БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 523/55/23
Провадження № 2/497/298/23
02.06.2023 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Висоцького С.О.,
секретаря судового засідання Войтової С.І., без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,
13.03.2023 року з Суворовського районного суду міста Одеси надійшла за підсудністю вищезазначена цивільна справа. Позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 61 728.60 гривень та витрати сплаченого судового збору.
Свої вимоги мотивує тим, що 04.07.2021 року в м. Одеса по вул. Генерала Бочарова, 75 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Рено Меган», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Лексус», державний номер НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля «Рено Меган», державний номер НОМЕР_1 , отримав тілесні ушкодження.
Постановою Суворівського районного суду м. Одеси від 04.08.2021 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративно стягнення у вигляді штрафу.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Рено Меган», державний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПРАТ «СГ «ТАС» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201481104.
Власник пошкодженого автомобіля «Лексус», державний номер НОМЕР_2 , звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 58 872.49 гривень.
Крім того, потерпілий в ДТП звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного зі шкодою завданою здоров`ю, у зв`язку з чим було здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 2850.11 гривень, а відповідач в момент ДТП керував транспортним засобом без права керування транспортним засобом, тому позивач звертається до суду з позовом про стягнення з відповідача сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.
Ухвалою суду від 17.03.2023 року було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судові засідання, призначені на 17.04.2023 року та 23.05.2023 року, сторони, повідомлення яких здійснювалось судом належним чином, не з`явилися, будь-яких заяв чи клопотань суду не надавали, про причини неявки не повідомили.
Представник позивача надіслав суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та надано згоду на заочний розгляд справи (а.с.66,72).
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся згідно вимог чинного законодавства за адресою реєстрації згідно довідки Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області та за адресою, зазначеною позивачем та в постанові Київського районного суду міста Одеси від 22.02.2021 року, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, однак усі поштові листи повернулися з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою та з врахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи, що відповідач по справі повідомлений належним чином про час та місце розгляду даної справи, в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв щодо відкладання судового засідання чи поважності неприбуття не надав, відзиву щодо спростування доводів, викладених в позовній заяві також надано ним не було, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.
Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Судом встановлено, що 04.07.2021 року в м. Одеса по вул. Генерала Бочарова, 75 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Рено Меган», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Лексус», державний номер НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля «Рено Меган», державний номер НОМЕР_1 , отримав тілесні ушкодження. Про що був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП України
Постановою Суворівського районного суду м. Одеси від 04.08.2021 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративно стягнення у вигляді штрафу. Цією ж постановою суду встановлені фактичні обставини ДТП, яке відбулось 04.07.2021 року, та вина відповідача в його скоєнні.
Також постановою про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовано не в автоматичному режимі серії БАА № 570745 від 04.07.2021 року, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 КУпАП, - керування транспортним засобом без права керування, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Пунктом 4 ст.82 ЦПК України визначено, що підставами звільнення від доказування є постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрало законної сили, обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина відповідача у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Рено Меган», державний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПРАТ «СГ «ТАС» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201481104.
Позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь власника автомобіля «Лексус», державний номер НОМЕР_2 в розмірі 58 872.49 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №209439 від 06.09.2021 року (а.с.36).
Потерпілий в ДТП ОСОБА_2 також звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного зі шкодою завданою здоров`ю, у зв`язку з чим було здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 2850.11 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 222367 від 26.10.2021 року (а.с.44).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №754/5129/15 зроблено правовий висновок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2ст.1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.
Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.
Таким чином, АТ «СГ «ТАС» здійснила виплату страхового відшкодування, в зв`язку з настанням 04.07.2021 року ДТП з вини водія транспортного засобу "Рено Меган", державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у загальному розмірі 61 728.60 гривень.
Стаття 27 Закону України "Про страхування", регламентує, що Страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі.
Статтею 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Відповідно до п.п. Б п. 38.1.1 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.
До даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом.
Відтак, суд приходить до висновку, що враховуючи те, що відповідач як водій забезпеченого транспортного засобу, будучи винним у скоєнні ДТП, керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії, до страховика перейшло право зворотної вимоги (регресу) до водія у розмірі виплаченого відшкодування, а тому відповідач має компенсувати позивачу завдані збитки в порядку регресу в розмірі 61 728.60 гривень.
У відповідності до положень ст.ст. 13, 81, 83 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Суд під час розгляду справи безпосередньо дослідив докази у справі та надав їм оцінку. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.
При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.
Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог, та вважає за необхідним стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 61 728.60 гривень.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 гривень.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 979, 993, 1191 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95, 128, 133, 141, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-289, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заява про перегляд заочного рішення має відповідати вимогам, встановленим ст. 285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя С.О.Висоцький