Справа № 309/399/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 травня 2023 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Кондор Р.Ю., Готра Т.Ю.,

з участю секретаря: Зубашкова М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 14 грудня 2022 року у справі № 309/399/22 (Головуючий: Кемінь В.Д.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Комунального некомерційного підприємства «Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги» Хустської міської ради Закарпатської області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на виконання рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 03.11.2021 р. по справі №309/24/21, наказом Комунального некомерційного підприємства «Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги» Хустської міської ради Закарпатської області №183-О від 09.11.2021 року «Про проведення поновлення на роботі ОСОБА_1 » її поновлено на посаді сестри медичної загальної медицини загальної практики сімейної медицини амбулаторії м. Хуст Комунального некомерційного підприємства «Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги» 10.11.2021 р.

Наказом Комунального некомерційного підприємства «Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 08.12.2021 року №207-О «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на сестру медичну загальної практики сімейної медицини амбулаторії м. Хуст ОСОБА_1 » позивачку було звільнено з посади сестри медичної загальної практики сімейної медицини амбулаторії м. Хуст згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України на підставі доповідної завідувача амбулаторії м. Хуст Кекерчинь Е.Е. від 16.11.2021 року, акту про відсутність на роботі від 16.11.2021 року за №03-4/503 та акту про відмову отримати лист-вимогу надати пояснення причин прогулу від 08.12.021 за №03-4/529.

Позивачка зазначає, що 16 листопада 2021 року не змогла з`явитися на роботі через погіршення її стану здоров`я, оскільки вже з 15 листопада 2021 року в неї почалися відповідні скарги на серцебиття, що стверджується медичною карткою амбулаторного хворого та кардіограмою. Також зазначає, що у зв`язку з погіршенням стану здоров`я 16.11.2022 р. та через неможливість відкрити лікарняний, вона вимушена була звернутися до лікаря-завідувача неврологічного відділення КНП «Мукачівська центральна районна лікарня» Мукачівської міської ради ОСОБА_2 на підтвердження чого було надано довідку 16.11.2021 року. 17 листопада 2021 року позивачці відкрито лікарняний лист з діагнозом гіпертонічний криз, появу якого позивачка пов`язує ще з 15.11.2021 року, та вказує на те, що з 15.11.2021 р. по 29.11.2021 рік перебувала у стані тимчасової непрацездатності.

Також ОСОБА_1 наголошує, що її жодним чином не було повідомлено про видання оскаржуваного наказу про звільнення та її не ознайомлювали з текстом такого. Працівниками медичного закладу було відмовлено позивачці у видачі наказу про її звільнення та повернення трудової книжки незважаючи на її неодноразові письмові та усні звернення. Копію наказу від 08.12.2021 року №207-О «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на сестру медичну загальної практики сімейної медицини амбулаторії м.Хуст ОСОБА_1 » позивачка отримала тільки 05.01.2022 року і в цьому наказі відсутня дата прогулу.

Посилаючись на вказані обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просила суд визнати незаконним та скасувати наказ в.о. директора Комунального некомерційного підприємства «Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги» Такової Т.І. від 08.12.2021 р. №207-О «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на сестру медичну загальної практики сімейної медицини амбулаторії м.Хуст ОСОБА_1 », поновити на роботі на попередній займаній посаді, стягнути з відповідача в її користь середньоденний заробіток за час вимушеного прогулу з 08 грудня 2021 по день постановлення судового рішення та моральну шкоду в розмірі 200000,00 грн..

Рішенням Хустського районного суду від 14 грудня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства « Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки суд не в повному обсязі з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду. Твердження відповідача про правомірність оскаржуваного наказу, з огляду на начебто недотримання вимог Інструкції № 455 при оформленні лікарем довідки від 16.11.2021 року що зазначається і враховано і в оскаржуваному рішенні, то таке порушення вимог оформлення довідки як відсутність печатки, може мати наслідком відмови у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності, однак не є спірною обставиною у справі. У позивачяки наявні поважні причини відсутності на робочому місці днем 16.11.2022 року, що пов`язані з незадовільним станом здоров`я та подальшим лікуванням на амбулаторному лікуванні у період з 17 по 26 листопада 2022 року. Крім цього у наказі від 08.12.2021 року № 207-О про звільнення зазначено, що позивачку звільнено у зв`язку з прогулом без поважних причин, при цьому всупереч закону не вказавши у наказі ні день прогулу, ні його час. Висновок експерта «Закарпатське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 29 позивачка вважає необґрунтованим, оскільки експертиза проводилась без її участі (огляду) лікарем кардіологом, а не лікарем невропатологом та терапевтом. Також вважає хибним твердження лікарів у Висновках, що 15.11 та 16.11.2021 року вказаний діагноз захворювання ВСД начебто не впливав на працездатність ОСОБА_1 .. Вважає, що будь яких конкретних правових доказів, які б свідчили та давали суду правові підстави для висновку про порушення ОСОБА_1 трудових прав, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. Також позивачка просить, установивши, що діями відповідача порушено її трудові права та завдано моральної шкоди, з урахуванням характеру порушення її прав, тяжкості та істотності вимушених змін у житті та зусиль, вжитих для їх відповлення, визнати розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 200 000 грн..

