Справа № 486/435/23
Провадження № 2/486/336/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Савіна О.І.,

при секретарі - Салагорі С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

без участі сторін

ВСТАНОВИВ:

23.03.2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову зазначає, що 27.11.2009 року між ним та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Перебуваючи у шлюбі у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, спільне життя у них з відповідачем не склалось, рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09.09.2011 року по справі №2-640/2011, шлюб між ними було розірвано. Згодом їхні стосунки з відповідачем налагодились і у них народився спільний син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час народження сина, у зареєстрованому шлюбі вони не перебували. Пізніше їхні стосунки все таки припинились, донька залишилась проживати разом з ним, а син, через те що був ще дуже маленьким із відповідачем. У 2015 році, через те, що відповідач почала вживати алкоголь, та перестала піклуватись про їхнього спільного сина, донькою вже тоді вона не цікавилась, син почав проживати разом із ним. Відповідач перестала цікавиться життям та здоров`ям дітей, підтримувати зв`язок із ними та приймати участь у їх вихованні та матеріальному утриманні. Всі батьківські обов`язки по догляду, вихованню, утриманню їхніх з відповідачем спільних дітей він виконую самостійно. Лише у 2018 році він одружився із ОСОБА_5 , яка фактично замінила його дітям матір. У них дружня, міцна родина і діти виховуються ними у любові, турботі та повазі. Також допомогу у вихованні надає його матір - бабуся дітей. Рідна матір дітей, ОСОБА_2 , взагалі зникла з їх життя. Його старша донька ОСОБА_3 на сьогоднішній день є ученицею 7-А класу Южноукраїнського ліцею № 1 ім. Захисників Вітчизни. Відповідно до характеристики наданої навчальним закладом, дочка навчається у закладі з першого класу, зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована та уважна учениця. Має навчальні досягнення середнього рівня. Саме він приділяє належну увагу вихованню доньки, надає допомогу класному керівнику, регулярно відвідує школу. Мама жодного разу не поцікавилась дитиною і не відвідувала школу. Молодший син ОСОБА_4 , навчається у 4-В класі Южноукраїнського ліцею № 1 ім. Захисників Вітчизни. Відповідно до характеристики наданої навчальним закладом, син навчається у ліцеї з першого класу, саме він забезпечую дитину всім необхідним для навчання дитини, матір за чотири роки навчання дитини ніколи не з`являлась в ліцеї та не цікавилась навчанням дитини. Згідно довідок №15, №16 виданих НКП «ЮУ МЦПМСД» матір дітьми не займається. По всім питанням здоров`я дітей займається батько та бабуся (матір батька) на прийомі у лікаря і в дома. З моменту проживання обох дітей разом із ним, він жодним чином не перешкоджав та не перешкоджаю відповідачу у спілкуванні і побаченні з дітьми, але відповідач не проявляє жодної зацікавленості в цьому. Він жодним чином не перешкоджає їй у виконанні прямих обов`язків щодо їхніх дітей. Але відповідач свідомо самоусунулась від виконання покладеного на неї Законом обов`язків, тому він як законний представник, зобов`язаний захистити дітей, адже існування відповідача в житті дітей зводиться лише до запису у свідоцтві про народження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , жодним іншим чином матір в житті дітей не присутня. Враховуючи свідому бездіяльність відповідача в частині виконання своїх батьківських обов`язків вважає, що до неї необхідно застосувати крайній захід впливу такий як позбавлення батьківських прав. Зважаючи на викладене просить суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав, відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 11.04.2023 року у справі було відкрито провадження та призначено справу до підготовчого розгляду за правилами загального позовного провадження.

У підготовче засідання позивач не з`явився, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

У підготовче засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилися, однак на адресу суду надіслала заяву, відповідно до якої просить цивільну справу про позбавлення батьківських прав слухати в її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти позбавлення батьківських прав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради у підготовче засідання не з`явилася, проте направила до суду клопотання, в якому просить суд справу розглядати без їх участі, позовні вимоги визнають.

Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності відповідача та ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч.3 ст. 200 ЦПК України, - немає.

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази та надавши їм оцінку відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд приходить до наступного.

З копії свідоцтва про народження дитини вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13, 14).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9), але фактично проживає разом із дітьми за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 11), фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09.09.2011 року по справі №2-640/2011, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано та відповідачу залишено прізвище « ОСОБА_2 » (а.с. 12).

Згідно довідок №15, №16 виданих НКП «ЮУ МЦПМСД» матір дітьми: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не займається. По всім питанням здоров`я дітей займається батько (позивач) та бабуся (матір батька) на прийомі у лікаря і вдома (а.с. 6).

Згідно копії характеристики Южноукраїнського ліцею №1 ім.Захисників Вітчизни, вбачається, що донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ученицею 7-А класу. Відповідно до характеристики наданої навчальним закладом, вона навчається у закладі з першого класу, зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована та уважна учениця. Має навчальні досягнення середнього рівня. Саме батько приділяє належну увагу вихованню доньки, надає допомогу класному керівнику, регулярно відвідує школу. Мама жодного разу не поцікавилась дитиною і не відвідувала школу (а.с. 15).

Згідно копії характеристики Южноукраїнського ліцею №1 ім.Захисників Вітчизни, вбачається, що син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у 4-В класі. Відповідно до характеристики наданої навчальним закладом, син навчається у ліцеї з першого класу, саме тато забезпечую дитину всім необхідним для навчання дитини, матір за чотири роки навчання дитини ніколи не з`являлась в ліцеї та не цікавилась навчанням дитини (а.с. 16).

Рішенням Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області №259 від 26.07.2023 року було затверджено висновок органу опіки і піклування Южноукраїнської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.39-41).

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікованою Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 27 Конвенції О.ОН «Про права дитини» від 20.11.1989, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.91, визначено наступне: «діти мають право на особливе піклування і допомогу: першочергова увага повинна приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; дитині необхідно забезпечити такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, і з цією метою вживати всі відповідні заходи; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини».

За змістом ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989, ратифікованої Постановою ВР № 789-Х11 від 27.02.91, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування

Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 12.04.2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов`язками матері та батька.

Частиною 2 ст. 152 СК України передбачено, що дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Після з`ясування всіх обставин справи, суд вважає, що поведінка матері ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суперечить вимогам ст.ст. 150, 152 СК України, та порушує право дитини на належне батьківське виховання, фізичний, духовний та моральний розвиток.

У статті 155 СК України, закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Частиною 4 ст. 155 СК України регламентовано, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

На підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно положень п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зі змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно п.16 зазначеної Постанови, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері, так і дитини (ст. 166 СК України).

Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини в діях батьків.

На думку суду, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків (матері). Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що позивачем доведено наявність свідомих дій відповідача щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка з дітьми не спілкується, не забезпечує їх матеріально, ухиляється від виконання обов`язків по їх вихованню, не проявляє материнської турботи та інтересу до розвитку та внутрішнього світу дітей, що встановлено висновком органу опіки та піклування. На думку суду позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, буде насамперед захистом прав та інтересів дітей.

Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідача ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останній положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради, про позбавлення батьківських прав, щодо малолітніх дітей, підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 1073,60 (а.с. № 5).

Оскільки позивачем не ставиться питання про відшкодування судового збору, то судовий збір сплачений ним при зверненні до суду в сумі 1073,60 грн., відшкодуванню на його користь не підлягає.

Керуючись ст. 141, 150, 164, 165, 166, 169 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 13, 89, 141, 258, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради, про позбавлення батьківських прав, задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , батьківських прав відносно малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О. І. Савін