Справа № 595/1404/23
Провадження № 2/595/297/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2023

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Присташ П.Р.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та третьої особи Органу опіки та піклування Бучацької міської ради про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та третьої особи Органу опіки та піклування Бучацької міської ради про визначення місця проживання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що з 2012 року по 2023 рік сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у них народилася дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час шлюб між сторонами розірваний. Після розірвання шлюбу позивач переїхав проживати до своїх батьків. Дитина, також, виявила бажання проживати разом із ним, проте на даний час сторони не дійшли згоди щодо місця проживання доньки. Вважає, що в інтересах дитини буде проживати саме з батьком, а не з її матір`ю, оскільки дитина не бажає проживати з мамою, тікає він неї до батька, баби та діда, які проживають в одному будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 24 липня 2023 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

11 вересня 2023 року на адресу Бучацького районного суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого адвокат, зокрема, просить суд поновити строк для подання відзиву на позовну заяву. Клопотання мотивує тим, що ознайомився з матеріалами даної цивільної справи в Бучацькому районному суді 11 вересня 2023 року, у зв`язку з наведеним, просить поновити строк для подання відзиву на позовну заяву у даній цивільній справі.

Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Ухвалою від 24.07.2023 суд установив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Суд роз`яснив, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки

експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

27.07.2023 відповідачка отримала копію ухвали суду від 14.07.2023 та матеріали позовної заяви з додатками, отже відзив на позовну заяву вона мала право подати до 11.08.2023.

У встановлений судом строк відповідачка не подала відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Разом із тим, відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить, зокрема, поновити строк на його подання, посилаючи на те, що він ознайомився з матеріалами даної цивільної справи в Бучацькому районному суді 11 вересня 2023 року.

Вказану представником відповідача причину пропуску для подання відзиву на позовну заяву суд визнає неповажною, тому не поновлює строк стороні відповідача на подання відзиву на позовну заяву та не приймає відзив на позовну заяву.

05 жовтня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та третьої особи органу опіки та піклування Бучацької міської ради про визначення місця проживання дитини.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали, з підстав наведених у ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, вказав, що позивач призваний за мобілізацією в лави ЗСУ. Військова частина, де проходить службу позивач знаходиться поза межами населеного пункту, де проживає малолітня дитина - ОСОБА_5 . У час відсутності позивача малолітня дитина проживає за адресою АДРЕСА_1 з батьками Позивача - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Крім того, позивачем у своїй позовній заяві та доданих до неї документах не наведено очевидних фактів протиправної поведінки з боку матері щодо дитини. Таким чином, у контексті першочергового врахування інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, враховуючи, що на даний момент позивач не проживає разом з дитиною у зв`язку з проходженням служби в лавах ЗСУ, а дитина проживає з його батьками, відсутність даних очевидної протиправної поведінки відповідачки щодо дитини, вважає, що визначення місця проживання дитини із батьком, який проходить службу в лавах ЗСУ та фактично відсутній за місцем проживання не буде відповідати інтересам дитини. За таких обставин вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Бучацької міської ради у судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування Бучацької міської ради від 15 вересня 2023 року, затверджений рішенням виконавчого комітету № 256, щодо недоцільності визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 разом із батьком. Вказала, що позивачем не надавалися жодні документи які б дали можливість службі у справах дітей встановити можливість проживання дитини з батьком, та не встановлено жодного факту неналежного виховання матір`ю дитини.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що дитина не хоче проживати разом із матір`ю, оскільки боїться її. З 1 червня 2023 дитина проживає разом із ними, а відповідач з липня не цікавиться донькою. Позивач, який є її сином, служить у ЗСУ та на вихідні приїжджає додому.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного висновку.

14 лютого 2012 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в Зубрецькій сільській раді.

У даному шлюбі сторони мають одну малолітню дитину: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24 квітня 2023 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням № 595/443/23 від 24.04.2023.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування Бучацької міської ради, затвердженого рішенням № 256 від 15 вересня 2023 року, вбачається, що орган опіки та піклування Бучацької міської ради вважає, що недоцільно визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , 2013 року народження, разом із батьком ОСОБА_1 .

Судом опитано малолітню ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні зазначила, що хоче проживати з татом.

Судом беруться такі пояснення до уваги, проте при винесенні рішення по справі суд враховує і інші обставини справи.

25 жовтня 2023 року судом винесено ухвалу суду, якою залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та третьої особи Органу опіки та піклування Бучацької міської ради про визначення місця проживання дитини - спеціаліста в області практичної психології. Доручено спеціалісту провести опитування дитини у відсутності обох батьків і надати відповідь на поставлена питання.

Відповідно до психологічного висновку спеціаліста за результатами проведення опитування малолітньої особи складеного 14 листопада 2023 року вбачається, що на момент опитування ОСОБА_5 означує місце проживання з бабусею та дідусем, а не з татом. Також, особою, яка про неї зараз піклується є бабуся. Прив`язаність, близькість дитини і з батьком, і з матір`ю на даний час є порушеною, оскільки у дитини відсутній стабільний стосунок і з татом, і з мамою. ОСОБА_5 може формулювати думку з питань, які її стосуються. Розлучення батьків, їх конфлікти є потенційно травмівною ситуацією для дитини, оскільки така ситуація руйнує/порушує почуття безпеки та довіри.

Також, із даного висновку вбачається, що образ мами є поганим, як того хто все забороняє, а образ батька позитивний, як того хто все дозволяє. Загалом психологом зроблено висновок, що у розповіді дитини про матір мають стереотипний, завчений характер.

Суд, бере до уваги твердження представника відповідача та представника третьої особи Органу опіки та піклування Бучацької міської ради, що позивачем не надано доказів протиправної поведінки з боку матері щодо дитини.

Таким чином, обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини з батьком буде більш сприятливим для дитини, не встановлено.

Також, судом враховується та обставина, що позивач на даний час проходить службу в лавах ЗСУ, що не заперечується сторонами. Станом на час розгляду справи в Україні введено воєнний стан, позивач несе службу у іншому населеному пункті, суд вважає, що визначення місця проживання дитини з батьком, в даному конкретному випадку не буде в найкращих інтересах дитини, що підтверджується показами свідка ОСОБА_7 (баби), а також висновком спеціаліста психолога, згідно якого дитина вважає, що на даний час проживає з дідом та бабою.

За таких обставин, ураховуючи інтереси малолітньої дитини, права та інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання, а також, дотримуючись балансу між її інтересами, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в інтересах дитини, відсутність виняткових обставин, які б вказували на неможливість проживання дитини разом матір`ю, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Батько дитини, який має однакові права з матір`ю дитини відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати.

Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає, то судові витрати не підлягають до стягнення з відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 1 ст. 3, ст. 9, ст.ст. 18,27 Конвенції про права дитини, ч.ч.2 і 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України, ст.ст. 77-83, 89, 95, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та третьої особи Органу опіки та піклування Бучацької міської ради про визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 06 грудня 2023 року.

Суддя: Р. О. Содомора