Справа № 570/2433/23
Номер провадження 2/570/796/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2023 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гладишевої Х.В., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, -

в с т а н о в и в:

15 травня 2023 року до Рівненського районного суду Рівненської області через свого представника Фоміна Р.С звернулася ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.

У позовній заяві представник позивача просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житлом у житловому будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , починаючи з 2008 року.

Вказана позовна заява підлягає поверненню позивачу з наступних підстав.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити відомостіпро вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язків досудовий порядок урегулювання спору.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов, за яких суд повноважний розглядати позовну заяву. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Суд не має права своїм рішення підміняти рішення, відповідно державного органу чи органу місцевого самоврядування.

Так, згідно п.2 ч.1 ст.18 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" від 5 листопада 2021 року № 1871-IX, зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від від 7 лютого 2022 року № 265 затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування) (далі - Порядок).

Так, згідно підпункту 5 пункту 50 вказаного Порядку, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6.

Таким чином, для зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) чинне законодавство не вимагає наявності судового рішення, а регламентує таке зняття з реєстрації на підставі заяви власника житла приватної форми власності до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування).

У п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Враховуючи вищезазначене та набрання чинності Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" від 5 листопада 2021 року № 1871-IX, суд дійшов висновку, що досудове врегулювання спору у даному випадку є обов`язковим.

Згідно вимог п.7 ч.4 ст.185 ЦПК України, заява повертається у випадку, коли до заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

У разі відмови органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг зняти з реєстрації відповідну особу за заявою власника житла, останній може звернутись із відповідним позовом до суду, надавши докази такої відмови.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (ч.7 ст.185 ЦПК України).

Також суд роз`яснює позивачу, що згідно ст.7 Закону України "Про судовий збір" за його клопотанням судом може бути повернуто судовий збір, сплачений за подання даної позовної заяви.

Керуючись ст.185, 260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом - повернути позивачу.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гладишева Х.В.