Справа № 336/3826/23
Пр. 2-н/336/837/2023
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

11 травня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Вайнраух Л.А. розглянула заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за поставлений природний газ з ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИЛА:

Представник заявника за довіреністю Заєзжай А.Ю. 28.04.2023 звернувся до суду із зазначеною заявою, за змістом якої просить видати судовий наказ відносно ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання природного газу до житлового будинку АДРЕСА_1 , за період з 01.10.2021 по 30.04.2022 у сумі 2 614,29 гривні, та судового збору у сумі 268,40 гривень.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суддею встановлено підстави для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу.

На виконання ч.5 ст.165 ЦПК України 02.05.2023 до суду на запит надійшов витяг з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо адреси реєстрації місця проживання боржника, за даними якого інформацію не знайдено.

Згідно з ч.9 ст.165 ЦПК України, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Окрім того, за приписами п.1 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

За змістом роз`яснень, наведених у п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014: відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)). Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду. Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Згідно з п.37 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою правління Національного Банку України від 29.07.2022 №163 платіжна інструкція на примусове списання (стягнення), оформлена стягувачем в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: 1) дату складання і номер; 2) найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; 3) найменування надавача платіжних послуг платника; 4) суму цифрами та словами; 5) призначення платежу; 6) підпис(и) стягувача/кваліфікований(і) електронний(і) підпис(и) стягувача; 7) печатку стягувача/кваліфіковану електронну печатку стягувача; 8) найменування стягувача; 9) код стягувача та номер його рахунку (заповнюється стягувачем у разі стягнення за виконавчими документами); 10) найменування отримувача, код отримувача та номер його рахунку [заповнюється стягувачем у разі стягнення на підставі рішення суду, що набрало законної сили, або рішення керівника органу стягнення (його заступника або уповноваженої особи) відповідно до Податкового кодексу України]; 11) найменування банку стягувача/отримувача.

Так, під час перевірки зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України за заявою ТОВ «Запоріжгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за поставлений природний газ з ОСОБА_1 , встановлено, що в автоматизованій системі документообігу суду «Д3» у графі «Вартісні показники» ОСК цивільної справи неможливо створити автопоєднання з підтвердженням казначейства щодо сплати судового збору за подання цієї заяви із платіжною інструкцією №2324 від 24.04.2023 у сумі 268,40 гривень. Тобто, вказаний судовий збір не зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України.

Крім того, платіжне доручення № 2324 від 24.04.2023 на суму 268,40 гривень, яке подано до суду у паперовій формі не містить обов`язкових реквізитів, а саме підпису стягувача, печатки стягувача.

Ч.1 ст.3 Закону України "Про судовий збір" визначено перелік об`єктів справляння судового збору, в залежності від різновиду якого й різниться й ставка судового збору.

Разом з цим, у призначенні платежу до платіжної інструкції зазначено про сплату судового збору за позовом ТОВ "Запоріжгаз Збут", а не за звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, без зазначення прізвища боржника.

Згідно п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з ч.2 ст.165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи наявність декількох підстав, передбачених ст.165 ЦПК України, а саме, ту обставину, що відсутня інформація про зареєстроване місце проживання боржника та заявником не додано документу, що підтверджує сплату судового збору за звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за поставлений природний газ, у видачі судового наказу необхідно відмовити.

Керуючись ст. 160-167, 258-261, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за поставлений природний газ з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику право звернення до суду з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня її вручення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Копію ухвали суду надіслати заявнику.

Ухвала суду складена та підписана 11.05.2023

Суддя Л. А. Вайнраух