Справа № 158/2081/22
Провадження № 2/0158/25/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2023 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Сіліч Ю.Л.,

за участю секретаря судового засідання - Оніщук Н.Є.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Цуманської селищної ради Луцького району Волинської області, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Цуманської селищної ради Ківерцівського району Волинської області, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що за час перебування у шлюбі із ОСОБА_2 у них народилося двоє дітей: дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.08.2020 року шлюб між ними було розірвано.

Зазначає, що після розірвання шлюбу ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням та матеріальним забезпеченням дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, підготовкою до навчання та самостійного життя.

Окрім того, вказує, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.02.2020 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 14.01.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_2 ухилається від сплати аліментів, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 25.08.2022 року становила 26143,98 грн.

Посилаючись на вищевикладене, просить суд стягнути із ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання малолітніх дітей: сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 26143,98 грн; позбавити останнього батьківських прав відносно його малолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.09.2022 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче провадження.

27.10.2022 року представником відповідача ОСОБА_3 до суду подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що з моменту присудження аліментів до 18.02.2022 року ОСОБА_2 своєчасно сплачував аліменти з отриманої заробітної плати. В подальшому, у зв`язку з введенням воєнного стану в України його матеріальне становище погіршилось, однак відповідач всіма можливими способами намагався утримувати дітей. Крім того, на утриманні ОСОБА_2 перебуває матір, яка є особою пенсійного віку, отримує пенсію у розмірі 2000 грн. та малолітня сестра. Відтак, враховуючи майновий стан відповідача, відсутність його вини у виникненні заборгованості з аліментів, інфляційні процеси та збільшення рівня безробіття, вважає, що існують усі правові підстави для зменшення розміру аліментів до 2600 грн.

Щодо заявленої ОСОБА_4 позовної вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказує, що позивачем не наведено виключних обставин, які б слугували підставою для позбавлення його довірителя батьківських прав, тому у задоволені позову в цій частині просить відмовити.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.12.2022 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримали. ОСОБА_4 суду пояснила, що відповідач ОСОБА_2 повністю усунувся від виховання дітей, не цікавиться їх життям, здоров`ям. За останні три роки не відвідував дітей, не вітав їх з днем народження. Будь-якої допомоги на утримання дітей не надавав і не надає. Перебуваючи у шлюбі, останній зловживав алкогольними напоями, неодноразово погрожував їй фізичною розправою, здійснював психологічний тиск, у зв`язку з чим змушена була переїхати жити з дітьми до своїх батьків. Не заперечила, що після подання позову до суду відповідач частково сплатив аліменти, але їх сума є незначною. Підтвердила, що з моменту присудження аліментів до лютого 2022 року, вона отримувала аліменти, які відраховувались із заробітної плати ОСОБА_2 . Вказала, що останній з 2019 року тричі відвідував дітей. Просила суд врахувати, що на даний час вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 , який гарно відноситься до дітей, вони називають його батьком; останній виявив намір їх усиновити.

Представник позивача ОСОБА_4 - адвокат Мисковець І.А. в судовому засіданні заперечив обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Вказав, що саме ОСОБА_4 дбає про психологічне, фізичне, духовне життя дітей. Натомість, відповідач свідомо усунувся від покладених на нього батьківських обов`язків, що підтверджується письмовими доказами, які долучені до матеріалів справи. Висловив думку про те, що ОСОБА_2 байдужа доля дітей.

Посилаючись на вищевикладене, просили позов задовольнити в повному об`ємі.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кушнірук А.М. в судовому засіданні позов в частині позбавлення батьківських прав заперечив. Вказав, що його довіритель брав участь у вихованні дітей і бажає надалі таку участь в ролі батька. Ствердив, що пояснення позивача не підтверджені будь-якими доказами. Зазначив, що відповідач неодноразово звертався до органу опіки та піклування із заявами про визначення порядку виховання дітей, проте орган опіки та піклування на це не відреагував. Позивачем не надано доказів, які б слугували підставою для позбавлення його довірителя батьківських прав відносно його малолітніх дітей. Також вважає, що висновок органу опіки та піклування Цуманської селищної ради про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітніх дітей є необґрунтованим, складений без з`ясування усіх обставин. Позов в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів -визнав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов в частині позбавлення його батьківських прав не визнав. Суду пояснив, що пояснення ОСОБА_4 в судовому засіданні не відповідають дійсності. Вказав, що має бажання опікуватись своїми дітьми, виховувати їх. Зазначив, що свої батьківські обов`язки не виконував належним чином, оскільки позивач та її теперішній чоловік чинили перешкоди у спілкуванні з дітьми, у зв`язку з чим звертався до поліції та в службу в справах дітей. Після розірвання шлюбу з позивачем неодноразово відвідував дітей, купував фрукти та іграшки. У зв`язку з викладеним, просив у задоволені позову в частині позбавлення батьківських прав відносно малолітніх дітей - відмовити. Позов в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - не заперечив; борг готовий добровільно сплатити, оскільки вказані кошти підуть на утримання дітей.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Цуманської селищної ради Луцького району Волинської області - Овчіннікова Р.Г. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування Цуманської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Щодо задоволення позову не заперечувала.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи.

Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.

Судом встановлено, що за час перебування у шлюбі, який було зареєстровано 02.09.2016 року виконавчим комітетом Гораймівської сільської ради Маневицького району Волинської області за актовим записом № 2, у сторін народилося двоє дітей: син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14, 16).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.08.2020 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 розірвано (а.с.18-19).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 03.06.2021 року, цього ж числа між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , виконавчим комітетом Цуманської селищної ради Ківерцівського району Волинської області за актовим записом № 24 зареєстровано шлюб. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_9 » (а.с.24).

Відповідно до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Зокрема ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у разі ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до роз`яснень Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року в постанові № 3, позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї.

Крім того в рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини ст. 166 Сімейного кодексу. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

З досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема довідки про наявність заборгованості по аліментах № 34815 від 25.08.2022 року; заяви про вчинення кримінального правопорушення від 28.11.2022 року, витягу з ЄРДР № 0000392 від 02.12.2022 року вбачається наявність заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів, присуджених до стягнення рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.02.2020 року (а.с.20, 89, 94, 124).

Згідно акту № 254 обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання ОСОБА_4 від 17.08.2022 року, ОСОБА_4 проживає разом із чоловіком ОСОБА_7 та двома малолітніми дітьми: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Вихованням дітей і матеріальним забезпеченням займається ОСОБА_7 . Батько дітей ОСОБА_2 ніяким чином не бере участі у вихованні дітей, не відвідував дітей з травня 2021 року (а.с.21).

Відповідно до характеристики діяльності педагога організатора і вихователя ГПД КЗЗСО «Лаврівський ліцей» Луцького району Волинської області ОСОБА_4 працює вихователем ГПД у Лаврівському ліцеї з 2016 року і педагогом організатором з 2018 року, де характеризується виключно позитивно (а.с.22).

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Цуманської селищної ради № 9 від 12.01.2023 року, ОСОБА_2 за період з 27.01.2021 року по даний час не звертався в селищну раду зі скаргами щодо перешкоджання побачення своїх малолітніх дітей (а.с.125).

Згідно довідки № 04 від 06.01.2023 року, виданої Великомидським старостинським округом № 1 Костопільської міської територіальної громади, ОСОБА_4 разом зі своїми дітьми: сином - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочкою - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично проживали за адресою: АДРЕСА_2 в період з 12.12.2019 року по 03.06.2021 року. Батько дітей - ОСОБА_2 на заходах, що проводились в с. Осова, які відвідували діти ОСОБА_4 , присутнім не був. Зі скаргами до старостинського округу не звертався (а.с.126).

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що позивач ОСОБА_4 є його дочкою. На прохання останньої, в кінці 2019 року, він з дружиною забрали дочку та дітей до свого місця проживання, оскільки їй самостійно важко було доглядати та утримувати їх, а ОСОБА_2 самоусунувся від виховання останніх. Ствердив, що відповідач матеріально не утримував дружину та дітей. Вказав, що з 2019 року (з часу перебування дітей за місцем проживання ОСОБА_10 ) ОСОБА_2 тричі приїжджав до них.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що є теперішнім чоловіком ОСОБА_4 . Вказав, що дуже любить дітей, вважає їх рідними, займається вихованням та утриманням останніх. Має намір їх усиновити. ОСОБА_2 бачить вперше.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_4 переїхала до ОСОБА_7 влітку 2021 року. ОСОБА_2 раніше ніколи не бачила.

Аналізуючи вище подані докази, суд зазначає, що такі не є достатніми, переконливими та не можуть бути підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітніх дітей.

Натомість, суд з долучених до матеріалів справи доказів, а саме повідомлення Луцького РУП ГУНП у Волинській області 3/4068/50/04-21 від 25.06.2021 року, повідомлення служби у справах дітей Цуманської селищної ради № 136/10-11 від 12.12.2022 року, письмових пояснень ОСОБА_2 від 24.09.2022 року, акту 93 від 21.09.2022 року служби у справах дітей, сім`ї та соціального захисту населення Боратинської сільської ради Цуманської селищної ради, заяви ОСОБА_2 про надання висновку щодо виховання дитини від 25.01.2023 року, повідомлення Цуманської селищної ради № 261/01-30 від 13.02.2023 року (а.с.56, 91, 105, 106, 131, 149) встановив, що відповідач не відмовляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а навпаки, бажає спілкуватися та бачитися з дітьми, не втратив інтересу до участі у вихованні дітей та має намір на відновлення відносин з ними. На думку суду, така поведінка відповідача дає підстави вважати, що останній не нехтує інтересами дітей та не бажає розривати зв`язки з ними.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 частково погашена заборгованість по аліментах в сумі 7500 (сім тисяч п`ятсот) грн. (а.с.117, 122, 130, 148).

В силу ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Вирішуючи даний спір, суд не погоджується з висновком органу опіки і піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки висновок органу опіки і піклування Цуманської селищної ради щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав не містить достатнього обґрунтування підтвердженого доказами щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав та мотивів такого рішення.

Таким чином, враховуючи вище викладене, надаючи правову оцінку доказам у співвідношенні із діючим законодавством, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, з урахуванням обставин справи, піклуючись при цьому про інтереси дітей, для виховання яких необхідна участь обох батьків, суд дійшов висновку про відсутність виняткової ситуації, яка б викликала необхідність позбавити відповідача батьківських прав, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_4 про стягнення із ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання малолітніх дітей: сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 26143,98 грн, суд зазначає наступне.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Позивачем проведено розрахунок пені за несвоєчасну плату аліментів за період з 12.06.2020 року по 25.08.2022 року, загальний розмір якої складає 26143,98 грн.(а.с.29).

В силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки, відповідач в судовому засіданні визнав розмір заборгованості пені за несвоєчасну плату аліментів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів у розмірі 26143,98 грн.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при звернені до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі ст. ст. 150, 155, 164, 165 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3 «Конвенції про права дитини», керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Цуманської селищної ради Луцького району Волинської області, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та позбавлення батьківських прав -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_4 , адреса реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Представник позивача - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Цуманської селищної ради Луцького району Волинської області, адреса: вул. Грушевського, 2, смт. Цумань, Луцького району Волинської області, код ЄДРПОУ - 04333885.

Повний текст рішення складений 05.06.2023 року.

Суддя Ківерцівського районного суду Ю.Л. Сіліч