Справа № 211/509/18
Провадження № 6/211/93/23
У Х В А Л А

іменем України

05 грудня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.,

за участі секретаря судового засідання Бірж Д.В.,

у відсутність сторін,

розглянувши в м. Кривий Ріг заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Довгинцівський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною заявою та просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 86 від 19 січня 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Грек А.В. про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 суми у розмірі 1 022 829,13 грн. заборгованості за договором доручення від 10 лютого 2016 року, укладеним між ним та ОСОБА_2 , посилаючись на відсутність обов`язку з його виконання. В обґрунтування заяви заявником зазначено, що 10 лютого 2016 року сторонами укладено договір доручення НАТ 677365, посвідчений у м. Києві приватним нотаріусом Грек А.В. та зареєстрований у реєстрі за № 72. 19 січня 2018 року приватним нотаріусом Грек А.В. вчинено виконавчий напис № 86 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 суми у розмірі 1 022 829,13 грн. заборгованість за договором доручення від 10.02.2016. 26 січня 2018 року державним виконавцем Довгинцівського ВДВС відкрито виконавче провадження № 55636920 з примусового виконання указаного виконавчого листа, однак він звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору доручення, а ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом про стягнення з нього заборгованості. Крім того, він звернувся до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу з позовом про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Печерського районного суду м. Києва його позов залишено без розгляду, а позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто суму заборгованості розмірі 121 800,00 грн., інфляційні втрати у сумі 36 832,17 грн., суму 3% річних 9 009,86 грн. та пеню 5 000,00 грн. Тобто суд остаточно врегулював спірні правовідносини щодо дійсності договору доручення НАТ 677365 від 10.02.2016 та остаточної суми заборгованості за вказаним договором. 11.04.2023 указане рішення суду було ним повністю виконано шляхом сплати коштів на рахунки приватного виконавця. 29.06.2023 згідно ухвали Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу його позов у справі № 211/509/18 залишено без розгляду, так як підстави його подання перестали існувати. Вважає, що саме на підставі договору доручення НАТ № 677365 від 10.02.2016 приватним нотаріусом Грек А.В. і було вчинено виконавчий напис № 86 від 19 січня 2018 року, який необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, так як питання стягнення заборгованості вже врегульовано рішенням суду, тому на підставі частини 2 статті 432 ЦПК України просить вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 13 жовтня 2023 року прийнято заяву до розгляду.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Представник заявника ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про розгляд заяви за відсутності заявника та його представника, на вимогах наполягає. Заперечення заінтересованої особи ОСОБА_2 просить не враховувати при ухваленні рішення у справі, оскільки вони направлені на необґрунтований аналіз дії представника заявника. А не на доведення позиції у справі.

До суду надійшли письмові заперечення заінтересованої особи ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_5 , в обґрунтування яких зазначено, що вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягають виконанню, підлягають розгляду в порядку позовного провадження, а сам виконавчий напис може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню лише у формі судового рішення. У справі № 211/509/18 розгляд справи закінчено шляхом повернення позовної заяви, а отже на цій стадії розгляду справи суд може розглядати питання визнання таким, що не підлягає виконанню лише виконавчий документ, який видано саме Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу. Оскільки виконавчий напис учинено приватним нотаріусом, він не може розглядатися судом у порядку ч. 2 ст. 432 ЦПК України. У зв`яжу з цим вважають, що звернення з відповідною заявою містить ознаки зловживання своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи і має наслідком лише необґрунтоване збільшення витрат позивача на надання правової допомоги, тому просить залишити заяву без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Так, заявник ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку частини 2 статті 432 ЦПК України про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 86 від 19 січня 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Грек А.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми заборгованості за договором доручення від 10 лютого 2016 року, укладеним між ним та ОСОБА_2 , у розмірі 1 022 829,13 грн., посилаючись на винесення Печерським районним судом м. Києва від 03 лютого 2023 року рішення у справі № 211/129/18-ц про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором доручення від 10 лютого 2016 року у сумі 121 800,00 грн.

Згідно частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22.

Аналізуючи зміст викладеного суд вважає, що в порядку частини 2 статті 432 ЦПК України можуть розглядатися лише вимоги про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, що видані судом.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від14 серпня 2019 року у справі № 519/77/18 (провадження № 61-10311св19),на яку посилалось АТ «Альфа-Банк» в касаційній скарзі, зроблено у тому числі висновок, що «спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача».

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 201/9570/18 (провадження № 61-7299св21).

Тому звернення заявника із вказаною вимогою в порядку частини 2 статті 432 ЦПК України суд вважає помилковим, оскільки заявнику слід звернутися до суду з позовними вимогами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Більш того, із вказаних вимог ОСОБА_1 , письмових заперечень заінтересованої особи (стягувача) ОСОБА_2 , убачається спір про право, оскільки виконавчий напис нотаріуса є одним із способів позасудового захисту прав та інтересів кредиторів, що обумовлено, з одного боку, позасудовою процедурою його отримання, та, з іншого боку, забезпеченням його виконання у примусовому порядку на рівні із судовим рішенням.

Тому беручи до уваги вищевикладені доводи, встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог.

Керуючись ст. 432 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи,якому ухвала суду не була вручена удень її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С. В. Ткаченко