ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 грудня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/9511/22

Головуючий у першій інстанції Хоменко Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1400/23

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шарапової О.Л.

суддів: Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,

з участю секретаря: Шапко В.М.

Сторони:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 .

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2 .

Оскаржується рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 вересня 2023 року, суддя Хоменко Л.В., повний текст складено 06 вересня 2023 року.

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з останнього 200 000,00 грн заподіяної моральної шкоди, вирішити питання судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 лютого 2019 року між ним та адвокатом Бабинцем С.П. було укладено договір про надання правової допомоги, предметом якого було представництво адвокатом його інтересів в Деснянському районному суді міста Чернігова та Чернігівському апеляційному суді. Згідно з даним Договором вартість послуг адвоката склала 9 000 грн, які останній отримав в повному обсязі. На виконання умов договору відповідачем було подано позовну заяву до ОСОБА_3 про стягнення коштів. Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 22 травня 2019 року з ОСОБА_3 на його користь стягнуто 971 540 грн 00 коп. З адвокатом було домовлено, що він разом із позовною заявою подасть заяву про забезпечення позову, а саме накладення арешту на частину домоволодіння ОСОБА_3 .. Він на той час проживав за кордоном, тому спілкування між ним та адвокатом велось за допомогою електронної пошти. Однак, відповідач умови договору не виконав. 05 березня 2019 року відповідач на його електронну пошту направив ніби то повідомлення про накладення арешту на майно з дописом, що арешт накладений, хоча насправді вкладення до листа на електронну пошту містило ухвалу суду про відкриття провадження в справі та судову повістку, а не ухвалу суду про забезпечення позову. Повернувшись із-за кордону він особисто вирішив перевірити наявність ухвали суду про накладення арешту на будинок. Листом від 02 червня 2020 року Деснянський районний суд м. Чернігова його повідомив, що ухвали на арешт майна ОСОБА_4 у справі не має, крім того не має і заяви адвоката Бабинця С.Г. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача. Отже, відповідач вводив його в оману протягом тривалого часу, розраховуючи на те, що він, який проживає за кордоном, не повернеться в Україну та не перевірить документи. Зазначає, що цинізм в поведінці відповідача полягає в тому, що він під видом ухвали про відкриття провадження у справі та судової повістки, повідомив позивача про накладення арешту. В подальшому, на протязі тривалого часу вигадував різні підстави відсутності забезпечення позову, то направляв заяву про забезпечення позову до суду поштою, але вона ще не розглянута судом, то звинувачував нотаріуса у неправомірних діях, але про сам факт відсутності подання ним заяви про забезпечення позову (своєї бездіяльності) не повідомляв жодним чином. Через те, що позов не було забезпечено шляхом накладення арешту на майно, на що він розраховував, ОСОБА_3 відчужила майно, у зв`язку з чим для відновлення своїх прав він змушений був знову звертатись з позовом до Деснянського районного суду м. Чернігова про визнання недійсними договорів купівлі-продажу будинку та земельних ділянок. Розгляд зазначеної справи тривав 2 роки 9 місяців, відновлення його прав відбулося лише у Верховному суді 29 червня 2022 року. За цей час він був фактично позбавлений грошових коштів у розмірі оціночної вартості будинку, оскільки дане майно мало йти в погашення боргу за рішенням суду на його користь. Зазначає, що весь цей період він перебував у постійному хвилюванні та пригніченому стані, погіршилися стосунки з усіма членами родини, постійні стреси та напруженість відобразились на стані його здоров`я та спричинили йому моральну шкоду. Крім того, судовий процес, який вимушено був розпочатий з вини відповідача, потребував додаткових суттєвих витрат та неухильної уваги. Вина відповідача встановлена постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року, а саме встановлено, що відповідач здійснив грубе порушення правил адвокатської етики та присягу адвоката.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 вересня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 000 грн. в рахунок заподіяної йому моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним.

Особа, яка подала апеляційну скаргу посилається на те, що позов заявлений до неналежного відповідача, оскільки договір про надання правової допомоги був укладений не з фізичною особою ОСОБА_2 , а з адвокатом Бабинцем С.П.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що матеріали справи не містять даних про офіційну електронну адресу адвоката Бабинця С.П., а тому роздруківка електронного листа не є належним доказом.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження заподіяння позивачу моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що між сторонами 16 лютого 2019 року укладено Договір про надання правової допомоги, предметом якого є представлення інтересів замовника у Деснянському районному суді м. Чернігова та Чернігівському апеляційному суді (а.с.8).

Деснянським районним судом м. Чернігова за участі адвоката Бабинця С.П., як представника ОСОБА_1 , розглядалась справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів. Рішенням суду від 22 травня 2019 року позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 971 540 грн 00 коп. та 1 000 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу (а.с.11-15).

У ході примусового виконання зазначеного рішення суду встановлено, що в період судового розгляду, а саме 22 березня 2019 року ОСОБА_3 відчужила за договорами купівлі-продажу належні їй на праві власності частки у домоволодінні та земельних ділянках. Це змусило ОСОБА_1 у жовтні 2019 року звертатись із новим позовом до суду про визнання недійсними, укладених ОСОБА_3 договорів купівлі-продажу.

Постановою Верховного Суду від 29 червня 2022 року оспорювані договори купівлі-продажу визнані недійсними (а.с.29-33).

Відповідно до відповіді Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 червня 2020 року на заяву ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів ухвала про накладення арешту судом не виносилась (а.с.13).

Встановлено, що ОСОБА_1 оскаржив бездіяльність адвоката ОСОБА_2 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області.

02 березня 2021 року Рішенням дисциплінарної комісії КДКА Чернігівської області притягнуто до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_2 та застосовано до нього дисциплінарне стягнення, яке передбачене п.1 ч.2 ст. 32 і п.3 ч.1 ст. 35 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», а саме: позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України ( 81-91).

Комісія встановила, що дисциплінарний проступок адвоката ОСОБА_2 у даному випадку полягає у тому, що він надав своєму клієнту ОСОБА_5 , із яким у нього було укладено договори про надання правової допомоги від 16 лютого 2019 року інформацію, яка не відповідає дійсності, а саме повідомив 05 березня 2019 року в електронному листі, що судом у зазначеній справі накладено арешт, чим створив у клієнта тверду впевненість у тому, що в цивільній справі накладено арешт на нерухоме майно, належне відповідачці ОСОБА_3 , а тому клієнт був упевнений, що за допомогою такого забезпечення позову клієнт зможе реально виконати рішення суду, а також приховував від ОСОБА_6 інформацію, що насправді ним не подавалась заява про забезпечення позову і що суд арешт не накладав, навпаки адвокат вдався до тактики перекручування цієї інформації, яка стала відома клієнту у серпні 2019 року. Комісією встановлено сам факт неподання ОСОБА_2 заяви про забезпечення позову у цивільній справі № 750/1816/19 (провадження № 2/750/884/19).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року апеляційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області задоволено частково, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року змінено в мотивувальній частині, в іншій частині залишено без змін (а.с. 26-28).

З мотивувальної частини постанови суду вбачається, що колегія суддів, проаналізувавши матеріали справи, зокрема, дисциплінарного, провадження, погодилась із тим, що адвокатом ОСОБА_7 було грубо порушено правила адвокатської етики та присягу адвоката України, за що він мав би понести дисциплінарну відповідальність, але адвокат ОСОБА_2 притягнутий до відповідальності поза межами строку, встановленого законом ( а.с. 26-28).

За змістом ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат, зокрема, зобов`язаний: дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики; на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги; виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.

Згідно із ч. 3 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права, то претензії щодо порушення адвокатом умов договору про надання правової допомоги представляють собою спір, який повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що адвокат Бабинець С.П. в порушення укладеного між сторонами договору про надання правової допомоги, не звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, разом з цим вводив позивача в оману, що арешт накладено. Як наслідок, інтереси позивача були порушені. Моральні страждання позивача виявились у душевних переживаннях та у хвилюванні через неможливість виконання рішення суду через відчуження майна, на яке з вини адвоката не було накладено арешт, а також позивач був змушений докладати додаткових зусиль для поновлення своїх прав шляхом звернення до суду із позовом про визнання недійсним неправомірних правочинів, крім того позивач відчував себе морально подавленим, тобто всі ці фактори тягнуть за собою моральні страждання позивача. Час, витрачений позивачем на поновлення порушеного з вини відповідача права, порушило звичний уклад його життя, позбавило можливості реалізації своїх звичок і бажань, вимагало від нього додаткових зусиль для організації життя та погіршило відносини з членами родини, чим завдано позивачу моральної шкоди.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, які узгоджуються з приписами законодавства, яке розповсюджується на спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять даних про офіційну електронну адресу адвоката Бабинця С.П., а тому роздруківка електронного листа не є належним доказом, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки вчинення адвокатом ОСОБА_2 дисциплінарного проступку підтверджується Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року.

Інші доводи апеляційної скарги є довільним тлумаченням правових норм, а тому не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: Судді: