/2334/22

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом:ОСОБА_1 , ОСОБА_2
до:приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА»
про:відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

03 листопада 2022 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд:

- стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (ЄДРПОУ - 13490997) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ): 234000,00 грн. - відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника; 78000,00 грн. - відшкодування шкоди, пов`язаної із моральною шкодою;

- стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (ЄДРПОУ - 13490997) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) 21310,36 грн. - відшкодування шкоди, пов`язаної із понесеними витратами на лікування.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили таке.

27.12.2021, близько 02 год. 55 хв., по вул. Новогригорівській в с. Новогригорівка Запорізької області з боку с. Павлівка, Дніпропетровської області, в напрямку с. Софіївка, Запорізької області, відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки ВАЗ-2105 р.н. НОМЕР_3 , допустив наїзд на перешкоду. Внаслідок ДТП пасажир ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Оскільки, ОСОБА_1 (далі - позивач 1) - мати загиблого, то у зв`язку із його смертю їй спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилась у моральній шкоді та втраті годувальника. Оскільки, ОСОБА_2 (далі - позивач 2) понесла витрати на лікування ОСОБА_4 в період після дати ДТП - 27.12.2021 по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується особистою заявою позивача 2 та платіжними документами, то у зв`язку із ДТП, в якій загиблому було завдано тілесні ушкодження, позивачу 2 завдано матеріальну шкоду.

Відповідно до ухвали Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26.01.2022 по справі № 322/1137/21, 27.12.2021 за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 Кримінального кодексу України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091 та розпочато досудове розслідування. Викладене в ухвалі підтверджує факт дорожньо-транспортної пригоди, в якій водій ОСОБА_3 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «ВАЗ-2105», не впорався з керуванням транспортного засобу та допустив наїзд на нерухому перешкоду - зупинку громадського транспорту, що спричинило пасажиру ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження, а саме: відкрита черепно-мозкова травма, відкрити множинні переломи кісток та основи черепа, забій головного мозку, виражений кровонабряк головного мозку, з якими був доставлений до лікарні.

Причинно-наслідковий зв`язок між травмами завданими загиблому у ДТП та смертю останнього, підтверджуються лікарським свідоцтвом про смерть та довідкою про причину смерті № 105 від 05.01.2021р., де зазначається, що причиною смерті є відкритий перелом кісток склепіння та основи черепа, завдані загиблому, як пасажиру легкового автомобіля, внаслідок зіткнення із стаціонарним об`єктом.

Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202521265, який діяв на момент настання ДТП.

В ході проведення розслідування страхового випадку відповідачем не здобуто, і відповідно не надано позивачам жодних доказів, які б підтверджували той факт, що позивачам спричинена шкода внаслідок непереборної сили або внаслідок умислу потерпілого.

Відповідно до вимог ст. 33, ст. 35 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» представником 31.01.2022 було направлено Приватному акціонерному товариству «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (далі ПрАТ «УАСК «АСКА») повідомлення про ДТП та заяви па виплату страхового відшкодування з необхідними документами, отримані відповідачем 03.02.2022. Проте жодного листа про прийняте рішення у здійсненні виплати страхового відшкодування чи відмові у такому від відповідача, ні представник позивачів, ні позивачі не отримували.

Пунктом 27.3 ст. 27 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Станом на момент ДТП, до складу сім`ї загиблого ОСОБА_4 входили: - мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 . Батько загиблого ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Щодо дружини та дітей загиблого, то згідно інформаційного листка про коло осіб першого ступеня споріднення по відношенні до загиблого та листа-відповіді із Управління державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_4 одружений не був та дітей немає.

Таким чином, позивач 1, є єдиною особою якій належить страхове відшкодування в порядку п 27.3 ст. 27 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ».

Загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 78 000,00 грн. (6500,00*12 = 78 000,00). Отже, Відповідач зобов`язаний здійснити виплату відшкодування позивачу 1 в порядку пункту 27.3 ст. 27 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», у розмірі 78 000,00 грн.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ»).

Позивач 1 є особою, яка має право на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю сина - ОСОБА_4 , оскільки на день його смерті була на його утриманні та була єдиною особою, яка мала право на одержання від нього утримання.

Отже, мінімально гарантований розмір страхового відшкодування пов`язаного із втратою позивачем годувальника становить 234 000,00 грн. (6 500,00*36=234 000,00).

Згідно із п. 23.1. ст. 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Пунктом 24.1 ст. 24 Закону встановлено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілою у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів».

На лікування покійного ОСОБА_4 , позивач 2 за період з дати ДТП - 27.12.2021 по дату його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 включно, витратила 21 310,36 грн.

Виходячи із вищенаведеного, розмір страхового відшкодування, що підлягає до стягнення з відповідача, в якості грошової компенсації за спричинену позивачу 2 матеріальну шкоду, що проявилася у понесених витратах на придбання медичних препаратів та лікарських засобів, становить 21 310,36 грн.

Ухвалою судді від 07.11.2022 було відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву на позов, а також не надіслав до суду будь-яких заяв чи клопотань.

У підготовчому судовому засіданні 01.03.2023 позивачі визнали за можливе призначити справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 01.03.2023 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

18.04.2023 судом було отримано клопотання представника позивачів про розгляд справи за відсутності позивачів та їх представника.

У судове засідання 02.06.2023 учасники справи не прибули.

Враховуючи неявку в судове засідання 02.06.2023 всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

З огляду на те, що відповідач, який був належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув та не повідомив суд про причини неявки, а також не подав відзиву, беручи до уваги відсутність заперечень з боку позивачів проти заочного розгляду справи, у судовому засіданні 02.06.2023 судом, відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши обставини цивільної справи, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

Позивач 1 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторне) від 25.06.2019 серії НОМЕР_4 .

27.12.2021 в с. Новогригорівка Запорізького району Запорізької області відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки ВАЗ-2105 р.н. НОМЕР_3 , допустив наїзд на перешкоду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10.01.2022 серії НОМЕР_5 .

Обставини вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди досліджувалися судом під час розгляду кримінальної справи № 322/301/22 відносно ОСОБА_3 ч. 3 ст. 286-1 КК України, проте станом на 18.04.2023 вирок суду у цій справі не набрав законної сили.

Станом на 27.12.2021, відповідальність водія автомобіля марки ВАЗ-2105, реєстраційний номер НОМЕР_3 , була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202521265, що підтверджується витягом з Централізованої бази даних МТСБУ.

Позивач 1 є пенсіонером, отримує пенсію за віком, що підтверджується довідкою № 8 від 11.01.2022, виданою відділом обслуговування громадян № 10 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Батько ОСОБА_4 - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.06.2015 серії НОМЕР_6 .

Листом відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 14.02.2022 № 07/05.2-37 підтверджується відсутність актових записів про шлюб, розірвання шлюбу, народження дітей відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач 2 понесла витрати, пов`язані з лікуванням ОСОБА_4 , за період з 27.12.2021 по 04.01.2022 в розмірі 21 310,36 грн., що підтверджується фіскальними чеками, товарним чеком та актами здачі-приймання робіт.

Водночас судом встановлено, що ОСОБА_3 станом на 27.12.2021 не мав права керування транспортними засобами, що підтверджується листом РСЦ ГСЦ МВС в Запорізькій області від 23.05.2023 № 31/8-2120.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України, під час розгляду даної справи суд враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 10.10.2018 по справі №161/8578/16-ц(реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 77285677), та зазначає таке.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції чинній на час вчинення ДТП, (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно із пунктом 1.4 статті 1 Закону особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Пунктом 1.6 статті 1 Закону передбачено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідно до ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням транспортного засобу з установленим терміном дії.

Відповідно до визначень Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, у редакції чинній на час вчинення ДТП, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно із пунктом 2.2 Правил дорожнього руху власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Із системного аналізу вказаних положень законодавства вбачається, що необхідною умовою для виникнення обов`язку страховика здійснити страхову виплату за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власнику наземного транспортного засобу є настання страхового випадку, внаслідок якого спричинено шкоду третім особам під час ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, під керуванням власника або особи, яка на законних підставах володіє ним та має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Отже підстави для стягнення страхового відшкодування із страхової компанії відсутні, оскільки за страховим полісом № 202521265 була застрахована цивільно-правова відповідальність осіб, які правомірно експлуатували транспортний засіб, однак ОСОБА_3 до таких осіб не відноситься, у зв`язку з відсутністю у нього посвідчення водія відповідної категорії, а тому вказана ДТП не є страховим випадком.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Разом з цим, оскільки факт завдання шкоди позивачам не є страховим випадком, то потерпілі не позбавлені права вимагати відшкодування такої шкоди на підставі загальних правил, передбачених ЦК України.

Документально підтверджені судові витрати, понесені сторонами, у справі відсутні.

Позивачі, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнені від сплати судового збору.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 282 ЦПК України, суд

вирішив:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» - відмовити повністю.

2. Реквізити учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 ;

- позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

- відповідач: приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», вул. Голосіївська, 17, м. Київ, 03039, ідентифікаційний код 13490997.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Запорізького апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 02 червня 2023 року.

Суддя С.С. Гасанбеков