Справа № 309/4563/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 червня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Мацунича М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання, апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» на заочне рішення Хустського районного суду від 16 листопада 2022 року (у складі судді Кеміня В.Д.) за позовом публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ АТ «Укргазбанк» (надалі Банк) звернувся до суду з позовом у листопаді 2021 р.

Просив стягнути достроково з відповідача на свою користь заборгованість за договором № 2020/ОВР/284-000274 від 28.02.2020 р. у розмірі 25508,35 грн. із яких: - 12909,31 грн. поточна заборгованість по кредиту, 7043,57 грн. прострочена заборгованість по кредиту, 474,70 грн. поточна заборгованість по процентах, 5080,77 грн. прострочена заборгованість по процентах і 2270 грн. у відшкодування судового збору.

На обґрунтування позовних вимог указав, що відповідач приєднався до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками шляхом підписання 28 лютого 2020 р. заяви-договору № 2020/І_С/284-00595 за обраним продуктом «ЕКО-кредитка» з програмою кредитування «Пакет «ЕКО-кредитка». Відповідно до п.2.1 Розділу 2 «Загальні положення», ця заява разом з Правилами відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками Публічним акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», Тарифним планом, умовами банківських Продуктів-Пакетів, які розміщені на сайті банку є Договором комплексного банківського обслуговування. 28.02.2020 на підставі вказаної заяви між сторонами укладено кредитний договір № 2020/ОВР/284-000274 за програмою кредитування «Пакет «ЕКО-кредитка» без забезпечення, з видачею відповідачу міжнародної платіжної картки. Згідно договору, кредит надається без встановлення початкової суми ліміту дозволеного овердрафту у розмірі 300000 грн. з орієнтованою сумою кредиту у розмірі 10000 грн. строком на 12 місяців - з 28.02.2020 року по 27.02.2021 року, з наступними умовами: відсоткова ставка-42.0% річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість-48%, помісячна плата по кредиту - 7.00% мінімум 50 грн. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він повністю проінформований про умови кредитування банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Договір, укладений з відповідачем є договором приєднання, порядок укладення якого передбачений ст. 634 ЦК України. Однак, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення коштів та сплати процентів за користування коштами, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 04.10.2021 р. становить 25508,35 грн.

Заочним рішенням Хустського районного суду від 16 листопада 2022 р. позов Банку задоволено частково. задовольнити частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором №2020/ОВР/284-000274 від 28.02.2020 р. у виді простроченої та поточної заборгованості за кредитом у розмірі 19952,88 грн. і 1775,60 грн. у відшкодування судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Банк просить скасувати це рішення у частині відмови в задоволенні позовних вимог і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов Банку в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за договором № 2020/ОВР/284-000274 від 28.02.2020 р. у розмірі 5555,47 грн., із яких: - 474,70 грн. поточна заборгованість по процентах і 5080,77 грн. прострочена заборгованість по процентах. Також стягнути 494,41 грн. судового збору за подачу позову та 741,62 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-підписавши договір відповідач підтвердив досягнення усіх істотних умов Договору за обраною ним програмою кредитування у редакції, яка діяла на день підписання заяви;

-між сторонами в справі виникли правовідносини, які регулюють ч.1 ст.634 ЦК України;

-відповідач підписавши 28 лютого 2020 р. заяву-договір № 2020/І_С/284-000595, фактично дав згоду на обслуговування його банківського рахунку на умовах діючих на той час Правил та Тарифів, які були доступні на офіційному сайті Банку та з якими він ознайомився шляхом їх перегляду.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відтак, розгляд цієї справи здійснюється у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із того, що оскільки з виписки з рахунку ОСОБА_2 , вбачається, що останній користувався коштами (кредитними), то Банк має право на стягнення у примусовому порядку з нього фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто заборгованість за тілом кредиту. Оскільки відповідачем фактично не заперечується наданий Банком розрахунок заборгованості, в тому числі й щодо його складових, то суд бере до уваги такий розрахунок та виходить з того, що фактично отриманою сумою кредиту (яка не погашена) є визначена розрахунком заборгованість за поточну та прострочену заборгованість по кредиту у розмірі 19952 грн. 88 коп. і саме така сума підлягає стягненню з відповідача.

При цьому встановив, що 28 лютого 2020 р. між позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, укладено кредитний договір №2020/І_С/284-000595, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого ліміту овердрафту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування таким кредитом, шляхом підписання Заяви-Договору №2020/ОВР/284-000274 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк».

У Заяві-Договорі зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця Заява-Договір разом з Правилами, Тарифним планом, умовами банківських Продуктів/Пакетів (що розміщені на сайті банку), є договором комплексного банківського обслуговування.

До кредитного договору Банк додав копії не підписаних відповідачем Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк» та Тарифного плану «Пакет «ЕКО-кредитка».

Як убачається із виписки по картковим рахункам за період з 28 лютого 2020 р. по 21 липня 2021 р. відповідач отримав обумовлені укладеним між сторонами кредитним договором кредитні кошти в повному обсязі шляхом встановлення ліміту овердрафту та користувався ними протягом зазначеного періоду.

Згідно з наданого Банком розрахунку станом на 21 липня 2021 р. за ОСОБА_1 рахується заборгованість у розмірі становить 25508,35 грн., включаючи 12909,31 грн. заборгованості по кредиту (поточної); 7043,57 грн. - заборгованості по кредиту(прострочена); 474,70 грн. - заборгованості по процентах поточної, та 5080,77 грн. - простроченої заборгованості по відсотках.

Так, 28.02.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № 2020/І_С/284-00595, у якій відображено його волевиявлення на отримання банківських послуг за обраним продуктом «ЕКО-кредитка». У підписаній відповідачем Анкеті-заяві позичальника від 28.02.2020 р., чітко не визначені така істотна умова кредитного договору як процентна ставка, так само як і відсутні умови договору про сплату комісій, інших платежів за певні послуги, чи встановлення відповідальності у вигляді підвищених відсотків (ст. 625 ЦК України), неустойки (пені, штрафів), комісій тощо.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, в тому числі їх розмір і порядок нарахування відсотків та підвищених відсотків ст. 625 ЦК України), крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 25.02.2020, посилався на зазначені вище Правила та Тарифи.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила та Тарифи отримав відповідач та ознайомився і погодився з ними перед підписанням кредитного договору, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем банківських послуг взагалі містили умови на підставі яких банком здійснено відповідні нарахування.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Закон України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року, визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1 Закон України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Стаття 9 Закон України «Про споживче кредитування», у редакції на час підписання сторонами паспорту споживчого кредиту, визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга стаття 9 Закону України «Про споживче кредитування»).

Частиною третьою статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначено інформацію, що надається кредитодавцем споживачу, також і в разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку (пункт 12).

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Банк обґрунтував свої позовні вимоги письмовими доказами: заявою-договором № 2020/І_С/284-000595 (Договір карткового рахунку) від 28 лютого 2020 року, випискою по рахунку, розрахунком заборгованості.

Заява-договір № 2020/І_С/284-000595 (Договір карткового рахунку) від 28 лютого 2020 року підписана ОСОБА_1 проте у ній чітко не визначені така істотна умова кредитного договору як процентна ставка, так само як і відсутні умови договору про сплату комісій, інших платежів за певні послуги, чи встановлення відповідальності у вигляді підвищених відсотків (ст. 625 ЦК України), неустойки (пені, штрафів), комісій тощо.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, в тому числі їх розмір і порядок нарахування відсотків та підвищених відсотків ст. 625 ЦК України), крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Правила та Тарифи, які відповідачем не підписані і матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила та Тарифи отримав відповідач і ознайомився і погодився з ними перед підписанням кредитного договору, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем банківських послуг взагалі містили умови на підставі яких банком здійснено відповідні нарахування.

Щодо наявного у заяві від 28 лютого 2020 р. такого розділу як «4. Паспорт споживчого кредиту», то він не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20).

Крім цього, суд першої інстанції правильно відмітив, що інформація відображена у розділі «4. Паспорт споживчого кредиту» не може розцінюватися як умови кредитного договору додатково свідчить і умова заяви від 28.02.2020 р. про те, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності Клієнта з урахуванням, зокрема, наданої інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо, та обґрунтовано не брав до уваги інформацію зазначену у паспорті споживчого кредиту.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон і вирішив спір відповідно до вимог чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не можуть бути взяті до уваги.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» залишити без задоволення.

2.Заочне рішення Хустського районного суду від 16 листопада 2022 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 05 червня 2023 р.

Судді: