Провадження № 2/752/452/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 квітня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання: Сітайла В.М.

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Хомича І.О.

представника відповідача ТОВ «ТМО «Ліко-Холдінг» - адвоката Галай Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «ЛІКО-ХОЛДИНГ», третя особа товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС» про визнання дій протиправними та стягнення моральної шкоди

в с т а н о в и в:

12.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання дій протиправними та стягнення моральної шкоди ТОВ «ТМО «ЛІКО-ХОЛДИНГ», третя особа ТОВ «ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС».

03.01.2020 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

25.01.2021 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про витребування доказів.

18.08.2021 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про витребування доказів.

29.07.2022 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачем зазначено, що 26.12.2012 року між ним та ТОВ «ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС» укладено договір № В3/7-111 про тимчасове користування машиномісцем, надання комунальних послуг та послуг з утримання підземної автостоянки та прилеглої території. Відповідно до умов укладеного договору, йому було надано у тимчасове, платне користування машиномісце № НОМЕР_1 , розташоване в підземній автостоянці за адресою: АДРЕСА_1 . Пунктом 8.2. договору передбачено, що він набирає чинності з моменту підписання акта введення автостоянки в експлуатацію і діє до вимоги власника про звільнення машиномісця. 02.11.2016 року його було повідомлено в телефонному режимі про необхідність звільнення машиномісця з 07.11.2016 року у зв`язку з його продажем. Вважає, що його права було порушено, оскільки він як орендар мав право першочергового викупу машиномісця, що не було запропоновано йому відповідачем. У зв`язку із зазначеними подіями йому було завдано моральної шкоди, що підтверджується наданими суду виписками з його медичної картки та за результатами обстежень

Просив визнати протиправними дії ТОВ «ТМО «ЛІКО-ХОЛДИНГ» щодо ненадання йому переважного права на придбання машиномісця № НОМЕР_1 , розташованого в підземній автостоянці за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ТОВ «ТМО «ЛІКО-ХОЛДИНГ» на його користь 115 372, 00 грн. відшкодування моральної шкоди, судові витрати на правничу допомогу у розмірі 26 000, 00 грн.

10.03.2021 року до суду подано відзив на позов, відповідно до змісту якого відповідач заперечував проти заявлених до нього вимог, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Будучи присутнім у судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з зазначених у позовній заяві підстав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Третя особа, явку свого представника у судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, письмових пояснень щодо позову або відзиву на адресу суду не направили, з будь-якими іншими клопотаннями до суду не зверталися.

Заслухавши думку учасників судового розгляду справи, дослідивши подані сторонами заяви по суті справи та докази на їх підтвердження, суд прийшов до висновку про можливість завершення розгляду справи за відсутності представника третьої особи та відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що протягом 2009-2011 років відповідач був замовником будівництва житлових будинків з підземним паркінгом по АДРЕСА_1 .

Після завершення будівництва та з метою виконання вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також враховуючи ті обставини, що експлуатація та обслуговування житлових будинків і забезпечення їх мешканців житлово-комунальними послугами не є предметом діяльності товариства, житловий будинок АДРЕСА_1 у листопаді 2011 року був переданий експлуатуючій організації ТОВ «ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС».

Не реалізовані під час будівництва машиномісця набуті замовником будівництва у власність з метою їх подальшого продажу як завершених об`єктів будівництва.

Набуті ТОВ «ТМО «ЛІКО-ХОЛДИНГ» у власність машиномісця передані ТОВ «ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС» в оренду за договором оренди № 192 від 01.12.2012 року строком на 35 місяців.

01.11.2015 року між ТОВ «ТМО «ЛІКО-ХОЛДИНГ» та ТОВ «ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС» укладено договір оренди № 280 у зв`язку із закінчення дії попереднього договору оренди за № 192.

За умовами договору оренди № 280, ТОВ «ТМО «ЛІКО-ХОЛДИНГ» передав, а ТОВ «ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС» прийняв в оренду (тимчасове користування) нежитлові приміщення (машиномісця) в кількості 42 одиниці, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Академіка Вільямса, 3/7, які є власністю ТОВ «ТМО «ЛІКО-ХОЛДИНГ».

Пунктом 2.2. зазначеного вище договору передбачено, що передача приміщень в оренду не призводить до переходу права власності на них до орендаря, тобто до ТОВ «ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС».

При цьому, ТОВ «ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС» не мало переважного права на придбання машиномісць, оскільки між ними та ТОВ «ТМО «ЛІКО-ХОЛДИНГ» відсутня така домовленість.

Крім того, ТОВ «ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС» не виконував належним чином свої обов`язки щодо своєчасної перерахування орендної плати на рахунок орендодавця. Станом на 31.12.2016 року заборгованість ТОВ «ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС» за договором оренди № 280 від 01.11.2015 року становила 51 800, 00 грн. Зазначені обставини не спростовано позивачем та не заперечувалися останнім.

У разі відчуження машиномісць, переданих у тимчасове користування ТОВ «ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС», протягом строку дії договорів оренди, їх повернення відповідачу здійснювалось за актами прийому-передачі (повернення). В свою чергу, договори, на підставі яких ТОВ «ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС» передавало машиномісця і суборенду, в тому числі, і укладені з позивачем, містили пункт про звільнення машиномісця за вимогою власника, тобто ТОВ «ТМО «ЛІКО-ХОЛДИНГ», до закінчення строку дії суборенди.

У зв`язку із запланованим відчуженням машиномісць № 110 та АДРЕСА_2 , ТОВ «ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС» зазначені машиномісця було повернуто власнику ТОВ «ТМО «ЛІКО-ХОЛДИНГ» за актами прийому-передачі (повернення) від 01.11.2016 року. В подальшому, зазначені машиномісця відчужено на користь іншої особи.

ОСОБА_1 не звертався до ТОВ «ТМО «ЛІКО-ХОЛДИНГ», як власника спірного машиномісця з пропозицією його придбати, хоча не був обмежений у такому праві до листопада 2016 року. Позивачем зазначену обставину не спростовано.

Зазначені позивачем обставини стосовно його пропозицій придбати спірне машиномісце в розстрочку чи в рахунок орендних платежів не приймаються судом до уваги, оскільки позивач сплачував орендні платежі на рахунок третьої особи, яка є самостійною юридичною особою, однак не власником спірного машиномісця і мала повноваження лише щодо здачі спірного машиномісця в суборенду та отримання за це коштів на власний рахунок.

Крім того, відповідачем повідомлено суд про те, що придбання машиномісць в розстрочку не передбачено, однак ТОВ «ТМО «ЛІКО-ХОЛДИНГ» продавало деякі свої об`єкти за акційними цінами, але позивач за придбанням саме машиномісця, з приводу якого виник спір, до відповідача не звертався.

За правилами ч. 2 ст. 777 ЦК України, наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, у разі продажу речі, переданої у найм, має переважне право перед іншими особами на її придбання.

В процесі розгляду справи судом встановлено, що між ТОВ «ТМО «ЛІКО-ХОЛДИНГ» та ОСОБА_1 не було укладено жодних договорів щодо оренди машиномісця № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , а відтак позивач не мав права переважного придбання машиномісця з приводу якого виник спір, а тому вимога про визнання протиправними дій ТОВ «ТМО «ЛІКО-ХОЛДИНГ» щодо ненадання ОСОБА_1 переважного права на придбання машиномісця № НОМЕР_1 , розташованого в підземній автостоянці за адресою: АДРЕСА_1 , не підлягає задоволенню судом.

Відповідно, похідна вимога про стягнення моральної шкоди також має бути залишена судом без задоволення.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ТМО «ЛІКО-ХОЛДИНГ», третя особа ТОВ «ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС» про визнання дій протиправними та стягнення моральної шкоди, не підлягають задоволенню судом.

За правилами ст. 141 ЦПК України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 141, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Територіальне міжгосподарче об`єднання «ЛІКО-ХОЛДИНГ», третя особа товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІКО-ЖИТЛОСЕРВІС» про визнання дій протиправними та стягнення моральної шкоди, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23 травня 2023 року.

Суддя Плахотнюк К.Г.