Справа № 454/1311/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

за участю секретаря Калиш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи: Органу опіки та піклування Сокальської міської ради Львівської області про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над дитиною,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів та просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати з ОСОБА_2 в його користь аліменти на малолітнього сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу) , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача судові витрати.

Свої вимоги мотивує наступним.

На даний час сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.07.2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 .

У відповідача є ще двоє неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач та спільний малолітній син зареєстровані в квартирі позивача на АДРЕСА_1 . Також, у даній квартирі проживає відповідачка з дітьми.

Позивач створив належні умови для проживання дітей.

Зазначає, що відповідач вживає алкогольні напої, вона неодноразово залишала свого сина у безпорадному стані.

Відповідачка, не цікавиться життям, здоров`ям розвитком та вихованням сина, не надає матеріальної допомоги на його утримання.

Наказом відділу "Служби у справах дітей" Сокальської міської ради від 07.09.2022р. №29 взято на облік, як дитину, що перебуває у складних життєвих обставинах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з проживанням дитини у сім`ї, де мати ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків.

У зв`язку з тим, що відповідачка свідомо не виконує своїх материнські обов`язків та з метою захисту інтересів дитини позивач змушений звернутися до суду з даною позовною заявою.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. В обгрунтування позовних вимог навів обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечила про позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Сокальської міської ради надав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Вирішення даної справи покладає на розсуд суду.

Заслухавши учасників та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його мамою є ОСОБА_2 , а батьком ОСОБА_1 .

Також, судом встановлено, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та проживає разом з позивачем в АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою від 05.01.2023р.

З досліджених в судовому засіданні витягу з медичної карти стаціонарного хворого №1359 встановлено, що ОСОБА_2 з 13.02.2023р. по 17.02.2023р. перебувала на лікуванні у КНП "Сокальська РЛ" Сокальської міської ради з діагнозом розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром відміни.

Згідно наказу відділу "Служба у справах дітей" Сокальської міської ради №29 від 07.09.2022р. взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в зв`язку з проживанням дитини в сім`ї де мати ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків.

Також, з наданих позивачем актів обстеження умов проживання вбачається, що під час відвідин квартири АДРЕСА_2 комісією встановлено, що умови проживання добрі, в квартирі сучасний ремонт, чисто, тепло. Створені належні умови для проживання дитини. Діти забезпечені спальними місцями, одягом, продуктами харчування. На час відвідин ОСОБА_2 перебувала в стані алкогольного сп`яніння, іншого разу від ОСОБА_2 було чути запах алкоголю та 28.02.2023р., 13.03.2023р., зі слів ОСОБА_7 його дружина ОСОБА_2 пішла з дому напередодні у ввечері та на час відвідин не повернулася . Також, з ОСОБА_2 проведено профілактичну бесіду щодо належного виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчанняі розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лишет оді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У частині першій статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику ЄСПЛ як джерело права.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

Також, під час вирішення питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватись і брати участь в її вихованні.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17.

Судом встановлено, що відповідач проживає разом з дитиною, малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та двома неповнолітніми дітьми від попереднього шлюбу, що й не заперечується самим позивачем. Відповідач і надалі має намір проживати та піклуватись про малолітнього сина.

Також, судом встановлено, що і сам позивач ОСОБА_1 іноді зловживає алкогольними напоями та влаштовує конфлікти з ОСОБА_2 , в результаті чого на останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП та проведено профілактичну бесіду, що стверджується повідомленням відділення поліції №2 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області від 13.02.2023 року.

Твердження позивача про те, що відповідач не піклується про їх спільного сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні та оцінюється судом критично.

Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Згідно висновку органу опіки та піклування Сокальської міської ради Львівської області , затвердженого рішенням виконавчого комітету Сокальської міської ради №96 від 01.05.2023р. визнано за недоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За вказаних обставин, враховуючи те, що позивачем не доведено свідомого нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, а також враховуючи те, що мати дитини проживає разом з маленьким сином та двома іншими неповнолітніми дітьми, діти забезпечені усім необхідним, для дітей створені усі необхідні умови для проживання та розвитку, проти позбавлення батьківських прав відповідачка заперечує, суд дійшов до висновку про відсутність достовірних та достатніх даних, що свідчили б про підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав, а тому у задоволені позову про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 200 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи: Органу опіки та піклування Сокальської міської ради Львівської області про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над дитиною - відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення воно може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04.12.2023 року.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Сокальської міської ради, , місцезнаходження: м.Сокаль, вул.Шептицького, 44 Червоноградського району Львівської області.

Головуючий: М. Я. Адамович