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі, представника КНП «Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги» Жупана А.Ю., який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що на виконання рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 03 листопада 2021 року по справі №309/24/21, наказом Комунального некомерційного підприємства «Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги» Хустської міської ради Закарпатської області №183-О від 09.11.2021 року «Про проведення поновлення на роботі ОСОБА_1 » позивачку поновлено на посаді сестри медичної загальної медицини загальної практики сімейної медицини амбулаторії м. Хуст Комунального некомерційного підприємства «Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги» з 10.11.2021 року.

Наказом КНП «Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги» № 207-О від 08.12.2021 року «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на сестру медичну загальної практики сімейної медицини амбулаторії м.Хуст ОСОБА_1 » ОСОБА_1 , сестру медичну загальної практики сімейної медицини амбулаторії м. Хуст Комунального некомерційного підприємства «Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги» Хустської міської ради Закарпатської області звільнено 08 грудня 2021 року згідно пункту 4 статті 40 КЗпП України, у зв`язку з прогулом без поважних причин на підставі Доповідної завідувача амбулаторії м. Хуст Кекерчинь Е.Е., Акту від 16.11.2021 р. №03-4/503 «Про відсутність на роботі» та Акту про відмову отримати лист-вимогу про надання письмових пояснень причин прогулу від 08.12.2021 р. №03-4/529.

У доповідній записці завідувача амбулаторії м. Хуст ОСОБА_3 , датованої 16.11.2021 р. та складеної на ім`я т.в.о. директора КНП ХЦПМСД Лемак Н.П., повідомляється, що сестра медична загальної практики сімейної медицини амбулаторії м. Хуст ОСОБА_1 була відсутня на роботі у вівторок 16.11.2021 з 8 год. 30 хв. до 15 год. 42 хв.

16 листопада 2021 року на підставі вказаної доповідної записки у присутності т.в.о. директора КНП «Хустський ЦПМСД» Лемак Н.М, головного бухгалтера ОСОБА_4 , головною медичною сестрою ОСОБА_5 , інспектором з кадрів ОСОБА_6 та завідувачем амбулаторії м. Хуст Кекерчинь Е.Е. складено Акт від 16.11.2021 року №03-4/503 «Про відсутність на роботі» про те, що 16.11.2021 року ОСОБА_1 з 8 год. 30 хв. до 15 год. 42 хв. була відсутня на роботі та на території амбулаторії м. Хуст не з`являлась.

16 листопада 2021 року КНП «Хустський ЦПМСД» було направлено ОСОБА_1 вимогу надати письмові пояснення причини відсутності на роботі 16.11.2021 року з 08.30 до 15.42 год. і така вимога надіслана позивачці засобами поштового зв`язку та згідно відстеження за трек-номером повернулася за зворотною адресою у зв`язку з неврученням.

08 грудня 2021 року відповідачем КНП «Хустський ЦПМСД» складено Акт № 03-4/529 про відмову отримати лист-вимогу про надання письмових пояснень причин прогулу, оскільки 07 грудня 2021 року було отримано повідомлення з УКРПОШТИ про відмову ОСОБА_1 отримувати лист і повернення його за зворотною адресою.

Згідно з частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Частиною шостою статті 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Для звільнення працівника на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня.

Визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі.

Вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі у трудовому законодавстві України не визначено, тому в кожному окремому випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі здійснюється виходячи з конкретних обставин та усіх наданих сторонами доказів.

Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.

У свою чергу, ОСОБА_1 додала до позовної заяви копію медичної картки амбулаторного хворого, з якої вбачається, що 15.11.2021 року ОСОБА_1 зверталася до лікаря зі скаргами на серцебиття. З 17.11 по 22.11.2021 рік позивачці було відкрито лист непрацездатності з діагнозом та встановлено діагноз Гіпертонічна хвороба І ст. Криз ВСД з екстрасистолією.

Також у матеріалах справи міститься Довідка КНП «Мукачівська центральна районна лікарня» Мукачівської міської ради від 16.11.2021 року, згідно якої видно, що 16.11.2021 року ОСОБА_1 була на прийомі у лікаря ОСОБА_2 .

