ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/27434/20

Провадження № 22-ц/4820/809/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

участю представників апелянта, ТОВ «Енселко Агро»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» про стягнення майнової та моральної шкоди, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області в складі судді Федорук І.М. від 16 лютого 2023 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідачів, вказував, що як учасник АТО у 2017 році отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Великокарабчіївської сільської ради Городоцького району Хмельницької області, кадастровий номер 682128300:03:010:0010. Оскільки, повернувшись з АТО, перебував у важкому психологічному та фізичному стані, 30.12.2016 року надав довіреність на ім`я ОСОБА_2 на вчинення дій по реєстрації вказаної земельної ділянки та передачі її в оренду, проте не звернув увагу, що, крім іншого, надав ОСОБА_2 право продажу земельної ділянки.

13.05.2017 року ОСОБА_2 уклав договір оренди вказаної земельної ділянки з ТОВ «Енселко Агро», за яким визначено розмір орендної плати у 7755,69 грн. на рік та строк дії договору оренди 7 років. Орендну плату ОСОБА_2 отримав наперед за три роки в сумі 31022,7 грн., яку привласнив, а вже через два місяці, 27.07.2017 року відповідач без відома та згоди позивача продав спірну земельну ділянку ОСОБА_3 за 27800 грн., що нижче номінальної вартості земельної ділянки, вказаної в договорі оренди.

27.07.2017року ОСОБА_3 зареєструвала право власності на цю земельну ділянку.

Лише в 2019 році позивач дізнався про привласнення ОСОБА_2 коштів за орендну плату належної йому земельної ділянки та про її продаж.

Позивач вважав оспорюваний договір купівлі-продажу недійсним відповідно до ч. 3 ст. 216 та ст. 232 ЦК України, оскільки ОСОБА_2 діяв у своїх інтересах та в інтересах відповідачів, такий договір укладений внаслідок зловмисної домовленості останніх. Вказаними діями відповідачів позивачу заподіяно моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

З врахуванням уточнених позовних вимог позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь 27160 грн. матеріальних збитків та 5000 грн. моральної шкоди, визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер 682128300:03:010:0010, розташованої на території Великокарабчіївської сільської ради Городоцького району Хмельницької області, укладеного 27.07.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку.

Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 16.02.2023 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «Енселко Агро» про стягнення матеріальних збитків, моральної шкоди, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати як необґрунтоване та задовольнити позов. На його думку, суд неповно встановив обставини справи, допустив порушення норм матеріального в процесуального права. Не враховано, що позивач так і не отримав орендну плату за оренду землі, яку як стверджувала представниця ТОВ Енселко Агро видано відповідачу ОСОБА_2 як представнику ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_2 заперечував отримання коштів за оренду землі, а згідно висновку експертизи 24.05.2022 року підписи у видаткових документах виконані ймовірно ОСОБА_2 .

Після укладення договору оренди землі ОСОБА_2 в результаті домовленості з ТОВ Енселко Агро та з його відома продав 24.07.2017 року земельну ділянку ОСОБА_3 за 27800 грн., що нижче нормативної грошової оцінки землі 54107,72 грн., а ТОВ «Енселко Агро» 28.07.2017 року виплатило наперед орендну плату, тобто, наступного дня після покупки землі, строком на три роки в сумі 24 243,31 грн.

В даний час проти ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та інших осіб порушено кримінальне провадження за шахрайство земельних ділянок учасників АТО.

На думку апелянта, ОСОБА_2 , оформивши право власності на спірну земельну ділянку, зловмисно домовився з ТОВ Енселко Агро, яке уклало договір оренди нібито на 7 років, проте одразу ж виплатило наперед орендну плату за три роки. Після цього ОСОБА_2 вступив у змову з ОСОБА_3 , яка придбала земельну ділянку за згодою Товариства, яка посвідчена нотаріусом в договорі купівлі-продажу земельної ділянки.

У відзиві ТОВ «Енселко Агро» заперечує проти задоволення апеляційної скарги позивача, оскільки апелянт не вказує на конкретні порушення судом вимог процесуальних чи матеріальних норм, та не вказує, які саме обставини судом першої інстанції не було встановлено повно та всебічно. Згідно первинних документів ТОВ «Енселко Агро», які є в матеріалах справи, позивачу нарахована та виплачена орендна плата за 2017 -2020 роки складає 27160,02 грн., 1093,35 грн. з яких дійсно повернулися назад і не були отримані адресатом з невідомих причин. Твердження апелянта про змову товариства, ОСОБА_5 і ОСОБА_3 є припущенням, яке не ґрунтується на доказах.

В засіданні апеляційного суду представниця апелянта підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Представниця ТОВ «Енселко Агро» просила залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід частково скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, судом встановлено, що 30.12.2016 року ОСОБА_1 видано довіреність на ім`я ОСОБА_2 , яка посвідчена нотаріально. За змістом цієї довіреності ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 , зокрема, бути його представником у всіх державних, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях з питань підготовки документів для розпорядження (продажу), для користування (передача в оренду, суборенду) та продажу, передачі в оренду, суборенду земельних ділянок, які надані для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Хмельницької області та отримані ним шляхом безоплатної передачі із земель державної або комунальної власності, право власності на які оформлено та зареєстровано після видачі та нотаріального посвідчення цієї довіреності, за ціною та умовах на розсуд представника, з правом укладення та підписання попередніх договорів, договорів купівлі-продажу, договорів оренди, суборенди вищевказаних земельних ділянок, додаткових договорів. Для цього надав право, зокрема, укласти та підписати договори купівлі-продажу земельних ділянок, які надані для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Хмельницької області, право власності на які оформлено та зареєстровано після видачі та нотаріального посвідчення цієї довіреності, визначаючи ціну та істотні умови на власний розсуд, розписуватися за нього, одержувати грошові кошти.

Вказана довіреність видана без права передоручення повноважень третім особам строком на три роки і дійсна до 30.12.2019 року, якщо не буде скасована раніше цього терміну у встановленому для цього порядку чи припинена з інших підстав, передбачених цивільним законодавством України.

Позивач ОСОБА_1 підтвердив факт добровільної видачі ним вищезазначеної довіреності.

13.05.2017 року між ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_2 (орендодавець), та ТОВ «Енселко Агро» укладено договір оренди землі, згідно якого в оренду позивачем передано в оренду земельну ділянку площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:010:0010, розташовану на території Великокарабчіївської сільської ради Городоцького району Хмельницької області.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №188101933 від 08.11.2019 року, 29.05.2017 року здійснено державну реєстрацію права оренди на підставі зазначеного договору. Вказаний договір позивачем не оспорюється.

Згідно довідки про доходи, наданої ТОВ «Енселко Агро», за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року ОСОБА_1 отримав дохід у виді орендної плати в розмірі 24973,32 грн.

Згідно копії вставних аркушів до відомості на виплату коштів за 2017-2020 рік № б/н, №№ НОМЕР_1 , ЕА000007678, ЕА000007679 ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі 6243,33 грн., 6243,33 грн., 6243,33 грн., 6243,33 грн. відповідно.

Згідно списку згрупованих поштових переказів ТОВ «Енселко Агро» здійснило переказ коштів на ім`я ОСОБА_1 в сумі 1093,35 грн. на виконання договору оренди землі від 13.05.2017 року.

27.07.2017 року між ОСОБА_2 , котрий діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 (продавець), та ОСОБА_3 (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно якого представник продавця передав у власність, а покупець прийняв у власність земельну ділянку площею 2 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:010:0010, розташовану на території Великокарабчіївської сільської ради Городоцького району Хмельницької області. Згідно пункту 4 договору за домовленістю сторін цей продаж вчинено за 27800 грн., які покупцем сплачено, а продавцем в особі представника одержано до підписання цього договору.

Тоді ж, 27.07.2017 року зареєстровано право власності ОСОБА_3 на цю земельну ділянку.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 , ТОВ «Енселко Агро», ОСОБА_3 порушили його права як орендодавця щодо отримання орендної плати, а тому відсутні підстави для стягнення солідарно з відповідачів матеріальних збитків. ОСОБА_2 , укладаючи 27.07.2017 року договір купівлі-продажу земельної ділянки від імені позивача, діяв на підставі та в межах повноважень, наданих йому довірителем. Позивач не довів достатніми та допустимими доказами вступ свого представника за договором купівлі-продажу у зловмисну домовленість із другою стороною і його дій у власних інтересах або в інтересах інших осіб, а не в інтересах особи, яку представляє. Тому відсутні підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, стягнення моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про неналежну оцінку доказів та наявність підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки є безпідставними.

Так, за змістом статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України).

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

За загальним правилом довірена особа, яка виступає від імені довірителя, зобов`язана діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень (статті 238, 241 ЦК України).

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє (стаття 239 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Згідно з ч. 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою і шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Як роз`яснено в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року, для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Отже, для визнання недійсним оспорюваного договору за статтею 232 ЦК України необхідно на підставі певних доказів встановити, що представник за правочином вступив у зловмисну домовленість із другою стороною і діє при цьому у власних інтересах або в інтересах інших осіб, а не в інтересах особи, яку представляє.

Критерій "зловмисності" не залежить від того, чи був направлений умисел повіреного на власне збагачення чи заподіяння шкоди довірителю, важливим є фактор того, що умови договору, укладеного повіреним, суперечать волі довірителя взагалі, тобто підставою для визнання правочину недійсним є розходження волі довірителя та волевиявленням повіреного при укладенні договору, а наслідки, що настали, є такими, що є неприйнятними для довірителя.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 19.11.2021 року у справі № 383/302/20, від 07.08.2019 року у справі №753/7290/17, від 05.08.2020 року у справі № 638/2324/14-ц та від 04.11.2020 року у справі № 370/2309/18.

Суд першої інстанції правильно констатував, що ОСОБА_1 30.12.2016 року з власної волі видав нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважив ОСОБА_2 фактично на всі юридично значимі дії щодо земельної ділянки, зокрема, і на продаж земельної ділянки будь-якій особі за ціною та умовах на розсуд представника. Вказана довіреність позивачем не оспорювалася, на момент укладення спірного договору купівлі-продажу земельної ділянки була дійсною та не була припинена позивачем.

Видаючи довіреність, позивач очевидно усвідомлював, що наділив ОСОБА_2 саме таким обсягом прав щодо земельної ділянки будь-якій особі на умовах, визначених повіреним на власний розсуд, тому доводи позивача про необізнаність щодо вчинення правочину, неузгодження з ним умов продажу земельної ділянки, є безпідставними.

Наведене спростовує розходження волі довірителя з волевиявленням представника при укладенні оспорюваного договору.

Позивач також не надав суду достатніх та допустимих доказів на підтвердження наявності зловмисної домовленості ОСОБА_2 як його представника ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , іншою стороною договору.

Так, ОСОБА_2 в суді першої інстанції дійсно ствердив, що не знав ОСОБА_1 , а саме ОСОБА_4 організував видачу довіреності ОСОБА_1 на його ім`я, він одразу ж передав ту довіреність ОСОБА_4 , який займався оформленням земельної ділянки і вказував, що з ОСОБА_1 про все домовився і розрахувався з ним.

Разом з тим, у справі відсутні будь-які належні докази, що ОСОБА_4 перебуває в зареєстрованому шлюбі з стороною спірного договору ОСОБА_3 , а отже, що він діяв фактично у інтересах ОСОБА_3 як сторони договору ( їх спільних інтересах як подружжя).

Твердження ОСОБА_2 про неотримання коштів за договором від покупця ОСОБА_3 спростовується змістом пункту 4 договору купівлі-продажу, що за домовленістю сторін цей продаж вчинено за 27800 грн., які покупцем сплачено, а продавцем в особі представника одержано до підписання цього договору.

Також згідно пункту 4 договору підписання цього договору сторонами свідчить про факт повного розрахунку та відсутність у сторін претензій фінансового характеру одна до одної. Така вартість земельної ділянки визначена добровільно сторонами за взаємним погодженням, за відсутності примусу як будь-кого з сторін, так і з боку третіх осіб, а також збігу будь-яких важких обставин, є остаточною і зміні не підлягає.

Твердження апелянта про існування зловмисної домовленості його представника також і з товариством «Енселко Агро» є безпідставним з врахуванням змісту ч. 1 ст. 232 ЦК України, оскільки ця юридична особа не була стороною спірного договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Відтак правильним є висновок суду першої інстанції про недоведеність зловмисної домовленості ОСОБА_2 з стороною покупця за договором купівлі-продажу земельної ділянки, укладення цього договору на таких умовах, які не відповідають волі ОСОБА_1 , та існування причинного зв`язку між зловмисною домовленістю і несприятливими наслідками для позивача.

Рішення суду в частині відмови у позові в частині визнання недійсним спірного договору на підставі ст. 223 ЦК України, скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку кадастровий номер 0:03:010:0010, як похідної вимоги від позовної вимоги про визнання недійсним договору є обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків суду.

Разом з тим, при вирішенні позовної вимоги про стягнення майнової шкоди суд першої інстанції припустився помилки.

В обґрунтування цієї вимоги позивач посилався на неотримання ним орендної плати за договором оренди землі за 2017-2020 роки.

Суд першої інстанції за відсутності у висновку почеркознавчої експертизи категоричного твердження про належність підпису в документах про отримання орендної плати ОСОБА_2 , виходив з недоведеності того, що ОСОБА_2 отримав орендну плату, та відсутності доказів, що ТОВ «Енселко Агро» чи ОСОБА_3 порушили його права як орендодавця на отримання орендної плати, тому відмовив у позові в частині стягнення солідарно з відповідачів матеріальних збитків, завданих неотриманням орендної плати.

