Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2023 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - Мороз Т.М.,

з участю:

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Монастиренка С.М,

секретаря судового засідання - Крейс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача, адвоката Чіп Ярослава Миколайовича ОСОБА_2, представник позивача, адвокат Чіп Ярослав Миколайович до товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-гарант», ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди та неустойки за весь час прострочки у виплаті страхового відшкодування

В С Т А Н О В И В:

16.08.2022 року адвокат Чіп Ярослав Миколайович в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовом до товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-гарант», ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди та неустойки за весь час прострочки у виплаті страхового відшкодування.

Позов обґрунтовано тим, що 15.05.2021 року ТДВ СК «Альфа-гарант» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, які пов`язані із відшкодуванням шкоди, що може бути заподіяна життю, здоров`ю або майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого полісом транспортного засобу, а саме «Шевроле», номерний знак НОМЕР_1 . 04.08.2021 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шевроле», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобіля «Рено Меган», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача. Оскільки учасники ДТП дійшли згоди щодо обставин, причин та умов скоєння ДТП, а також вини водія ОСОБА_1 в спричиненні збитку, ними було використано право складання спільного повідомлення (Європротоколу) про дорожньо-транспортну пригоду без виклику співробітників ДАІ. 10.08.2021 року позивачем до ТДВ СК «Альфа-гарант» було надано заяву про виплату страхового відшкодування та надані всі необхідні документи, а також надано для огляду представнику страхової компанії пошкоджений транспортний засіб. Однак страховою компанією було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки потерпілим не було виконано обов`язків, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яке призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Позивачем була оскаржена відмова ТДВ СК «Альфа-гарант» у судовому порядку. Рішенням суду, яке залишене без змін постановою апеляційного суду, позовні вимоги позивача до страхового товариства задоволені у повному обсязі, з товариства стягнуто страхове відшкодування та судові витрати по справі. Вказане судове рішення страхова компанія виконала 08.08.2022 року. Оскільки безпідставна відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування стала наслідком звернення позивачем до суду з метою поновлення свого порушеного права, то це свідчить про наявність з боку ТДВ СК «Альфа-гарант» прострочки виконання належним чином грошового зобов`язання перед ОСОБА_2 саме з дати такої відмови у виплаті до дати виконання рішення суду у повному обсязі. Крім цього, зважаючи на емоційний дискомфорт викликаний значним пошкодженням єдиного транспортного засобу позивача, відсутність з боку винної особи жодного наміру виправити негативні наслідки та компенсувати спричинені ним збитки, необхідність змінювати звичайний уклад життя задля відновлення свого порушеного права, ОСОБА_2 прохав суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь моральну шкоду.

Таким чином, ОСОБА_2 прохав суд стягнути на його користь: 1) з ТДВ СК «Альфа-Гарант» пеню за прострочку у виплаті страхового відшкодування в розмірі 9 793,32 грн., три відсотки річних у розмірі 1120 грн, інфляційні збитки у розмірі 9 148,78 грн., а всього 20 062,10 грн; 2) з ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн; 3) з ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 пропорційно задоволеним вимогам судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору в розмірі 993 гривні та витрат на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 4500 грн.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 28 грудня 2022 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

31.01.2023 року відповідачем ТДВ СК «Альфа-Гарант» до суду подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що страховик визначає обставини настання дорожньо-транспортної пригоди не самостійно, а користуючись висновками експертів, аварійних комісарів, тобто замовляє дослідження у осіб, яким законом надано право виконувати авто товарознавчі, автотехнічні дослідження. Згідно з висновком судового експерта Автономова Миколи Васильовича №2021-1609 від 21.09.2021 року з технічної точки зору, комплекс заявлених пошкоджень автомобілів Рено, номерний знак НОМЕР_2 , та «Шевролет», номерний знак НОМЕР_1 , не міг утворитися в заявленому місці пригоди, яке зафіксоване на фото з місця пригоди та інших представлених на дослідженнях матеріалах за обставин, викладених в повідомлені особи, відповідальність якої застраховано, та повідомлені про дорожньо-транспортного засобу від потерпілого. Таким чином, керуючись висновком експерта було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Відмова відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» не була безпідставною, а тому відсутні правові підстави для стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних. Таким чином, представник відповідача прохав відмовити у задоволенні позовних вимог до ТДВ СК «Альфа-Гарант» та покласти судові витрати на позивача (а. с. 59-62).

13.02.2023 року представник позивача, адвокат Чіп Я. М., подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідно до п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону України № 1961-ІV саме страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Сам по собі факт залучення страховиком експерта для встановлення обставин настання страхового випадку є правом страховика та не перекладає на останнього обов`язку нести відповідальність перед потерпілим, так само як і не виключають обов`язок страховика нести відповідальність за незаконне ним прийняте рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування (а. с. 78-79).

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01 березня 2023 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_2 та його представник, адвокат Чіп Я. М., будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились. Представник позивача, адвокат Чіп Я. М., подав до суду заяву, в якій прохав у разі відсутності представника позивача проводити судовий розгляд без участі позивача та його представника. Позовні вимоги прохав задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Монастиренко С. М., в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази, дійшов до наступного висновку.

Під час розгляду справи № 207/5425/21 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування та матеріального збитку рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 березня 2022 року з урахуванням постанови Дніпровського апеляційного суду від 28 липня 2022 року між тими ж сторонами, встановлено такі обставини, які не доказуються по даній справі, в силу частини четвертої статті 82 ЦПК України:

- 04 серпня 2021 року на автодорозі Василівка-Кам`янське поблизу села Дашківка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Шевроле», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля марки «Рено Меган», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 ;

- водіями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були сповіщені відповідні компетентні органи (поліція) про настання ДТП. В подальшому водіями було спільно складено повідомлення про ДТП, в якому винним себе визнав водій транспортного засобу марки «Шевроле», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_1 ;

- цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу автомобіля марки «Шевроле», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ СК Альфа-Гарант згідно полісу № АК/7514476 від 15 травня 2021 року (чинним на момент ДТП);

- 05.08.2021 року позивачем ОСОБА_2 було повідомлено письмовою заявою ТДВ СК «Альфа-Гарант» про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 04.08.2021 року та надано Європротокол від 04.08.2021 року складений водіями;

- згідно звіту № 40-11.21 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 22 листопада 2021 року, вартість (розмір) збитків, заподіяних власнику транспортного засобу марки «Рено Меган», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження, за станом на дату оцінки, становить 160 993,61 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини);

- 10 серпня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до ТДВ СК Альфа-Гарант з повідомленнями про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 04 серпня 2021 року за участю транспортних засобів марки «Шевроле», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та марки «Рено Меган», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . 28 жовтня 2021 року листом № 12/4420 ТДВ СК Альфа-Гарант було відмовлено ОСОБА_2 у виплаті страхового відшкодування (а. с. 8-14).

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 березня 2022 року з урахуванням постанови Дніпровського апеляційного суду від 28 липня 2022 року, було вирішено стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 невиплачене страхове відшкодування в розмірі 48 000 грн та з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 франшизу в розмірі 2 000 грн (а. с. 8-14).

08 серпня 2022 року на рахунок позивача зараховано страхове відшкодування згідно страхового акту № ЦВ/21/4448/1 в сумі 48 000 грн (а. с. 14).

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У відповідності до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 Закону, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

У відповідності до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15 стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання, її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Цією статтею регулюються зобов`язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина п`ята статті 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. З рішення суду зобов`язальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Таким чином, оскільки товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» порушило свої зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 48 000 грн., з урахуванням того, що зобов`язання відповідача виплатити позивачу страхове відшкодування є грошовим, в силу частини другої статті 625 Цивільного кодексу України з відповідача слід стягнути інфляційні втрати та 3% річних за період прострочення, який просить позивач, з 28 жовтня 2021 року по 08 серпня 2022 року.

Інфляційні збитки за цей період становлять 9148,78 грн. (48000 х 100.8% х 100.6% х 101.3% х 101.6% х 104.5% х 103.1% х 102.7% х 103.1%) та 3% річних становлять 1120 грн (48 000 грн х 3% / 100% х 284/365).

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

За ст. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Період прострочення становить з 28.10.2021 року по 08.08.2022 року, тобто 284 календарних днів. Таким чином, сума пені становитиме 9 793,32 грн. (48 000 х 8,5% х 2 / 100% х 43/365 + 48 000 х 9% х 2 / 100% х 42/365 + 48 000 х 10% х 2 / 100% х 42/365 + 48 000 х 10% х 2 / 100% х 91/365 + 48 000 х 25% х 2 / 100% х 49/365 + 48 000 х 25% х 2 / 100% х 17/365).

Враховуючи те, що відповідач, товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант», допустив прострочення виплати страхового відшкодування на суму 48 000 грн. за період із 28.10.2021 року до 08.08.2022 року, з нього на користь позивача слід стягнути пеню за прострочку у виплаті страхового відшкодування в розмірі 9793,32 грн., три відсотки річних в розмірі 1120 грн. та витрати від інфляції в розмірі 9148,78 грн.

Що стосується позовних вимог позивача ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на його користь моральної шкоди у розмірі 20 000 грн, то суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до п. п. 2-3 ч. 2 цієї статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, крім випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди позивач мотивував емоційним дискомфортом, викликаним значним пошкодженням єдиного транспортного засобу, відсутністю з боку винної особи жодного наміру виправити негативні наслідки та компенсувати спричинені ним збитки, необхідністю змінювати звичний уклад життя задля відновлення свого порушеного права та звертатись до суду для відновлення такого права.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суду доказів, якими підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру не надано, а також не обґрунтовано розмір моральної шкоди. Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, пояснень суду щодо обґрунтування розміру моральної шкоди не надав.

Крім цього, суд бере до уваги розписку ОСОБА_2 від 09.08.2021 року, відповідно до якої позивач вказав про відсутність претензій до ОСОБА_1 щодо збитків, завданому його автомобілю внаслідок ДТП 04.08.2021 року, після страхової виплати (а. с. 89).

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та в задоволенні їх слід відмовити.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а також інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, тому на користь позивача з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» необхідно стягнути судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при подачі позову в розмірі 992,40 грн відповідно до квитанції № ПН77286СІ від 11.08.2022 року.

Як вбачається з матеріалів поданої позовної заяви, в ній об`єднано дві вимоги, а саме: 1) про стягнення з відповідача 1 - ТзДВ «Альфа-гарант» на користь позивача пеню за прострочку у виплаті страхового відшкодування в розмірі 9793,32 грн, три відсотки річних 1120 грн, інфляційні збитки 9148,78 грн, а всього - 20 062,10 грн; 2) про стягнення з відповідача 2 - ОСОБА_1 на користь позивача моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

При подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн., тобто лише за одну позовну вимогу.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з позивача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 992,40 грн за вимогу майнового характеру, оскільки при подачі позову ця сума не була сплачена і рішення в цій частині позову прийнято на користь відповідача.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд доходить до наступного.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:на професійну правничу допомогу;пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У відповідності до висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявив до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 грн., які документально підтверджені (а. с. 18-19).

Дані докази суд визнає належними і достовірними. Визначений розмір винагороди представника позивача відповідає критеріям, визначеним ч. 4 ст.137 ЦПК України.

Отже, позивач ОСОБА_2 має право на відшкодування понесених ним судових витрат з урахуванням принципу пропорційності розміру задоволених вимог. Таким чином, з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача необхідно стягнути 2250 грн. (4500 грн. х 50%).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-гарант» на користь ОСОБА_2 пеню за прострочку у виплаті страхового відшкодування в розмірі 9793 (дев`ять тисяч сімсот дев`яносто три ) гривні 32 копійок, три відсотки річних в розмірі 1120 (одна тисяча сто двадцять) гривень, витрати від інфляції в розмірі 9148 (дев`ять тисяч сто сорок вісім) гривень 78 копійок.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-гарант» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок та витрати на правову допомогу в розмірі 2 250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) гривень.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

- ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

-Товариство з додатковою відповідальністю «Альфа-гарант», , місцезнаходження: м. Київ, б-р ЛесіУкраїнки, буд. 26;

- ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 29 травня 2023 року.

Суддя