05 грудня 2023 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
судді Бібіка О.В.
з участю: секретаря Сосницької К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи: Служба у справах дітей Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
18.01.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогами: позбавити відповідачку батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягувати з відповідачки аліменти на його користь на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В обґрунтування позовної заяви зазнчено, що у період з 27.04.2012 по 20.11.2018 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 28.07.2017 відповідачка залишила дочку з чоловіком і виїхала на проживання до іншої місцевості. У зв`язку з введенням воєнного стану він мобілізований до лав Збройних Сил України та направлений для проходження військової служби до Берегівського РТЦК, де разом з дочкою зареєстровані як внутрішньо переміщені особи.
Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 25.01.2023 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 14.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися.
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Просила позовні вимоги задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 повідомлена про розгляд справи шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, про причини неявки суд не сповістила, заперечнь проти позову не надала.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області надав заяву про розгляд справи за відсутності представника.
Суд не має відомостей про причину повторного нез`явлення відповідача, яка повідомлялася про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, і від якої не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за її відсутністю, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого не заперечувала представник позивача.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а. с. 10)
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 20.11.2018 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 11-13)

З довідки переселенця вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , 2012 року народження, фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15, 16)

З характеристики, виданої директором КЗ "Солоніцевський ліцей № 3" Солоніцевської селищної ради, вбачається, що ОСОБА_3 навчається в даному закладі з 1 класу. Вихованням дочки займається батько ОСОБА_1 (а.с. 17)

З довідки № 182 від 05.09.2018, виданої в.о.директора Солоніцевського навчально - виховного комплексу "Спеціалізована загальноосвітня школа І-ІІ ступенів з поглибленим вивченням іноземної мови - дошкільного закладу "Перлина" Дергачівської районної ради Харківської області, вбачається що ОСОБА_3 відвідувала групу № 5 "Ладусі". Мати дитини у закладі не з`являлася, дитину не відвідувала. На зв`язок з педагогами та керівництвом закладу не виходила, життям дочки не цікавилась та в батьківських зборах участі не брала (а.с. 18)

З довідки № 49 від 16.01.2023, виданої спеціалістом 1 категорії Центру надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 , значаться зареєстрованими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , 2012 року народження (а.с. 20)

З листа начальника Служби у справах дітей Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 04.04.2023 за вих. № 01-36/73 вбачається, що 04.04.2023 було проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Зі слів бабусі ОСОБА_5 стало відомо, що її син ОСОБА_1 та онука ОСОБА_3 з 22.04.2022 по цей час проживають в м. Берегове Закарпатської області. За місцем обстеження не проживають. Дитина ОСОБА_3 не заходилась та не знаходиться на обліку служби у справах дітей Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, як така, що перебуває у складних життєвих обставинах. У зв`язку з викладеним орган опіки та піклування не може подати суду письмовий висновок про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 (а.с. 46-48)

Начальник Служби у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області у листі від 18.07.2023 за вих. № 01-19/470 повідомив про неможливість надати висновок щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки на території селищної ради ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відсутні (а.с. 75)

З листа заступника голови Берегівськогї міської ради Закарпатської області від 14.08.2023 за вих. № 2394/03-17 вбачається, що на території Берегівської територіальної громади ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не проживають. Будь - які відомості про вказаних осіб відсутні (а.с. 83)

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу (надалі СК) України.

Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків.

Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно її неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , 2012 року народження, позивач посилався, зокрема, на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки, не приймає участі у житті дитини, не забезпечує необхідного утримання дитини, не спілкується з нею.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (Hunt v. Ukraine, №31111/04, § 58, ЄСПЛ , від 07 грудня 2006 року).

Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.

При цьому за положенням частини шостої статі 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При вирішенні такої категорії спорів судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду від 18 лютого 2021 року у справі № 645/920/19.

Матеріалами справи доведене винне свідоме нехтування ОСОБА_2 своїми батьківськими обов`язками стосовно малолітньої дочки ОСОБА_3 , 2012 року народження, що є підставою для позбавлення її батьківських прав.

З наявних у справі доказів убачається, що відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні дочки, не цікавиться її фізичним, духовним життям, тому суд вважає, що збереження батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої ОСОБА_3 , 2012 року народження, зашкодить інтересам дитини та не сприятиме її гармонійному розвитку. Збереження батьківських прав за особою, відсутньою у житті дитини, створить почуття невизначеності у житті дитини. Такий стан невизначеності не сприятиме нормальному психічному та емоційному розвитку дитини.

Щодо стягнення аліментів суд зазначає настуне.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

При цьому, максимальна сума аліментів не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів на одну дитину відповідного віку.

За наведеного суд вважає, що аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідачки буде достатнім для забезпечення дитини.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , фактично як ВПО мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ), третя особа: Служба у справах дітей Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області (, місце знаходження: смт. Слобожанське Чугуївського району Харківської області, вул. Миру, 7) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав стосовно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 18.01.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 до Державного бюджету України судовий збір в розмірі по 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн. 60 к. за дві позовні твимоги, а всього 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн 20 коп, які перерахувати на рахунок отримувача 6001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

В частині стягування аліментів рішення підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути нею подана протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач та треті особи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 05.12.2023.

Суддя: