Справа № 953/2652/22
29 травня 2023 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Бородіної Н.М.
за участю секретаря Кривенко Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, -
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась у суд із позовом до відповідача, ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав стосовно сина ОСОБА_3 та стягнення на утримання дитини аліментів в розмірі частини усіх видів заробітку.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає із позивачкою. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого малолітнього сина, він не виконує покладені на нього законом обов`язки, не бере педагогічної, матеріальної, грошової та жодної іншої участі у вихованні дитини. А всі питання щодо його виховання, розвитку вирішуються позивачкою самостійно, самотужки, без участі та підтримки з боку відповідача. Син знаходиться на повному утриманні позивачки, що є підставою для позбавлення батьківських прав відповідача та стягнення аліментів.
Відповідач - ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явився, заперечень проти позову не надав.
Третя особа в судове засідання не з`явилась, надала письмові пояснення, в яких зазначає, що просить справу слухати без участі представника третьої особи.
Заслухавши позивача та його представника, свідчення свідка , дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позову за наступних підстав.
Судом встановлено, 16.04.2016 сторони зареєстрували шлюб в Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції.
ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1
11.04.2018 шлюб між сторонами було розірвано рішенням Київського районного суду м. Харкова
Сторони проживають окремо, разом із позивачкою проживає син ОСОБА_4 .
За інформацією Міської дитячої поліклініки №32 ХМР від 12.10.2022р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває під наглядом фахівців поліклініки з народження. Вихованням та доглядом займається мати. Батько хлопчика до фахівців поліклініки не звертався, станом здоров`я сина не цікавився .
За висновком психолога психологічного центру розвитку «Тривиум» членами своєї родини ОСОБА_3 вважає маму, тітку (мамину сестру), брата ОСОБА_5 та хрещеного батька ( ОСОБА_6 ). ОСОБА_7 жодного разу ні під час бесіди, ні у відповідях та запитання, ні у тестах не згадав про рідного батька, що свідчить, що він не знає батька, останнього немає у житті дитини.
За даними Державної прикордонної служби України відповідач 13.03.2018р. виїхав за межі України та не повертався.
За показаннями свідка ОСОБА_8 (чоловік сестри позивача) у сторін мається син ОСОБА_9 , однак відповідач - батько хлопчика, близько п`яти років взагалі сином не цікавиться та його не відвідує. Коли народився ОСОБА_4 , десь через три місяці відповідач поїхав начебто на заробітки та більше не повертався.
Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків.
Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16, 18 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Згідно висновку департаменту служб у справах дітей виконкому ХМР №70 від 20.02.2023р., позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано доцільним.
Надані докази у їх сукупності свідчать, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не забезпечує харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується із дитиною, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про умисне ухилення відповідача від виховання сина та свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підставою для позбавлення його батьківських прав.
Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Прожитковий мінімум на дитину встановлюється кожен рік ЗУ «Про бюджет»
Відповідач не працює (доказів суду не надано), інших утриманців не має.
Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи із дати звернення у суд із даним позовом до досягнення дитини повноліття.
В силу п.1 ч.1ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд -
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частина усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18.02.2022 року до досягнення дитини повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі в сумі 992 грн. 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Бородіна Н.М.