справа № 2-234/2009
провадження № 6/691/6/23
УХВАЛА

31 травня 2023 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді Черненка В. О.

за участю секретаря судового засідання Шаповал Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городище заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про зміну способу виконання рішення,

ВСТАНОВИВ :

Заявник звернувся до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду посилаючись на те, що Городищенським районним судом Черкаської області 17.11.2009 року було ухвалено рішення за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CSR0GAО1160110 від 21.08.2007 року звернути стягнення на будинок та земельну ділянку загальною площею 66,10 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ЗАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір 538,83 грн. Тож звертаючись до суду банк обрав спосіб захисту свого порушенного права, який відповідає Закону «Про іпотеку», договору.

На даний момент АТ КБ «ПриватБанк» позбавлений можливості виконання зазначеного рішення суду. Причинами є відсутність необхідних документів для реалізації предмета іпотеки та відсутність попиту покупців.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася де суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Тож процесуальний закон направлений на захист перш за все порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи Інтересу особи, яка звернулася до суду, і якщо закон не визначає способу захисту такого права - суд може визначити спосіб, що не суперечить закону.

Проте, жоден Закон України не забороняє змінювати спосіб виконання рішення, якщо рішення суду не підлягало виконанню в порядку Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тож іпотекодержатель вправі самостійно обрати спосіб захисту свого права, який передбачений законом або договором. Обрання одного способу захисту порушеного права не забороняє іпотекодавцю обрати інший спосіб (у разі незадоволення вимог Іпотекодержателя), якщо таке обрання не призведе до подвійного стягнення за основним зобов`язанням.

Саме невиконання основного зобов`язання, відсутність можливості реалізувати нерухоме майно банком, протидія з боку відповідача, примушує банк звертається до суду з заявою про встановлення іншого способу виконання рішення примусового.

Примусовий спосіб реалізації відрізняються від способу встановленого в рішенні, проте два способи мають одну мету та не змінюють рішення по суті стягнення боргу.

Крім того, відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу зокрема житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до п. 1.1, 1.2 глави 2 розділу 2 Наказу Міністерства Юстиції України від року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», правочин щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання - документів, що посвідчують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється.

Право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним з таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності; державним актом на право власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права на утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, тощо.

Відповідно до п. 1.1, 1.2 глави 22 розділу 2 Наказу Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа. Дублікати документів, посвідчених або виданих нотаріусом, можуть бути видані за письмовою заявою спадкоємців осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялася нотаріальна дія, а також виконавця заповіту та на запит нотаріуса, яким заведено спадкову справу. У цьому разі нотаріусу, крім свідоцтва про смерть таких осіб, подаються документи, які підтверджують їх родинні стосунки (свідоцтво виконавця заповіту).

Таким чином, банк не може звернутись до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу та надати правовстановлюючі документи на вказане майно. В банка відсутні вказані документи, так як банк не є власником майна, а лише іпотекодержателем. Також банк не є особою, яка за законом має право отримати дублікати правовстановлюючих документів адже банк не є стороною угоди.

Всі вище перелічені обставини роблять неможливою реалізацію предмету іпотеки у спосіб, що передбачений рішенням суду.

Зауважив, що АТ КБ «ПриватБанк» звертався до суду про стягнення боргу та обрав передбачений законом та договором спосіб виконання рішення про стягнення боргу - звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іншій особі-покупцеві, проте за вказаних обставин не має можливості ним скористатись.

Також звертали увагу суду, що вказаний в рішенні порядок виконання не передбачає звернення до Державної виконавчої служби, В цьому випадку банк не є стягувачем, в розумінні Закону України «Про виконавче провадження», при цьому позбавлений можливості виконання рішення суду самостійно.

Зміна способу виконання рішення суду, а саме реалізація Державною виконавчою службою України виправить вказану ситуацію, адже таке рішення можливо буде пред`явити до виконавчої служби, реалізувати предмет іпотеки через публічні торги.

Просили встановити наступний спосіб виконання рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 17.11.2009 року по справі № 2-234/2009, а саме: звернути стягнення на будинок та земельну ділянку загальною площею 66,10 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом реалізації вказаного предмету іпотеки з проведенням прилюдних торгів. Інші положення рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 17.11.2009 року по справі № 2-234/2009 залишити без змін. Видати виконавчі листи.

Представник заявника АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, про час місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить Довідка про отримання судової повістки в підсистемі Електронний суд, в якій вказано, що документ доставлено до електронного кабінету одержувачу АТ КБ «ПриватБанк»: 22.05.2023 15:45:34. Його неявка не перешкоджає розгляду заяви по суті.

Заінтересована особа ОСОБА_1 до суду не з`явився, проте в матеріалах справи міститься заява (ЕП-1317/23 від 16.05.2023 року) в якій повідомив суд, що через сімейні обставини до суду з`явитися не зможе, тому просив розгляд заяви провести у його відсутність. При цьому вважає, що заява АТ КБ «Приватбанк» про зміну способу виконання рішення не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як йому стало відомо підставою звернення АТ КБ «Приватбанк» до суду із вказаною заявою стало те, що позивач нібито позбавлений можливості виконати судове рішення Городищенського районного суду від 17.11.2009 у справі №2-234/2009, зокрема через відсутність необхідних документів для реалізації предмета іпотеки та відсутність попиту покупців. У зв`язку із чим АТ КБ «Приватбанк»» просить встановити наступний спосіб виконання рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 17.11.2009 року у даній справі: звернути стягнення на будинок та земельну ділянку, шляхом реалізації вказаних предметів іпотеки з проведенням прилюдних торгів, інші положення рішення районного суду залишити без змін та видати виконавчі листи.

Можливість встановлення чи зміни порядку виконання судового рішення пов`язано з наявністю обставин, які роблять неможливим його виконання чи утруднюють таке виконання.

АТ КБ «ПриватБанк» не надало суду доказів існування обставин, які роблять неможливим його виконання чи утруднюють таке виконання. Вважає, що відсутні правові підстави для задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Крім того, звертає увагу суду, що АТ КБ «ПриватБанк» не надано суду доказів, які ж заходи вживалися банком по виконанню рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 17.11.2009 року та існування обставин, які роблять неможливим його виконання чи утруднюють таке виконання.

Доказів того, що АТ КБ «ПриватБанк» звертався в органи з метою отримати правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, та до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу, однак в стягувача існують обставин, які роблять неможливим чи утруднюють виконання рішення суду не надано.

Крім того, звертаючись до суду із позовними вимогами, позивач обрав спосіб захисту своїх прав та інтересів у виді звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу.

Процедура продажу встановлена статтею 38 Закону України «Про іпотеку», що передбачає продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Таким правом сторона наділяється або договором із іпотекодавцем, або рішенням суду.

При цьому, звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах визначено ст.41 Закону України «Про іпотеку», яка передбачає, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог цього Закону.

Враховуючи наведені обставини та положення закону вважає, що підстав для задоволення заяви немає, оскільки заявник, звертаючись із цією заявою про зміну способу і порядку виконання рішення, фактично просить змінити рішення суду та змінити первісно обраний ним спосіб захисту своїх прав та інтересів.

Тому просив у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про зміну способу виконання рішення відмовити.

Також зазначив, що у провадженні Городищенського районного суду Черкаської області на сьогодні перебуває цивільна справа, провадження у якій відкрито на підставі позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» із вимогами до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором № CSR0GA01160110 від 21.08.2007 у загальній сумі 254 901 грн., предметом цивільної справи №691/1237/22 є заборгованості за кредитним договором № CSR0GA01160110 від 21.08.2007, що укладений між ним і ЗАТ КБ «Приватбанк», тобто згідно того самого договору, що став підставою для ухвалення Городищенським районним судом рішення від 17.11.2009 року у справі №2-234/2009, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, змінити спосіб виконання якого просить АТ КБ «Приватбанк» у справі 2-234/2009, провадження 6/691/6/23.

Як вбачається із розрахунку заборгованості станом на 10.11.2022 року як додатку до позовної заяви у справі №691/1237/22, після 28.12.2009 року ОСОБА_1 сплачено АТ КБ «Приватбанк» 137 633,98 грн. які останнім безпідставно зараховані на погашення відсотків, комісії та пені згідно умов кредитного договору № CSR0GA01160110 від 21.08.2007 року.

У період з 01.10.2010 року до 10.11.2022 року, згідно розрахунку заборгованості як додатку до позовної заяви, він сплатив АТ КБ «Приватбанк» 137 633,98 грн., які останнім були зараховані не на погашення тіла кредиту, відсотків, комісії та пені, що визначені рішенням Городищенського районного суду від 17.11.2009 року у справі №2-234/2009, а на аналогічні складові, розраховані згідно умов кредитного договору, за умов, що останній, починаючи із 28.12.2009 року, був таким, що припинив свою дію в означеному контексті.

У зв`язку із цим, слід констатувати, що ним сплачено АТ КБ «Приватбанк», після ухвалення рішення Городищенським районним судом від 17.11.2009 року у справі №2- 234/2009, у 2,9 рази більше коштів, аніж визначено їх сплату вказаним рішенням для погашення тіла кредиту (137633,98 грн. (сума коштів, що сплачена ОСОБА_1 . Позивачу у період із 01.01.2010 до 10.11.2022) /47151,57 грн. (тіло кредиту, визначене рішенням Городищенського райсуду від 17.11.2009) та у 2,75 рази більше, аніж визначена вказаним рішенням в цілому сума боргу згідно кредитного договору (137633,98 грн. (сума коштів, що сплачена ОСОБА_1 . Позивачу у період із 01.01.2010 до 10.11.2022) /50033,42 грн. (тіло кредиту, проценти, комісія та пеня визначені рішенням Городищенського райсуду від 17.11.2009 року, які необхідно було покрити за рахунок іпотечного майна для погашення боргу згідно кредитного договору).

Тому, слід зробити висновок, що він повністю виконав рішення Городищенського районного суду від 17.11.2009 року у справі №2-234/2009, сплативши визначену судом суму боргу, а тому звернення стягнення на іпотечне майно призведе до потрійного виконання судового рішення, що є неприпустимим у демократичному суспільстві. Його неявка не перешкоджає розгляду заяви по суті.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши заяву, суд вважає наступне.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і о обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно до положень ч.1,2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.1,2,3,7 ст. 435. ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява, зокрема, про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Про встановлення чи зміну способу та порядку виконання судового рішення або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Згідно ч.3 ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

До обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, Закон України «Про виконавче провадження» відносить хворобу сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2018 року у справі № 2-749/11/2229 роз`яснив, що поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі абсолютної неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. Але під час зміни способу та порядку виконання рішення, суд не може змінювати саме рішення по суті.

На стадії виконання рішення суд не може застосувати інший спосіб правового захисту стягувана ніж той, що передбачений рішенням суду, оскільки в іншому випадку це означало б зміну суті рішення суду та застосування іншого способу правового захисту позивача без дотримання належної судової процедури розгляду відповідних позовних вимог.

Отже, при вирішенні питання про встановлення нового способу виконання суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення раніше встановленим способом.

Виходячи з аналізу зазначених норм закону, законодавець встановив, що відстрочка або розстрочка виконання, встановлення чи зміна способу і порядку його виконання щодо інших рішень, крім рішень, прийнятих судом, не допускаються.

АТ КБ «ПриватБанком» не надало суду доказів на існування обставин, які роблять неможливим його виконання чи утруднюють таке виконання та які заходи вживались банком по виконанню рішення суду.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів того, що АТ КБ «ПриватБанк» звертався в органи з метою отримати правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, та до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу, однак в стягувача існують обставин, які роблять неможливим чи утруднюють виконання рішення суду, не надано.

Крім того, звертаючись до суду із позовними вимогами, позивач обрав спосіб захисту своїх прав та інтересів у виді звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу.

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку», встановлено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки та визначено процедуру продажу предмета іпотеки: Якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог.

Якщо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотекодержателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцятиденного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету їх прав і вимог.

Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд.

Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. При нотаріальному посвідченні такого договору купівлі-продажу правовстановлюючий документ на предмет іпотеки не подається.

Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Розподіл коштів від продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта виручки повертається іпотекодавцю.

Іпотекодержатель, який реалізував предмет іпотеки, надсилає іпотекодавцю, боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, та іншим іпотекодержателям звіт про розподіл коштів від продажу предмета іпотеки.

Іпотекодавець і боржник, якщо він є відмінним від іпотекодавця, мають право виконати основне зобов`язання протягом тридцятиденного строку, вказаного в частині першій цієї статті, згідно з умовами та з наслідками, встановленими статтею 42 цього Закону.

Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності (спеціального майнового права) покупця на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що були предметом іпотеки.

При цьому, звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах визначено ст.41 Закону України «Про іпотеку», яка передбачає, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог цього Закону.

Враховуючи наведені обставини та положення закону, суд вважає, оскільки заявник АТ КБ «ПриватБанк», звертаючись із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення, фактично просить змінити рішення суду та змінити первісно обраний ним спосіб захисту своїх прав та інтересів, подана заява до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 18, 78,81, 435 ЦПК України, ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 38, 41 Закону України «Про іпотеку»,

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про зміну способу виконання рішення, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 02.06.2023 року.

Суддя В. О. Черненко