Проте з цим висновком не можна погодитися повністю.

Так, встановлено, що ОСОБА_1 не одержував у ТОВ «Енселко Агро» 24973,32 грн. орендної плати за договором оренди землі.

Представниця ТОВ «Енселко Агро» як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді стверджувала, що згідно відомостей на виплату коштів за 2017-2020 рік № б/н, №№ НОМЕР_1 , ЕА000007678, ЕА000007679 ОСОБА_1 не отримував орендну плату особисто. Грошові кошти в сумі 24973,32 грн. (4 платежі по 6243,33 грн.) за цей період отримав представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , до платіжних документів у бухгалтерії товариства долучено копію нотаріально посвідченої довіреності від 30.12.2016 року ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 . Платіж ТОВ «Енселко Агро» від 31.10.2019 року в сумі 1093,35 грн. (доплата орендної плати за 2019 рік) з виплатою через касу Ощадбанк не був отриманий ОСОБА_1 і повернувся товариству. Виплата платежу ТОВ «Енселко Агро» від 17.12.2020 року в сумі 1093,35 грн. (доплата орендної плати за 2020 рік) здійснена через поштове відділення з адресною доставкою ОСОБА_1 .

Наведені обставини також підтверджуються наданими ТОВ «Енселко Агро» письмовими доказами у справі (а.с.234-250, том 1).

Виходячи з наявних матеріалів справи, повноваження отримати орендну плату на виконання договору оренди землі від 13.05.2017 року мав, окрім позивача, його представник ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 30.12.2016 року.

ОСОБА_2 в суді першої інстанції вказував, що не підписував договір оренди та не отримував орендну плату у ТОВ «Енселко Агро».

Разом з тим, призначена за клопотанням ОСОБА_2 судова почеркознавча експертиза згідно висновку експерта №СЕ-19/123-22/3086-ПЧ від 24.05.2022 не спростувала виконання підписів про одержання у відомостях на виплату коштів ОСОБА_2 , оскільки в такому разі мала б містити категоричний висновок про виконання цих підписів не ним, а іншою особою.

В свою чергу ОСОБА_2 , заперечуючи цю обставину, не клопотав про призначення додаткової чи повторної експертизи у зв`язку з отриманим висновком експертизи.

За змістом статей 1003, 1006 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності чітко визначаються юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

До обов`язків повіреного відноситься: повідомлення довірителю на його вимогу всіх відомостей про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання повірений зобов`язаний негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки представленим доказам і допустив неповне з`ясування обставин справи, фактично не встановивши, ким отримано орендну плату в касі орендаря за договором оренди з ОСОБА_1 .

Апеляційний суд, враховуючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наведених доказів у їх сукупності, визнає доведеним факт одержання ОСОБА_2 як представником позивача 24973,32 грн. орендної плати за договором оренди та не передання цих коштів ОСОБА_1 як довірителеві у зв`язку з виконанням доручення.

Відтак наявні підстави для стягнення цих коштів 24973,32 грн. з ОСОБА_2 на користь позивача.

Платіж ТОВ «Енселко Агро» від 31.10.2019 року в сумі 1093,35 грн. (доплата орендної плати за 2019 рік) з виплатою через касу Ощадбанк, що не був отриманий ОСОБА_1 і повернувся товариству, підлягає стягненню з ТОВ «Енселко Агро» на користь позивача.

Виплата платежу ТОВ «Енселко Агро» від 17.12.2020 року в сумі 1093,35 грн. (доплата орендної плати за 2020 рік) здійснена через поштове відділення з адресною доставкою ОСОБА_1 , що підтверджується наявними у справі доказами (а.с. 245-247, 249 т.1). ОСОБА_1 не спростував достатніми та допустимими доказами отримання ним цього платежу, тому відсутні підстави для стягнення цих коштів на користь позивача.

З врахуванням наведеного оскаржуване рішення в частині відмови у позові щодо стягнення майнової шкоди слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення - стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 24973,32 грн., з ТОВ «Енселко Агро» 1093,35 грн. В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 16 лютого 2023 року в частині відмови у позові щодо стягнення майнової шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_2 ) 24973,32 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» (місцезнаходження: вул. Центральна, 59, с. Сахнівці, Старокостянтинівський район, Хмельницька обл., ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНКОПП НОМЕР_2 ) 1093,35 грн. орендної плати.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 червня 2023 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк