Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2023 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Морозова В.В.

при секретарі Швидкій І.О.

за участю:

представника заявника Сподинюк Л.С.

зацікавленої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_1 , війська частина НОМЕР_1 про встановлення факту перебування на утриманні неповнолітніх дітей,-

в с т а н о в и в:

Представник заявника ОСОБА_2 - адвокат Сподинюк Л.С. звернулась до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_2 неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 22.06.2013 року ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_5 . Від спільного подружнього життя в них народилася донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З 2019 року фактичні шлюбні відносини припинені, надії на примирення не було, подальше збереження шлюбу стало неможливим і тому їх шлюб, згідно рішення Черкаського районного суду в Черкаській області від 12.08.2020 року, було розірвано.

Згідно судового наказу Черкаського районного суду в Черкаській області від 23.04.2021 року із заявника, стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини доходів всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з 13.04.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Незважаючи на відносини, які склалися з колишньою дружиною, заявник постійно приймає участь у вихованні та утриманні своєї доньки ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою з Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Києві) від 25.04.2023 № 13539/5 про відсутність заборгованості по сплаті аліментів у заявника.

З грудня 2021 року ОСОБА_2 почав будувати сімейні відносини із ОСОБА_7 , вони почали проживати разом як сім`я, вести спільний побут, спільний бюджет та несуть спільні витрати на сім`ю. Від першого шлюбу ОСОБА_7 має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , 2012 р.н. та ОСОБА_4 , 2015 р.н.

З часу спільного проживання, заявник фактично здійснює утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які спільно проживають з ними й в даний час. Заявник відноситься до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , як до своїх рідних, приймає активну участь у їх вихованні та утриманні.

Колишній чоловік ОСОБА_7 - ОСОБА_10 , шлюб між якими було розірвано 02.12.2019 року, не приймає будь-якої участі у вихованні чи утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , жодного разу не приїжджав до дітей, не спілкується з ними, не цікавиться їхнім життям, здоров`ям, інтересами, потребами чим фактично ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, що також підтверджується довідкою Сновського відділу державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області від 25.04.2023 №19.17-24/3812 про неотримання аліментів ОСОБА_1 з 31.10.2019 року по даний час та копією ухвали Щорського районного суду Чернігівської області по справі 749/221/22 від05.07.2022 року про розшук боржника і витягом з Єдиного реєстру боржників на ОСОБА_10

ОСОБА_2 02.12.2022 року уклав шлюб із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після укладення шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_11 .

Фактичним місцем проживання сім`ї є будинок АДРЕСА_1 .

Факт утримання заявником дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтверджується довідкою від 27.04.2023 № 36, виданою виконавчим комітетом Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області року, згідно якої ОСОБА_2 , проживає за адресою - АДРЕСА_1 та в нього на утриманні перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_6 , 2013 р.н., дружина ОСОБА_1 (тимчасово не працює) разом з її неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 , 2012 р.н. та ОСОБА_4 , 2015 р.н.

Таким чином, фактичним вихованням та повним утриманням неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_9 являється мати - ОСОБА_12 та заявник ОСОБА_2 .

Окрім цього, факт заборгованості ОСОБА_10 зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та його розшук свідчить про нездійснення ОСОБА_10 утримання своїх дітей, відсутність інших джерел доходів на їх утримання, окрім як від заявника та ОСОБА_1 , які перебувають у шлюбі та безпосередньо беруть участь в утриманні та вихованні малолітніх дітей.

Також, за час спільного проживання купувалися і купуються для дітей одяг, їжа, іграшки, навчальні посібники, оплачується відпочинок та дозвілля. Надається матеріальна допомога - заявником перераховуються кошти на утримання дітей (підтверджується довідкою з карткового рахунку дружини ОСОБА_1 ).

На дні народження дітей заявник перерахував дружині кошти для того щоб придбати дітям мобільні телефони та велосипеда. Також були придбані ноутбуки для навчання дітям. Для своєї доньки заявник завжди надсилає кошти та справно сплачує аліменти на її утримання, завжди коли є можливість забирав доньку до себе додому де вона проводила час з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Між собою діти дружньо поводяться їм разом цікаво.

За наведених обставин, всі права та обов`язки як батька щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах самих дітей та сім`ї фактично виконує ОСОБА_2 .

В жовтні 2022 року заявник був призваний на військову службу під час загальної мобілізації, через введення воєнного стану в Україні 24 лютого 2022 року, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, дію якого продовжено Указом президента України від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженого Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023.

На даний час ОСОБА_2 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

В лютому 2023 року заявник звернувся з рапортом до командування військової частини НОМЕР_1 про звільнення з лав Збройних Сил України у запасза сімейними обставинами відповідно до пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», до рапорту надав копії документів на підтвердження сімейних обставин, якими обґрунтовується й дана заява. Однак, відповіді на рапорт командуванням військової частини не надало (повернуто), усно було повідомлено, що факт утримання підлягає встановленню в судовому порядку.

Підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачено можливість звільнення військовослужбовців від військової служби у разі перебування на його утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років. У зв`язку з цим, встановлення факту утримання дітей, батьком яких фактично являється ОСОБА_2 , має значення для заявника для подальшого звернення до військового командування з питання проходження військової служби, у відповідності до вимог чинного законодавства.

Представник заявника Сподинюк Л.С. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала з підстав, зазначених у заяві, просила задовольнити їх в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заяви та повністю підтвердила обставини, зазначені в заяві.

Представник заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, вивчивши та дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд вважає заявлені вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (стаття 293 ЦПК України).

Пунктом 5 частини 2 статі 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Глава 6 Розділу 4 ЦПК України, а також постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року № 15) "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії.

Так, факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

У статті 315 ЦПК України наведений невичерпний перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку.

Згідно зі статтею 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого, обов`язково повинно бути зазначено мету встановлення такого факту та причина неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, а також докази, що підтверджують факт.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При цьому обов`язком суду при розгляді таких справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення.

Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду №175/2317/16-ц від 02 жовтня 2019 року.

Так, судом встановлено, що заявник та заінтересована особа ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, який зареєстровано 02 грудня 2022 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблено відповідний актовий запис № 2785. Заінтересована особа ОСОБА_1 змінила прізвище з ОСОБА_13 на ОСОБА_11 .

Згідно копій свідоцтв про народження серії № НОМЕР_2 від 10.08.2012 року, серії НОМЕР_3 від 07.04.2015 року, ОСОБА_12 є матір`ю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком зазначено ОСОБА_10 .

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 02.12.2019 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 розірвано.

Відповідно до довідки Сновського відділу ДВС у Корюківському районі Чернігівської області від 25.04.2023 року № 19.17-24/3812, ОСОБА_1 мешканка АДРЕСА_1 дійсно не отримувала аліменти від ОСОБА_10 у період з 31.10.2019 року по 21.04.2023 рік згідно з судовим наказом № 732/1885/19 від 06.05.2021 року, який видано Городнянським районним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 31.10.2019 р. і до досягнення повноліття найстаршою дитиною.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 65380069, заборгованість ОСОБА_10 перед ОСОБА_7 з травня 2021 року по березень 2023 року становить 132858,80 грн.

Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 05.07.2022 року подання Сновського відділу ДВС у Корюківському районі Чернігівської області задоволено та оголошено розшук боржника ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Крім того, згідно судового наказу, виданого Черкаським районним судом Черкаської області 23.04.2021 року у справі № 707/748/2 з заявника стягуються аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 13.04.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до розрахунку Черкаського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 25.04.2023 року № 13539/5 ОСОБА_2 не має заборгованості перед ОСОБА_5 зі сплати аліментів, які стягуються відповідно до судового наказу № 707/748/21.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1630974 від 02.10.2003 року ОСОБА_2 є власником 1/3 частини будинку по АДРЕСА_1 .

У довідці від 27.04.2023 року № 36, яку видано виконавчим комітетом Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області ОСОБА_2 про те, що він зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та на його утриманні перебувають неповнолітня дитина ОСОБА_6 24.09.2013 року (сплата аліментів); дружина ОСОБА_1 (тимчасово не працює) разом з її дітьми від першого шлюбу: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявником приєднано до заяви копії платіжних інструкцій про переказ ним коштів ОСОБА_1 від 05.11.2022 року, 07.12.2022 року, 11.12.2022 року, 31.12.2022 року, 11.01.2023 року, 18.01.2023 року, 14.02.2023 року, 11.03.2023 року, 19.03.2023 року, 23.03.2023 року, 01.04.2023 року, 13.04.2023 року, 24.04.2023 року на різні суми, в яких призначення платежу зазначено переказ власних коштів та копію платіжної інструкції від 10.05.2023 року про переказ ним коштів ОСОБА_1 , в якій призначення платежу зазначено кошти на утримання дітей.

Заявником також приєднано копію квитанції № TR -138141 від 23.07.2022 року про купівлю в магазині МайФон мобільного телефону з аксесуарами на суму 5017,00 грн., інформацію про замовлення велосипеду Spark на суму 4599,00 грн. (дата замовлення не вказана) та копію товарного чеку № 6114484 від 26.10.2022 року про купівлю телефону Oukitel, покупець ОСОБА_14 на суму 8957,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

В частині 3 статті 155 СК України (здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків) зазначено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Частиною 2 статті 157 СК України закріплено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Таким чином, судом встановлено, що у заявника ОСОБА_2 від попереднього шлюбу на утриманні перебуває малолітня дитина - донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , так як відповідно до судового наказу від 23.04.2021 року, виданого Черкаським районним судом Черкаської області з нього стягуються аліменти на її утримання. ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 , яка від попереднього шлюбу має двох дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 проживає разом з ОСОБА_1 та її дітьми та добровільно надає кошти на їх утримання.

Судом також встановлено, що батько дітей ОСОБА_1 ОСОБА_10 не сплачує аліментів на утримання дітей з дня стягнення аліментів, однак він не позбавлений батьківських прав щодо своїх дітей, а тому зобов`язаний виконувати обов`язки, які покладаються нього, як на батька, вимогами законодавства України, зокрема ст. 150 СК України, а тому за вказаних обставин не можна вважати, що заявник ОСОБА_2 є особою, яка самостійно утримує двох малолітніх дітей ОСОБА_1 - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки, хоч фактично і проживає з ними, переказує кошти на їх утримання добровільно.

Крім того, хоч заявник вказує у позовній заяві, що встановлення факту перебування дітей на його утриманні необхідно йому, оскільки передбачена можливість звільнення військовослужбовців від військової служби у разі перебування на його утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років, тому має значення для заявника для подальшого звернення до військового командування з питання проходження військової служби, у відповідності до вимог чинного законодавства.

Разом з тим, заявник зазначає, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , проте до заяви не надано жодного доказу, щоб підтверджував цей факт.

Положеннями ст. 268 СКУ закріплений обов`язок вітчима утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів, сестер, або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Відносини, які виникають між дитиною та особами, у сім`ї яких вона виховувалась, є подібними до стосунків між рідними батьками та дітьми. Але наявність у дитини родичів за походженням при визначенні кола осіб, які мають обов`язки щодо її утримання, відповідно до законодавства підлягає врахуванню.

Тому обов`язок осіб, у сім`ї яких виховувалась дитина, щодо її утримання виникає за умови відсутності у неї батьків, баби, діда, повнолітніх братів і сестер. Вказаний обов`язок відповідно до законодавства не обмежується повноліттям особи, яка виховувалась у іншій сім`ї, тому він поширюється і на випадки, коли вона після його досягнення є непрацездатною і потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення.

Важливе при розгляді справ в порядку окремого провадження значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що відсутні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_2 про встановлення факту перебування на утриманні на його утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в повному обсязі, оскільки в останнього відсутній правовий обов`язок утримувати дітей дружини та він залежить виключно від волі заявника у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 141, 155, 157, 160, 180, 181 СК України, ст. ст. 11-13, 80, 81, 293, 294, 315 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_1 , війська частина НОМЕР_1 про встановлення факту перебування на утриманні неповнолітніх дітей відмовити повністю.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 05 червня 2023 року.

Суддя: В. В. Морозов