Справа № 372/3193/23
Провадження № 2-1233/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2023 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Проць Т.В.

при секретарі Лимаренко О.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2023 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом в якій просила, усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона проживала разом з покійним ОСОБА_5 , як одна сім`я без реєстрації шлюбу не менше п`яти років, разом вели спільне господарство, під час його хвороб та безпорадного стану позивачка здійснювала догляд за ним. У 2014 році спадкодавець почав сильно хворіти. Разом вони здавали аналізи, їздили в лікарню та за спільні кошти проходили його дороговартісне лікування. У 2021 році хвороби ОСОБА_5 загострились, стан погіршився. У 2022 році хвороби стали зовсім важкими, що призводило до неодноразового стаціонарного лікування та викликів швидких допомог. Останні кілька місяців до дня його смерті виявились важкими, пов`язаними з хворобами, і лише позивачка доглядала його та фінансово утримувала, здійснила поховання чоловіка за власні кошт. Відповідачка в свою чергу уникала спілкування з ОСОБА_5 , який доводився їй рідним братом, його здоров`ям взагалі не цікавилась. 10 травня 2023 року рішенням Обухівського районного суду Київської області встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з березня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина. Позивачка звернулась до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Донченко В.Ю. із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом повідомлено позивача про черговість спадкування за законом, а саме належність позивача до четвертої черги спадкоємців. Також нотаріусом повідомлено позивача про звернення рідної сестри померлого із заявою про прийняття спадщини та її належність до другої черги спадкоємців за законом. Вимога позивача про усунення відповідачки від права на спадкування за законом, після смерті ОСОБА_5 грунтується на ухиленні від надання останньому допомоги, зважаючи на його тяжку хворобу та безпорадний стан. Крім того, поведінка та дії відповідачки по відношенню до її брата, зокрема відсутність підтримки, який потребував стороннього догляду та її дії на отримання спадщини після його смерті є не прийнятними, а тому позивачка вважає, що є всі підстави для усунення відповідачки від права на спадкування після смерті ОСОБА_5

20 липня 2023 року ухвалою судді відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

24 серпня 2023 року ухвалою судді закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та її представник в судовому засіданні просили позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у позові. Пояснили, що при житті спадкодавця, відповідачка жодної допомоги йому не надавала, маючи можливість надавати таку допомогу та достовірно знаючи, що він хворіє. Усім необхідним забезпечувала виключно позивач, а тому просили усунути відповідачку від права на спадкування за законом. Після смерті ОСОБА_6 лишилось спадкове майно, інших спадкоємців, крім них немає. Його повнолітній син тривалий час проживає на території росії.

Відповідач та його представник в судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнали та пояснили, що відповідачка є сестрою спадкодавця. Брат дійсно проживав з позивачем у належній ОСОБА_1 квартирі, а його квартиру вони здавали. До відповідача за допомогою брат не звертався. Однак між ними були добрі стосунки, вони бачились, спілкувались, вона його провідувала. Заперечує безпорадний стан брата до грудня 2022 року. Зазначає, що він хворів, погано себе почував, вона допомогала фінансово, купувала ліки, надавала медичну допомогу, так як є лікарем за фахом. Коли брат в грудні 2022 року порапив у лікарню, вона там його відвідувала. Вказує, що поховання ОСОБА_5 оплатив його син, який тривалий час проживає в росії, надіславши кошти на картку.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що доводиться донькою позивачки. ЇЇ мати здійснювала догляд за ОСОБА_5 , оскільки він тяжко хворів, вони проживали разом однією родиною, лікувала, годувала його та постійно підтримувала.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що є головою ОСББ будинку в АДРЕСА_1 , а тому особисто знає позивачку та її покійного чоловіка з 2016 року, вони вели спільне господарство, товаришували з позивачкою. Відповідачку у них в квартирі вона не бачила.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вони з відповідачкою проживають по сусідству. Зі слів останньої їй відомо, що вона допомагала покійному брату, сиділа з ним в лікарні, підтримувала фінансово та організувала похорон разом з позивачкою. Відносини між відповідачем та братом і позивачем були нормальними.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні вказала, що бачила, як відповідачка в 2022 році їхала з лікарні від брата та кілька разів бачила їх разом.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що був товаришем покійного ОСОБА_5 . Йому відомо, що в грудні 2022 року той лікувався в лікарні, він провідував його. На той час з ним знаходилась сестра. Пізніше він дізнався, що товариш помер.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, вислухавши сторін, їх представників, свідків, дослідивши письмові докази приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 69 років у м. Обухів, Київської області помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

15 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріусу Обухівського районного нотаріального округу Київської області Донченко В.Ю. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 .

Відповідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71480459 від 15.02.2023 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Донченко В.Ю. після смерті ОСОБА_5 заведено спадкову справу №6/2022.

10 травня 2023 року рішенням Обухівського районного суду Київської області, що набрало законної сили, встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з березня 2010 року по 25 грудня 2022 року.

З довідки №140/02-14 від 24.07.2023 року, виданої приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Донченко В.Ю. вбачається, що після смерті ОСОБА_5 заведено спадкову справу до майна померлого, станом на 24 липня 2023 року спадкоємцем другої черги є ОСОБА_3 (рідна сестра померлого).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно частини 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). (ст. 1216 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За життя спадкодавець ОСОБА_5 не залишив заповіту, спадкування належного йому спадкового майна відбувається за законом.

Відповідно частини 1 статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно частини 1 статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , рідний брат відповідачки, ОСОБА_3 , яка відноситься до спадкоємців другої черги.

Позивач ОСОБА_1 , як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, у відповідності до ст.1264 ЦК України відноситься до спадкоємців четвертої черги.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім цього, принципове значення має питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади).

При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для життєдіяльності спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Звертаючись з позовом до суду, позивач посилається як на підставу усунення відповідача від права на спадкування на наявність обставин, визначених у ч. 5 ст. 1224 Цивільного кодексу України, мотивує тим, що відповідач, знаючи про тяжку хворобу спадкодавця свідомо ухилялася від надання йому будь-якої допомоги та моральної підтримки протягом тривалого часу, хоча могла надавати таку допомогу братові, який перебував в безпорадному стані.

Разом з тим, в матеріалах справи наявні виписки з історії хвороби ОСОБА_5 відповідно яких проводилось останньому обстеження та лікування. В ту ж чергу матеріали справи не містять доказів на підтвердження перебування спадкодавця ОСОБА_5 у безпорадному стані, а саме медичної документації про стан його здоров`я та висновків лікарів стосовно необхідності здійснювати сторонній догляд за хворим та його стан, що унеможливлює (обмежує) пересування хворого.

Зважаючи на відсутність належних та допустимих доказів, надання яких є процесуальним обов`язком позивача щодо ухилення відповідача від надання ОСОБА_5 допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреби спадкодавця в допомозі саме відповідача, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 129 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 1216, 1217, 1223, 1224, 1258, 1276 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2-5, 12, 13, 76-81, 83, 89, 90, 133, 137, 141, 158, 258, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 04.12.2023 року.

Суддя Т.В. Проць