Дата документу 30.11.2023Справа № 554/8792/23
Провадження № 2-о/554/500/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Материнко М.О.

за участю секретаря судового засідання Луценко Д.В.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Кривенко Наталія Валентинівна про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . Реєстрацію факту смерті здійснено у Шевченківському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що складено відповідний актовий запис № 828 та видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 від 06.06.2018.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 25.09.2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті.

Заявник та її представник адвокат Титаренко Ю.Д. в судовому засіданні вимоги підтримали на умовах, викладених в заяві, просили їх задовольнити.

Свідки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_1 , дійсно з 2014 року по дату смерті його матері постійно фактично проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник заінтересованої особи приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Кривенко Наталії Валентинівна у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомляла.

Заслухавши пояснення заявника, його представника, свідків, дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Судом встановлено, що 25.07.2023 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Кривенко Наталії Валентинівни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 .

25.07.2023 року нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з пропуском терміну, встановленого законом для прийняття спадщини, так як на дату смерті спадкодавець була одна зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадщина, що відкрилася після смерті спадкодавця складається із квартири АДРЕСА_4 , що належала їй на праві особистої власності на жилий будинок, що підтверджується свідоцтвом №1531 від 05.12.1991. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 23.05.2016 у справі №554/3098/16-ц встановлено факт належності ОСОБА_3 свідоцтва № 1531 від 05.12.1991 року про право особистої власності на жилий будинок.

ОСОБА_1 перебував з ОСОБА_3 в родинних відносинах як син та мати. Родинний зв`язок підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 13.01.1977 року. ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , але на момент смерті матері спільно фактично проживав зі своєю матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

З 2014 року ОСОБА_3 не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала постійного стороннього догляду, допомоги та піклування, у зв`язку з наявністю в неї інвалідності І групи, підгрупи Б, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія 10ААА №197833 від 26.09.2014 року та Індивідуальною програмою реабілітації інваліда №1081 від 29.09.2014 року.

Батько заявника ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 24.07.2014 року.

Так як інших родичів, які могли б здійснювати догляд за матір`ю заявника ОСОБА_3 не було, у ОСОБА_1 була необхідність постійно фактично проживати разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник допомагав матері фізично та матеріально, брав на себе виконання робіт, пов`язаних із веденням домашнього господарства, купував продукти, ліки та речі тощо.

Після смерті матері ОСОБА_1 організував поховання її тіла та оплатив ритуальні послуги за власні кошти, що підтверджується квитанцією №083491 від 06.06.2018 року.

Також з тексту заповіту ОСОБА_3 від 10.06.2016 року та доручення ОСОБА_3 від 20.03.2014 року, складеного при свідках, вбачається факт наявності в спадкодавця вад зору, у зв`язку з чим вона не могла власноручно ставити свій підпис на вказаних документах.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні», залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.

Перша група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від міри втрати здоров`я особи з інвалідністю та обсягів потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або диспансерному нагляді. До підгрупи Б першої групи інвалідності належать особи з високою мірою втрати здоров`я, значною залежністю від інших осіб у забезпеченні життєво важливих соціально-побутових функцій і які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджується також довідкою, виданою Житлово-будівельним кооперативом «Будівельник-2» від 23.08.2023 року за вих. №16, з якої вбачається, що заявник ОСОБА_1 постійно фактично проживав разом із матір`ю ОСОБА_3 з 2014 року по 06.06.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.07.2023 року №105/02-14 згiдно інформаційних довідок зi Спадкового реєстру (спадковi справи та виданi на їх пiдставi свiдоцтва про право на спадщину) вiд 25.07.2023 року за №73319064 було виявлено, що спадкова справа до майна померлої не відкривалася.

Померла до дня її смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 одна.

Відповідно до заповіту від 10.06.2016 року ОСОБА_3 усе своє майно заповідала своєму синові ОСОБА_1 .

На момент звернення ОСОБА_1 стосовно видачi свiдоцтва про право на спадщину, а саме 25 липня 2023 року, строк, встановлений ст.1270 Цивiльного кодексу України, для прийнятrя спадщини пiсля померлої матері ОСОБА_3 , пропущений, отже, відсутній будь який спір про право.

Враховуючи вищевикладене, встановлення факту проживання заявника з матір`ю на день відкриття спадщини жодним чином не може вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно зі ч.1ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Установлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення потрібне заявникові для конкретної мети.

Отже, оскільки мати заявника померла, інші способи встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини окрім як в судовому порядку відсутні, встановлення даного факту необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 .

За приписами ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268, 293-294, 315 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Кривенко Наталія Валентинівна про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ) разом зі спадкодавцем - матір?ю ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня врученняйому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 .

Заінтересована особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Кривенко Наталія Валентинівна, адреса: 36021, м. Полтава, вул. Оксанченка Олександра,34.

Повний текст рішення виготовлено 05.12.2023 року.

Суддя М.О. Материнко