Матеріали справи свідчать про звернення позивача у день відсутності на роботі 16 листопада 2021 року, за медичною допомогою, і ці обставини не спростовані.

Відповідно до сталої судової практики причину відсутності працівника на роботі можна вважати поважною, якщо явці на роботу перешкоджали обставини, які не можуть бути усунуті самим працівником, зокрема: пожежа, повінь (інші стихійні лиха); аварії або простій на транспорті; виконання громадянського обов`язку (надання допомоги особам, потерпілим від нещасного випадку, порятунок державного або приватного майна при пожежі, стихійному лиху); догляд за захворілим зненацька членом родини; відсутність на роботі з дозволу безпосереднього керівника; відсутність за станом здоров`я тощо.

Відсутність працівника на роботі за станом здоров`я може підтверджуватися не лише листком непрацездатності, а й довідкою медичної установи, випискою з медичної карти амбулаторного хворого, а також показаннями свідків чи іншими доказами.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 01 серпня 2019 року у справі № 344/3588/16-ц, від 11 березня 2020 року у справі № 459/2618/17, від 07 вересня 2020 року у справі № 580/1658/19 та свідчить про те, що Довідка медичної установи та факт відвідування лікаря, є поважною причиною відсутності працівника на роботі.

У разі наявності сумнівів у поважності наведених ОСОБА_1 причин відсутності на роботі, роботодавець не був позбавлений можливості з`ясувати у ОСОБА_1 чи зверталась вона у зв`язку із погіршенням самопочуття до медичних закладів, якщо так то коли, до яких та чим можуть бути підтверджені ці обставини.

Натомість, не перевіривши належним чином причин відсутності на роботі, відповідач прийняв поспішне рішення про застосування до ОСОБА_1 найбільш суворого виду дисциплінарного стягнення у виді звільнення.

Дослідивши наявні в справі докази зокрема виписки з амбулаторної карти позивача та Довідку, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивачем не доведено належними, достатніми та достовірними доказами поважність причин відсутності на робочому місці протягом робочого часу 16 листопада 2021 року, та безпідставно відмовив у задоволенні позову.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до пунктів 2, 8 до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації манше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацьовував жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Нарахування виплат, що обчислюється із заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середнього (годинного заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством на число календарних днів за цей період.

Згідно з Довідкою про розрахунок суми середньої заробітної плати від 11.05.2022 року № 08-4/110 (а.с.67), нарахована сума заробітної плати ОСОБА_1 за посадою сестра медична загальної практики сімейної медицини амбулаторії м. Хуст КНП Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги «Хустської міської ради» Закарпатської області, складає: у жовтні 2021 року 9 369,56 грн., у листопаді 2021 року 1 090,91 грн.; Загальна сума заробітної плати становить 10 460,47 грн.; середньоденний заробіток склав 435,85 грн.; середньомісячна заробітна плата 5 230,23 грн.

Час вимушеного прогулу за період з 08 грудня 2021 року включно по 24 травня 2023 року (день ухвалення рішення), разом складає 380 робочих днів: 2021 рік 17 днів; 2022 рік 260 днів; 2023 рік 103 дні.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 грудня 2021 року включно по 24 травня 2023 року складає 380 робочих днів, а середньоденна заробітна плата складає 435,85 грн., а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 165 623,00 грн. без утримання прибукового податку й інших обов`язкових платежів.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди то така підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судам необхідно врахувати, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок з відшкодування моральної шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності чи галузевої належності. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При незаконному звільненні позивачки їй завдана моральна шкода, яка полягає у переживаннях з приводу розуміння цілковитої незаконності, необґрунтованості дій відповідача, у нехтуванні законних прав у зв`язку із втратою роботи, що призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя, і з врахуванням принципу розумності та виваженості моральна шкода підлягає стягненню у розмірі 10 000 грн..

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення у відповідності до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, яким позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково із вищезазначених підстав.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384 ЦПК України, ст.ст.40 ч. 4, 235, 237-1 КЗпП України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хустського районного суду від 14 грудня 2022 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ в.о. директора КНП "Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги" Танової Т.І. за № 207-0 від 08 грудня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади сестри медичної загальної практики сімейної медицини амбулаторії м. Хуст за п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді сестри медичної загальної практики сімейної медицини амбулаторії м. Хуст КНП «Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги».

Стягнути з КНП «Хустський центр первинної медико-санітарної допомоги» на користь ОСОБА_1 165 623 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу" та 10 000 грн. моральної шкоди, без утримання прибуткового податку й інших обов`язкових платежів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 червня 2023 року.

Головуючий

Судді: