ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/6350/14-ц
провадження № 6/753/254/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2023 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Каліушка Ф.А., вивчивши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА» про видачу дубліката виконавчого документа

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА» про видачу дубліката судового наказу у цивільній справі №753/6350/14 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 4 182,44 грн.

У заяві представник заявника посилається на те, що 25.09.2019 Дарницьким відділом ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, оригінал судового наказу №753/6350/14-ц разом з постановою про повернення виконавчого документа в межах виконавчого провадження №51301316 на адресу стягувача не надходили. Згідно відповіді начальника Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ надання підтвердження факту надсилання вищевказаного судового наказу на адресу стягувача неможливо, оскільки строк зберігання реєстрів відправки поштової кореспонденції становить один рік.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення визначені ст. 183 ЦПК України.

Так, у відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суддею встановлено, що представником заявника до заяви долучено копію платіжного доручення №5307 від 28.06.2022 року про сплату судового збору на загальну суму 74,43 грн. з визначеним у ній призначенням платежу за подання заяви про видачу дублікату виконавчого листа.

Однак, частиною 9 статті 19 ЦПК України визначено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023 року становить 2 684,00 грн., а відтак сума судового збору, яка підлягає оплаті за подання даної заяви становить 80,52 грн.

Враховуючи те, що заявник звернувся з даною заявою до суду 09.05.2023, а сума судового збору, яка підлягає оплаті за подання заяви становить 80,50 грн., тоді як останнім долучено до матеріалів справи платіжне доручення про сплату судового збору на загальну суму 74,43 грн., суд дійшов висновку про залишення вказаної заяви без руху.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин заява не може бути прийнята до провадження і заявнику необхідно надати строк для усунення зазначених недоліків, а саме шляхом направлення до Дарницького районного суду м. Києва документу, що підтверджує сплату ним судового збору у повній мірі відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України та Закону України «Про Держаний бюджет України на 2023 рік», зокрема у розмірі 6,09 грн. (80,52 - 74,43).

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись стст.175, 177, 185 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА» про видачу дубліката виконавчого документа залишити без руху, надавши заявнику строк у п`ять днів з дня отримання ним копії ухвали, для усунення зазначених недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у встановлені строки, заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ КАЛІУШКО Ф.А.