Номер провадження 2/754/4570/23
РІШЕННЯ

Іменем України

04 грудня 2023 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретарів судового засідання Якименко А.І., Негірьової О.Д.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 03.01.2012. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до договору виконав у повному обсязі, надавши кредитну картку з встановленим лімітом. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 18.07.2023 має заборгованість у розмірі 30750,89грн, з яких: - 25664,84грн заборгованість за тілом кредиту; - 5086,05грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 00,00грн - заборгованість за комісією; 0,00грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 07.08.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Від відповідача ОСОБА_1 06.10.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту посилається на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, які розміщені на сайті та є невід`ємною частиною спірного договору. При цьому в позовній заяві відсутні посилання на конкретну суму заборгованості та не надано суду належні докази про достовірно видану суму кредитних коштів, відповідно до анкети-заяви б/н від 03.01.2012. Також відповідач зазначає, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим витягом з Умов та Правил він ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку. Зазначає, що із наявної в матеріалах справи копії анкети-заяви про приєднання до Умов не можливо вважати, що ця анкета-заява містить істотні умови властиві для такого типу договору, адже з матеріалів справи вбачається що анкета-заява, яка містить підпис відповідача, стосується лише його наміру оформити платіжну картку з кредитним лімітом 4000,00грн, без визначення розміру відсотків, умов застосування штрафів, пені. Крім того, відповідач вказує, що відповідно до його розрахунків, позивачем було нарахована та списано спірних відсотків за період 01.01.2020-01.07.2023 в розмірі 32300,43грн - з урахування того, що розмір та сплата відсотків сторонами погоджена не була. А отже це свідчить про те, що у відповідача ОСОБА_1 відсутня заборгованість станом на 20.07.2023, оскільки сума списаних відсотків перекриває суму позовних вимог. На підставі вищевикладеного просить відмовити в задоволенні позову.

Від АТ КБ «Приватбанк» 15.11.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заявці про приєднання. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднується і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, враховуючи викладене, заява про приєднання до Умовами та правил з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку складають Договір про надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що він був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ним, що засвідчив власним підписом. Також у відповіді на відзив зазначено, що відповідач, в анкеті-заяві від 03.01.2012, висловив згоду про укладання договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчив, що він згоден з тим, що ця заява, разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Зазначають, що банком правомірно змінювався кредитний ліміт, у відповідності до Умов та правил надання банківських послуг. Стосовно наданого відповідачем власного розрахунку зазначають, що відповідач не має спеціальних знань, та належної освіти в даній сфері для компетентного розрахунку заборгованості за кредитом. На підставі вищенаведеного просять суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Підтвердження, щодо того, що відповідач отримав відповідь на відзив, в матеріалах справи відсутнє.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, з метою уникнення порушення права позивача та відповідача на справедливий суд.

Представник Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» в судове засідання призначене на 04.12.2023 не з`явився. В матеріалах справи є заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання призначене на 04.12.2023 не з`явився. Від представника відповідача - адвоката Стрельник А.Ю. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутністю сторони відповідача. Просять в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення по справі у відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та їх правовідносини.

Між Акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н від 03.01.2012, на підставі підписаної «Анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку».

Згідно із довідки, ОСОБА_1 було видано кредитну картку № НОМЕР_1 , дата відкриття 03.01.2012, термін дії до 12/15, тип картки: Картка Універсальна. В подальшому ОСОБА_1 видавались інші картки. Остання видача картки відбулась 30.09.2022, термін дії до 10/26, тип картки: Картка Універсальна Gold.

У відповідності до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки - розмір кредитного ліміту по кредитній картці, оформленої на ім`я ОСОБА_1 , 27.02.2020 збільшився до 25000,00грн.

У витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт зазначені умови кредитування у АТ КБ «Приватбанк», а саме: «Універсальна», 30 днів пільгового періоду»; «Універсальна 55 днів пільгового періоду»; «Універсальна Contract»; «Універсальна Gold».

У «Анкеті заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку», підписаною ОСОБА_1 , зазначені відомості про те, що відповідач виявив бажання отримати платіжну картку Кредитка Універсальна. Однак відомостей про те, із якими встановленими тарифами та якими умовами кредитування було отримано відповідачем кредитку картку, матеріали справи не містять. Крім цього у Анкеті заяві відсутні відомості з якими саме Умовами та Правилами ознайомлений і погоджується відповідач, підписуючи Анкету-заяву.

Згідно із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 03.01.2012, загальний розмір боргу ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» становить 30750,89грн, яка складається з - 25664,84грн заборгованість за тілом кредиту, - 5086,05грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.

У виписці за договором № б/н в період 03.01.2012 - 19.07.2023 вбачається, що ОСОБА_1 здійснював операції за своїми картками, тобто відповідач користувався вищевказаними картками та відповідно грошовими коштами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Частина 1 ст. 626 ЦК України, передбачає, що підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок розірвання договору.

Згідно із ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно із частинами 1-2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Отже, в разі укладення договору, кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 03.01.2012 процентна ставка або пеня не зазначені.

Крім того Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути з відповідача заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором та довідки про умови кредитування, посилається на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщених на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме Витяг з Умов відповідач розумів, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо відсотків та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Також суд вважає, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на сайті: https://privatbank.ua, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 03.01.2012 шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Крім того, враховуючи, що Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову, тому у суду не має підстав вважати, що Умови та правила надання банківських послуг є договором приєднання у розумінні ст.634 ЦК України.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків нарахованих на прострочений кредит, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вказана позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19.

Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що сторони обумовили та погодили розмір процентів, які мав сплачувати відповідач за користування кредитними коштами. А тому суд відмовляє в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 5086,05грн заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Крім того, судом встановлено, що згідно виписки за договором № б/н, наданою до суду Банком, за період 03.01.2012 - 19.07.2023 ОСОБА_1 користувався кредитними коштами та частково виконував свої зобов`язання щодо їх повернення.

Згідно розрахунку заборгованості, зробленого відповідачем, на підставі виписки за договором № б/н за період 03.01.2012 - 19.07.2023 вбачається, що з відповідача Банком списано відсотки на загальну суму 32300,43грн, що перевищує суму заборгованості за кредитом, яка відповідно до розрахунків Банку становить 25664,84грн.

При цьому судом встановлено, та підтверджується випискою за договором № б/н за період 03.01.2012 - 19.07.2023, що сума відсотків за використання кредитного ліміту списувалась щомісячного з рахунку ОСОБА_1 , та перевищує суму заборгованості за кредитним договором.

Оскільки між позивачем та відповідачем домовленість про сплату відсотків за користування коштами, в анкеті - заяві відсутня, а Банком щомісячно нараховувались та списувались відсотки з відповідача за період з 01.01.2020 по 01.07.2023, тому сума списаних банком відсотків перекриває суму позовних вимог заявлених позивачем. А тому суд дійшов до висновку, що оскільки у відповідача сума заборгованості за кредитом відсутня, суд відмовляє в задоволенні заяви в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організації споживачів.

Положення Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985року №39/248, наголошує: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачі мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Закріпивши принцип змагальності сторін, гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні, тим самим сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи (ч. 1 ст. 84 ЦПК України).

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Таким чином, суд дійшов висновку, про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитом в загальному розмірі 30750,89грн, а тому позовна заява не підлягає задоволенню.

Відповідно ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами.

Стаття 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі відмови в позові покладається на позивача.

Таким чином, оскільки судом в позові відмовлено, сплачений судовий збір позивачу не повертається, а витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Керуючись Конституцією України, статтями 11, 207, 525-526, 530, 549, 551, 611, 626, 629, 633, 634 ЦК України, статтями 2, 7, 10-13, 76-83, 141, 263-268 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

У позові Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити повністю.

Судові витрати покладаються на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , адреса місцезнаходження: м. Київ, вулиця Грушевського, 1-Д; м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, 50.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1

Повний текст рішення складено та підписано 04.12.2023, у відповідності до частини 5 статті 268 ЦПК України.

Суддя В.В. Бабко