Справа №: 398/4617/21
провадження №: 2/398/325/23
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
судді - Нероди Л.М.
секретаря Міщенко С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 15.02.2021 року, із відповідачки на користь Державної іпотечної установи було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 159/П/РП2006 від 13.11.2006 року в сумі 110 055,21 грн. Постановою Кропивницького апеляційного суду, рішення Олександрійського міськрайонного суду від 15.02.2021 року, залишено без змін. Позивач вказує, що відповідач зазначене рішення суду не виконала. З огляду на не виконання відповідачем рішення суду, позивачем нарахована, у відповідності до ст. 625 ЦК України, три відсотки річних, що за період із 01.09.2018 р. по 31.08.2021 р. становить суму в розмірі 33 027,24 грн., які підлягають стягненню за вимогами закону із відповідачки, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧІВ

Відповідачка, належно повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, відзив на позов, інші клопотання та заперечення до розгляду справи не подала.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.03.2023 року відкрито спрощене провадження у справі.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Як вбачається із описової частини рішення міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.02.2021 року, 13.11.2006 року між ВАТ КБ «НАДРА» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 159/П/РП/2006-840, за умовами якого Банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 41600,00 доларів США за ставкою 10,0 % відсотків річних, строком на 120 місяців, позичальник вносить черговий мінімальний платіж щомісячно до 10 числа поточного місяця.

26.06.2014 року між ПАТ КБ «НАДРА» та ОСОБА_1 укладений додатковий договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору №159/П/РП/2006-840 від 13.11.2006 року, за умовами якого встановлена стандартна процентна ставка в розмірі 14,2% річних, у разі невиконання та/або неналежного виконання позичальником умов кредитного договору Банк має право для розрахунку плати за користування кредитними коштами в розмірі: стандартна процентна ставка + 4% річних, повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів у розмірі, строки та з періодичністю, визначених графіком платежів, в якому встановлено, що платежі здійснюються 10 числа кожного місяця, строк користування кредитними коштами становить до 11.11.2018 року включно.

18.05.2020 року між Державною іпотечною установою та ПАТ «КБ «Надра» укладена мирова угода, відповідно до якої ПАТ КБ «Надра» передає Державній іпотечній установі майнові права за кредитними договорами, що виступають предметом застави, зокрема, майнові права за договором №159/П/РП/2006-840. 02.06.2020 року зазначена мирова угода затверджена Господарським судом м. Києва.

21.05.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та Державною іпотечною установою укладений договір відступлення прав вимоги, зокрема, право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 , та договором поруки, укладеним з ОСОБА_2

16.10.2020 року позивач направив відповідачам за адресами, зазначеними в договорах, вимоги про повернення суми кредиту в розмірі 645401,08 грн., яка виникла станом на 22.09.2020 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідачкою умови кредиту не виконувались у зв`язку з чим, Державна іпотечна установа звернулась в суд про стягнення заборгованісті за кредитним договором № 159/П/РП2006 від 13.11.2006 року

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 15.02.2021 року, із відповідачки на користь Державної іпотечної установи було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 159/П/РП2006 від 13.11.2006 року в сумі 110 055,21 грн.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 05.08.2021 року, рішення Олександрійського міськрайонного суду від 15.02.2021 року, залишено без змін.

Позивач вказує, що відповідач рішення суду належним чином не виконала та заборгованість перед позивачем вже тривалий час не погашає, та доказів зворотному з боку відповідачки суду надано не було.

Згідно із розрахунком заборгованості, який було надано стороною позивача, сума трьох відсотків річних перед Державною іпотечною установою за час прострочення, та за період невиконання рішення суду, за період із 01.09.2018 р. по 31.08.2021 р. становить суму в розмірі 33 027,24 грн.

ОЦІНКА СУДУ

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 15.02.2021 року, із ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 159/П/РП2006 від 13.11.2006 року в сумі 110 055,21 грн., у зв`язку із невиконанням умов за кредитним договором № 159/П/РП2006 від 13.11.2006 року.

Постановою Кропивницького апеляційного суду, рішення Олександрійського міськрайонного суду від 15.02.2021 року, залишено без змін.

Згідно із розрахунком заборгованості, який було надано стороною позивача, сума трьох відсотків річних перед Державною іпотечною установою за час прострочення, та за період невиконання рішення суду, за період із 01.09.2018 р. по 31.08.2021 р. становить суму в розмірі 33 027,24 грн.

Відповідачка має невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили, та докази на спростування доводів позивача в цій частині відповідачем суду надано не було.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, стороною позивача доведено достатніми доказами підстави, з якими закон пов`язує можливість стягнення із відповідачки на користь позивача 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України, та доводи позову стороною відповідача спростовані не були, а відтак суд вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню.

НОРМИ ПРАВА

Згідно з ч. 1 ст.4, ч. 1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, а відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на не договірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних правовідносин, але й з інших підстав.

У пункті 45 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц зроблено висновок, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Позивачем складено та надано суду розрахунок трьох відсотків річних за період із 01.09.2018 р. по 31.08.2021 р., що складає суму в розмірі 33 027,24 грн., який стороною відповідача спростовано не було, як і не було надано доказів належного виконання рішення суду.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 750/5104/17 Велика Палата Верховного Суду вирішила відступити від висновків, викладених Верховним Судом України у Постанові від 20.01.2016 в справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися вимогистатті 625 ЦК України та у Постанові від 02.03.2016 в справі № 6-2491цс15, який полягав у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин, а тому суд приходить до висновку, що на спірні правовідносини поширюються вимоги статті 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на зазначене, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Положення статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Така правова позиція викладена і у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18, провадження № 686/21962/15-ц та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

За змістом цієї норми закону нарахування на суму боргу трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу.

Зазначене також відповідає правовому висновку, наведеному у Постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946цс15, Постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 459/3560/15-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 753/23612/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 461/479/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 761/43507/16-ц.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у Постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом якого грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і з факту завдання шкоди особі.

З огляду на те, що відповідачка порушила грошове зобов`язання з виплати коштів, а тому у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення 3% річних, відповідно до положень ст. 625 ЦК України.

Суд при вирішенні даного спору звертає увагу на те, що на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, а тому його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України.

Відповідачка має невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили, та докази на спростування доводів позивача в цій частині відповідачем суду надано не було.

Зазначений правовий висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року № 6-1946цс15, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Саме такі висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у Постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, стороною позивача доведено достатніми доказами підстави, з якими закон пов`язує можливість стягнення із відповідачки на користь позивача 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України, та доводи позову стороною відповідача спростовані не були, а відтак суд вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно ст. 133, 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 2270,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, ст. 141, ст. ст. 264, 265, 280 - 282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 . Реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Державної іпотечної установи заборгованість за кредитним договором у сумі 33 027,24 грн. (тридцять три тисячі двадцять сім гривень 24 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 . Реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати на суму 2270,00грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок)

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 10.10.2023 року.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Державна іпотечна установа, місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки,34, .

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА