Єдиний унікальний номер справи 759/6454/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2023 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 травня 2023 року у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позову вказав, що 07.09.2012 року уклав шлюб з ОСОБА_1

17 січня 2022 року рішенням Святошинського районного судом міста Києва по цивільній справі № 759/23674/21, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

12 червня 2019 року під час шлюбу в періоді спільного проживання та ведення спільного господарства позивач та відповідач за спільно нажиті кошти придбали легковий автомобіль TAYOTA, марки AURIS, хетчбек - в, VIN - код НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598, чорний колір, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Даний автомобіль був зареєстрований за відповідачем та відповідач на даний час їм користується тільки одноособово.

Відповідно до офіційного сайту продажу з інтернет ресурсу аналогічний автомобіль коштує 7000 доларів США, що по курсу НБУ становить 210 000 гривень.

З врахуванням заяви про зміну позовних вимог, позивач просив суд стягнути із відповідача на свою користь вартість частини легкового автомобіля Toyota Auris, VIN - НОМЕР_1 , 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що становить 126 000,00 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 03 травня 2023 року позов задоволено; стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості частини легкового автомобіля Toyota Auris, VIN - НОМЕР_1 , 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що є об`єктом спільної сумісної власності у розмірі 126000,00 грн.; стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1260,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач направив апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконними та такими, що ухвалені з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд оскаржувані рішення змінити.

19.09.2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

26.10.2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду від адвоката Лежух Тетяни Іванівни, яка представляла інтереси позивача надійшла заява про розірвання з останнім договору про надання правничої допомоги.

26.10.2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 - адвоката Калінки-Бондар О.Б. надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 07.09.2012 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м.Києва з Державним центром розвитку сім`ї (актовий запис №2170).

Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в м.Києві повідомлено, що згідно бази даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 14.03.2023 р. транспортний засіб Toyota Auris, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на праві власності належить ОСОБА_1 , дата реєстрації 12.06.2019 р.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 17.01.2023 р. ун.№759/23674/21 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

В рамках даної справи позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просив в порядку поділу спільно набутого майна стягнути з відповідача компенсацію вартості 1/2 його частини, при цьому вартість 1/2 частини спірного автомобіля була ним визначена у розмірі 126 000 грн.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Зважаючи на вищевказану норму, заявляючи про стягнення з відповідача 126 000 грн. в якості вартості 1/2 частини спірного автомобіля, позивач мав був довести належними та відповідними доказами відповідність заявленого ним розміру вартості такого майна, чого в даному випадку зроблено не було.

В обґрунтування позовних вимог позивач поклав знайдені ним в мережі Інтернет оголошення з продажу автомобіля такої ж марки та року випуску, що і спірне авто, навіть без зазначення джерела і місця публікації таких оголошень.

Дане визначення вартості спірного автомобіля апеляційний суд не може вважати належним, як з огляду на непідтвердження взагалі існування вказаних оголошень, на які посилається позивач, так і зважаючи на неможливість використання запропонованого позивачем способу визначення вартості, оскільки в даному випадку мало б бути оцінене конкретне, індивідуально визначене авто, а визначення його вартості мало проводитися з урахуванням реального стану конкретного авто на час поділу.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися із позицією позивача щодо того, що вказаний вище спосіб визначення вартості є єдиним можливим варіантом у зв`язку з тим, що автомобіль перебуває у відповідача, і позивач не має до нього доступу. Встановивши обов`язок доказування стороною усіх своїх тверджень, процесуальним законом також було встановлено й механізм забезпечення стороні можливості доказування, в тому числі й у разі виникнення певних труднощів для сторони самостійно зібрати та подати такі докази до суду. Зокрема такими механізмами є процедура витребування доказів судом, огляд доказів за місцем їх знаходження, судові доручення щодо збирання доказів, призначення експертизи тощо. В той же час, усі ці засоби сприяння судом стороні в можливості доведення своєї позиції характеризуються тим, що суд може лише допомогти стороні в такій дії, однак право на ініціювання такого процесу має виключно сторона, у якої є труднощі в отриманні доказів.

В даному випадку позивачем не було належним чином доведено вартість майна, компенсацію за 1/2 частини якого він просив стягнути з відповідача, відтак не було доведено належність і обґрунтованість заявлених позивачем вимог. В свою чергу це призводить до неможливості задоволення судом такої вимоги. При цьому процедури сприяння судом стороні у можливості отримання доказів позивачу були відомі, оскільки за клопотанням позивача суд першої інстанції витребував інформацію щодо того, за ким закріплено спірне авто.

В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції було запропоновано досягнути спільної згоди щодо вартості предмету спору шляхом її погодження обома сторонами, що усунуло б вищезгадані порушення вимог процесуального закону. На таку пропозицію суду відповідач погодилася, однак позивач відмовився. За таких умов, колегія суддів апеляційного суду констатує, що суд виконав усі процесуальні можливості для забезпечення належного вирішення спору по суті питання.

Оскільки в ході розгляду справи позивачем не було доведено вартості спірного майна, відтак і належності та обґрунтованості вимоги про стягнення заявленої суми коштів з відповідача, позов не підлягає до задоволення. В той же час суд першої інстанції на вказану обставину увагу не звернув, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення по справі.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для зміни чи скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та відмови у задоволенні позову, з позивача на користь відповідача підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1 701, 75 грн.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 травня 2023 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) 1 701 (одну тисячу сімсот одну) гривню 75 коп. судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько