Справа № 739/2571/23
Провадження № 2/739/387/23
УХВАЛА

про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви

04 грудня 2023 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі судді Чепурка В.В., ознайомившись із зустрічною позовною заявою Приватного підприємства «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зміну договорів оренди земельних ділянок та встановлення єдиної процентної ставки, поданою у рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» про стягнення орендної плати,

В С Т А Н О В И В:

07 листопада 2023 року до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» про стягнення орендної плати за землю на підставі договорів оренди від 14 жовтня 2010 року, від 12 листопада 2010 року, №5-л від 26 березня 2019 року, №6-л від 26 березня 2019 року, №7-л від 26 березня 2019 року за 2022 рік у розмірі 9 163 грн. 89 коп., стягнення втрат через знецінення грошових коштів у розмірі 813 грн. 42 коп. та стягнення 3% річних у розмірі 344 грн. 14 коп.

Ухвалою від 10 листопада 2023 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження, ухвалено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з з викликом (повідомленням) сторін у справі, при цьому визначено сторонам у справі строки для подання заяв по суті, а відповідачу також строк для подання зустрічної позовної заяви.

01 грудня 2023 року представник ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» у межах визначеного строку подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зміну договорів оренди земельних ділянок від 14 жовтня 2010 року, від 12 листопада 2010 року, №5-л від 26 березня 2019 року, №6-л від 26 березня 2019 року, №7-л від 26 березня 2019 року та встановлення єдиної процентної ставки.

Частиною другою статті 193 ЦПК України передбачено, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Згідно частини третьої статті 193 ЦПК України вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

За змістом наведених вище положень процесуального законодавства умовами пред`явлення зустрічного позову є взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, тобто такими, що виникають з одних правовідносин, а також доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів.

При цьому сумісний розгляд є доцільним, коли це дозволяє більш повно, і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень. Також доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Водночас, недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Таким чином, при вирішенні питання про прийняття зустрічного позову суд вирішує наступні питання: чи виникають позовні вимоги з одних правовідносин, чи можуть вимоги за позовами зараховуватися, чи виключить задоволення зустрічного позову повністю або частково задоволення первісного позову.

Пред`явлення зустрічного позову не змінює первісного процесуального статусу сторін у справі, а тільки ускладнює його, додаючи окремі елементи процесуального статусу протилежної сторони.

Суд зазначає, що зустрічний позов має певну специфіку, яка відрізняє його від інших видів позовів (зокрема, й від первісного).

Так, по-перше, право подання зустрічного позову має не будь-який учасник процесу, а лише відповідач за первісним позовом; пред`являється він до первісного позивача.

По-друге, подання зустрічного позову є можливим лише до винесення судом першої інстанції рішення за первісним позовом.

По-третє, зустрічний позов має на меті захист від первісного позову або заліком, або спростуванням його частково чи повністю, або розглядом в одному провадженні хоча й різних, але взаємопов`язаних вимог.

Згідно позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 20 березня 2019 року, винесеній у справі № 910/2987/18, право відповідача подати до позивача зустрічний позов для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Таке право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред`явлення зустрічних позовів, установлених процесуальним законодавством. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за умови не лише їх взаємопов`язаності, а й доцільності їх спільного розгляду.

Зі змісту первісного позову, поданого позивачем ОСОБА_1 , вбачається, що останнім порушується питання про стягнення орендної плати за 2022 рік та нарахованих на неї компенсаційних платежі, визначених частиною другою статті 625 ЦК України.

При цьому у зустрічному позові порушується питання про зменшення розміру орендної плати за землю з моменту подання позову, тобто на майбутнє, відповідно вирішення зустрічної позовної заяви по суті не мати жодного значення для вирішення первісного позову в частині стягнення орендної плати за 2022 рік і нарахованих на неї компенсаційних платежів.

Отже, хоча позовні вимоги за первісним і зустрічним позовами і виникають з одних правовідносин, а саме правовідносин щодо оренди земельних ділянок, однак вимоги за цими позовами не можуть бути зараховані і задоволення зустрічного позову не може виключити повне чи часткове задоволення первісного позову.

Також суд враховує, що зустрічний позов пред`являється як до первісного позивача, так і до інших осіб, які є співвласниками земельних ділянок, переданих в оренду та не залучені до участі у справі за первісним позовом, відповідно спільний розгляд первісного та зустрічного позовів призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Крім того, первісний позов та зустрічний позов містять різні вимоги та обґрунтовуються різними обставинами, які підлягають доказуванню, зокрема за зустрічним позовом істотно розширюється предмет доказування, зумовлений необхідністю встановлення фінансового стану відповідача, який покладено в основу обгрунтування вимог, які містить зустрічний позов.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про недоцільність об`єднання та спільного розгляду первісного позову ОСОБА_1 до ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» про стягнення орендної плати за землю за 2022 рік і нарахованих на неї компенсаційних платежів та зустрічного позову ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зміну договорів оренди земельних ділянок в частині розміру орендної плати з моменту подання зустрічного позову, оскільки їх спільний розгляд ускладнить вирішення справи по суті, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу та розширення предмета доказування, при цьому задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову чи призвести до зарахування вимог, які містяться в цих позовах.

На підставі наведеного, керуючись статтями 19, 193, 274, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У прийнятті зустрічної позовної заяви Приватного підприємства «Новгород-СІверські аграрні інвестиції» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зміну договорів оренди земельних ділянок та встановлення єдиної процентної ставки та об`єднанні її з позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» про стягнення орендної плати відмовити.

Зустрічну позовну заяву Приватного підприємства «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зміну договорів оренди земельних ділянок та встановлення єдиної процентної ставки повернути до Приватного підприємства «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції», роз`яснивши право звернутися до суду з цим позовом в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Суддя В.В. Чепурко