Дзержинський міський суд Донецької області
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

Справа №225/2085/23

Провадження №2/225/342/2023

05 грудня 2023 року

адреса приміщення суду: вул. Дружби, 4, м. Торецьк, 85200

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Геря О.Г.,

за участі секретаря судового засідання Андрієвої Т.О.,

представника позивача - ОСОБА_2.,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», треті особи: Торецький відділ державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», треті особи: Торецький відділ державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису, вчиненого 22.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 3133 про стягнення з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 44028,23 грн., таким, що не підлягає виконанню. Як на підставу своїх вимог представник позивача посилається на ті обставини, що про існування зазначеного виконавчого напису нотаріуса та відкриття виконавчого провадження позивач дізнався після надходження постанови про звернення стягнення на заробітну плату пенсію, стипендію, та інші доходи боржника від 25.01.2022. Після цього, а саме 20.10.2023 державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника, внаслідок чого рахунки ОСОБА_1 було заблоковано. При цьому, будь-яких кредитних, фінансових відносин між позивачем та ТОВ «Фінпром Маркет» не існує взагалі, про існування та розмір заборгованості відповідач його не інформував, будь-яких документів на згоду про розмір заборгованості позивач не підписував. Так, звернувшись до Торецького ВДВС у Бахмутському районі Донецької області вдалося отримати постанову про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором доступу), заяву стягувача про примусове виконання рішення, виконавчий напис № 3133 від 22.07.2020 року, постанову про звернення стягнення на заробітну плату пенсію, стипендію, та інші доходи боржника. Маючи ідентифікатор для доступу до матеріалів виконавчого провадження, через Автоматизовану систему виконавчих проваджень було отримано доступ до таких документів: постанова про арешт коштів боржника від 20.10.2023. Отже, вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки він був вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі вчинених написів нотаріусів, адже Договір укладений у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення, заборгованість за ним не є безспірною, з дня виникнення права вимоги пройшло значно більше, ніж три роки, а строк кредитування за договором закінчився, про відступлення права вимоги від банку на користь відповідача повідомлення на адресу позивача не надходили. Таким чином, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинив оскаржуваний виконавчий напис з порушенням визначеної законом процедури, без достатніх документів та визначення заборгованості як безспірної.

Провадження у справі відкрито 30.10.2023.

Ухвалою від 05.12.2023 в задоволенні клопотання відповідача про врегулювання спору за участі судді відмовлено.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до суду надійшла заява про визнання позовних вимог. Втім, вимогу позивача в частині стягнення з ТОВ «Фінпром Маркет» орієнтовних судових витрат в розмірі 3 000 грн. просив залишити без задоволення, оскільки розподіляючи судові витрати між сторонами у справі необхідно враховувати дії сторони, щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи.

Треті особи: представник Торецького відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду були повідомлені належно.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено такі обставини.

22.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 3133 про стягнення з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (6), якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» () відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №20/ФК від 09 липня 2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (), відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги №28/12/18 від 28 грудня 2018 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» () на підставі Договору факторінгу №24/03/17/3 24 березня 2017 року відступлено право вимоги за Кредитним договором № від 13 грудня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , за період з 23.03.2017 року по 22.07.2020 включно, у розмірі:

- 22445,01 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

- 21533,33 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками та комісією;

- 50,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 44028,23 грн.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із змінами та доповненнями (надалі - Порядок).

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

При цьому, ст.50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 22.07.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічних висновків дійшов Верховний суд у складі суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15.04.2020 р. по справі 158/2157/17.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц.

Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

В постанові КЦС Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі №310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Відповідно до положень ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

Тобто, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Так, позивачем до позовної заяви було додано копію виконавчого напису, вчиненого 22.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі зареєстрований в реєстрі № 3133 про стягнення з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (6), якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» () відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №20/ФК від 09 липня 2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (), відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги №28/12/18 від 28 грудня 2018 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» () на підставі Договору факторінгу №24/03/17/3 24 березня 2017 року відступлено право вимоги за Кредитним договором № від 13 грудня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , за період з 23.03.2017 року по 22.07.2020 включно, у розмірі:

- 22445,01 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

- 21533,33 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками та комісією;

- 50,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 44028,23 грн., постанову про відкриття виконавчого провадження, заяву стягувача про примусове виконання рішення, постанову про звернення стягнення на заробітну плату пенсію, стипендію, та інші доходи боржника, постанову про арешт коштів боржника від 20.10.2023.

