Справа № 362/818/23
Провадження № 2/362/1065/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 травня 2023 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого - судді Л.М.Кравченко,
за участі секретаря судового засідання М.С.Шмагун,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -
Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що відповідач ОСОБА_2 є батьком її повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у 2020 р. вступив до Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж інформаційних систем і технологій ДВНЗ «Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана» на денну форму навчання. Зазначає, що син навчається на денній формі навчання, не має самостійного джерела фінансування та перебуває на утриманні матері, а відповідач працездатного віку, має можливість утримувати дитину, тому просила суд стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/3 від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення з дати подачі позову до суду і до закінчення дитиною навчання - 30.06.2024 р.
Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом належно, подав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.
В судове засідання відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, жодних клопотань чи заперечень суду не подав.
Враховуючи, що відповідач відзив не подав, причини неявки в судове засідання не повідомив, суд відповідно до ст.280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.
Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 3).
Повнолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачкою, свідченням чого є Акт обстеження від 29.01.2023 р. № 115 (а.с. 4), і навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж інформаційних систем і технологій ДВНЗ «Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана» на денній формі навчання, термін навчання з 01.09.2020 р. - 30.06.2024, що підтверджується довідкою вказаного коледжу №848-С від 15.09.2022 р. (а.с. 5).
Позивач ОСОБА_1 працює а Національній бібліотеці України ім. В.І. Вернадського на посаді молодшого наукового співробітника, з 02.05.2022 р. знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати (а.с. 10).
Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України.
Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі ; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (постанова ВС від 13.04.2021 у справі №308/4214/18).
При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.
Згідно з ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З поданих суду позивачем доказів встановлено, що спільний син сторін по справі - повнолітній ОСОБА_3 не досяг 23 років, продовжує до 30.06.2024 навчання, не працює, оскільки навчається на денній формі, що позбавляє його можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід.
Інших доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, придбання підручників тощо) позивачем не надано.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Зазначене узгоджується із позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 17.06.2021 р. у справі № 159/5562/18.
Даючи оцінку викладеному, суд приймає до уваги, що доказів про майновий стан відповідача, стан здоров`я, наявність на утриманні інших осіб матеріали справи не містять.
Виходячи з принципу розумності та справедливості, відсутності доказів про матеріальне становище відповідача та обставини, визначені в ст. 182 СК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно.
При визначенні розміру аліментів, крім вищевикладеного, суд враховує, що позивач не довела, що син потребує допомоги саме в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача.
Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову - 10.02.2023 р. і до закінчення навчання - 30.06.2024 р.
З відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір на користь держави.
Керуючись, ст.180-184, 199-200 СК України, ст.ст. 141, 264-268, 280, 354, 430 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - невідомий) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, доходів, але не менше 50% прожиткового мінімум уму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 10.02.2023 р. по 30.06.2024 р. включно
В решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - невідомий) 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. судового збору на користь держави.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, якщо такі не було подано.

Суддя Л.М. Кравченко