Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/1441/22
Провадження № 2/945/465/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Войнарівського М.М., за участю секретаря судового засідання Фути О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання повнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області через свого представника адвоката Васеньова Д.О.з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки з усіх видів заробітку щомісячно, до закінчення ним навчання.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільний з відповідачем син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на утриманні позивача, навчається на другому курсі факультету політичних наук денного відділення Чорноморського національного університету ім..П.Могили. Оскільки син ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, а позивач не має можливості забезпечувати сина усім необхідним для належного його розвитку,з урахуванням зазначених обґрунтувань, позивачка просила суд задовольнити пред`явлені вимоги у повному обсязі.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Васеньов Д.О. не з`явилися, при цьому представником подано до суду заяву про розгляд справи без їх участі, стосовно позовних вимог зазначено,що підтримують в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився,при цьому також подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив,що позовні вимоги визнає в повному обсязі,також просив врахувати,що на його утриманні перебувають хворі батьки похилого віку.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази у сукупності, прийшов до висновку про задоволення вимог виходячи з наступного.

За час спільного проживання у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком дитини відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 вказаний відповідач - ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки № 2/5-10/43 від 28.11.2022 року ОСОБА_3 є студентом ІІ курсу факультету політичних наук Чорноморського національного університету імені Петра Могили, денної форми навчання. Термін навчання згідно довідки, виданої закладом за програмою бакалавра: 01.09.2021р.-30.06.2025 року.

Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до п. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до Конвенції про права дитини (ратифіковані Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу.

Частиною 1 ст. 200 Сімейного кодексу України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 200 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Положеннями статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 6 від 15.05.2006 судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Визначаючи вказаний розмір аліментів, враховує стан здоров`я позивача, матеріальне становище платника аліментів, наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним чоловіком. Відомостей про незадовільний стан його здоров`я та належне підтвердження того, що на його утриманні знаходиться інші особи, які потребують допомоги, суду не надано. Надані відповідачем виписки із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не підтверджують той факт,що батьки перебувають саме на утриманні відповідача.

В той же час, ч. 1 ст. 192 СК України гарантує право платника аліментів звернутись до суду із позовом про зміну розміру аліментів у разі істотної зміни матеріального становища, яке унеможливлює виконання ним відповідного рішення про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Оскільки позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 454грн.00коп.

Керуючись ст.ст. 182, 199, 200 СК України, ст.ст. 13, 76, 77, 78, 81, 128, 210, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання повнолітньої дитини - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Козирка, Очаківського району Миколаївської області; РНОКПП НОМЕР_2 ; паспорт серія НОМЕР_3 ; зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; уродженка с.Кир`яківка,Миколаївського району Миколаївської області; паспорт серія НОМЕР_4 ; РНОКПП НОМЕР_5 ; зареєстрована: АДРЕСА_1 )аліменти на час навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ОСОБА_2 , щомісячно починаючи з 23.10.2022 року і до 30.06.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Козирка, Очаківського району Миколаївської області; РНОКПП НОМЕР_2 ; паспорт серія НОМЕР_3 ; зареєстрований: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 454,00грн.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Суддя М.М.Войнарівський