Разом з цим, нотаріусом жодних документів на підтвердження обґрунтованості вчинення спірного виконавчого напису, як-то: заяви стягувача про вчинення виконавчого напису з додатками, що мають містити, зокрема, оригінал кредитного договору, первинні бухгалтерські документи (платіжні доручення, квитанції, виписки з рахунку боржника тощо), обґрунтований розрахунок заборгованості позивача перед відповідачем за вищезгаданим кредитним договором, суду не надано.

Згідно з наказом Міністерства юстиції України від 30.12.2021 №4722/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 17.12.2021 № 4 на підставі підпунктів «е», «з» та «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону, у зв`язку з неодноразовим порушенням нотаріусом законодавства, а також грубим порушенням закону, яке завдало шкоди фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів, набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальних дій та неодноразовим порушенням нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 30.11.2009 за № 7921 на ім`я ОСОБА_3 , анульовано.

Таким чином, на думку суду, у нотаріуса не було підстав для здійснення висновку про погодження (відсутності заперечень) боржником розміру кредитної заборгованості, тобто, щодо безспірності останньої. Також нотаріусом не було з`ясовано наявність/відсутність вирішених спорів в судовому порядку з приводу стягнення даної кредитної заборгованості на час вчинення виконавчого напису; не з`ясовано дотримання стягувачем трирічного строку позовної давності.

На думку суду, дотримання нотаріусом вимог чинного законодавства шляхом надання можливості боржнику (позивачеві у справі) висловити свої заперечення з приводу наявності чи/або відсутності спірної кредитної заборгованості, виключило би можливість визнання останнім заборгованості безспірною та подальше вчинення оспорюваного виконавчого напису.

Виходячи з викладеного вище, приймаючи до уваги той факт, що доказами у справі не доведено наступне: вчинення нотаріусом виконавчого напису за наявності повного обсягу визначених законодавцем первинних документів, зокрема, оригіналу кредитного договору; отримання боржником вимоги про погашення заборгованості на підтвердження безспірності вимог, суд приходить до висновку щодо наявності правових наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи те, що представник відповідача до початку судового засідання подав заяву про визнання позову, яка не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Також, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3000,00 грн.

Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас, за змістом ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 5 статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Сторона відповідача заперечувала стосовно вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, подавши відповідну заяву.

Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню не в повному обсязі.

Відповідно до наданого договору про надання правової допомоги №28 від 21.02.2022, попереднього (орієнтовного) розрахунку послуг адвоката (додаток до договору), квитанції від 23.02.2023, позивачем сплачено адвокату 3000,00 грн. за такі види професійної правничої допомоги: надання консультації; аналіз документів; збір доказів; підготовка процесуальних документів (позовна заява, заява про забезпечення позову); представництво інтересів клієнта в судових засіданнях.

З урахуванням того, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, суд при визначенні суми відшкодування виходить з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи, як складність даної справи, розгляд справи без участі відповідача, об`єктивно необхідний для підготовки позову, інших процесуальних документів, поданих до суду першої інстанції, враховуючи те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді в розмірі 2500 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У матеріалах справи наявні квитанція про сплату позивачем судового збору у розмірі 858,88 грн. за подання до суду позову, а також квитанція про сплату позивачем судового збору у розмірі 429,44 грн. за подання до суду заяви про забезпечення позову. Оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого позивачем судового збору, а саме 1288,32 грн. (858,88+429,44).

Оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі та відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 644,16 грн. та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору у сумі 644,16 грн., сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст.ст.141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву представника позивача представника позивача ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (вул. Стельмаха Михайла, буд. 9А, офіс 204, м. Ірпінь, Київська обл., 08200, ), треті особи: Торецький відділ державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (85200, Донецька область, Бахмутський район, м. Торецьк, вул.Героїв Праці, буд.3), Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 3133 про стягнення з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 44028,23 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (вул. Стельмаха Михайла, буд. 9А, офіс 204, м. Ірпінь, Київська обл., 08200, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп. та

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору у сумі 644 (шістсот сорок чотири) гривні 16 коп., сплаченого при поданні позову (сплату здійснено з порталу http://court.gov.ua/, квитанція про сплату №8712-2347-7963-7025 від 26.10.2023, сервіс оплати GOVPAY24; квитанція про сплату №6219-2077-0282-1796 від 26.10.2023, сервіс оплати GOVPAY24).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (вул. Стельмаха Михайла, буд. 9А, офіс 204, м. Ірпінь, Київська обл., 08200, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот ) грн.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду з урахуванням вимог пп.15.5) пп.15 п.1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.Г. Геря