Справа № 760/799/21
Провадження № 2/752/1439/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2023 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Крекотень О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Генезис фінансової свободи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

присутні:

позивач: не з`явився

відповідач: ОСОБА_1

представник відповідача: Зайцев І.Ю. - адвокат (дов. №04-0006041 від 28.11.2022р.)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Генезис фінансової свободи» звернулось до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 та просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором №500/2-306 від 28.09.2007р. в сумі 533 602,53 грн., з яких загальна сума основного боргу 184 731,76 грн., пеня за несвоєчасну сплату заборгованості 298 716,24 грн., 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитним договором 16 625,85 грн., інфляційні витрати в розмірі 33 528,68 грн., а також судові витрати.

В обгрунтування позову зазначено, що між відповідачем та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» був укладений Кредитний договір №500/2-306 від 28.09.2007р. 10.02.2020р. позивач набув усіх прав та обов`язків кредитора за цим Кредитним договором. Відповідно до умов Кредитного договору кінцевим терміном повернення заборгованості визначено 03.03.2025р. Відповідач своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів не виконує, в результаті чого виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24.02.2021р. справу за позовом ТОВ «Генезис фінансової свободи» передано за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 03.08.2021р. відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Генезис фінансової свободи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, постановлено розглядати її в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, за яким просить відмовити в

задоволенні позовних вимог повністю та застосувати сплив позовної давності. Відповідач зазначає, що останній платіж по кредиту був здійснений нею саме в листопаді 2014р. Заборгованість по тілу кредиту на 15.12.2014р. складала 89 498,00 грн. Враховуючи положення п. 4.4. Кредитного договору, строк виконання відповідачем зобов`язання за цим Кредитним договором змінився - до 15.12.2014р., а, отже, право вимоги виникло з 16.12.2014р., а останнім днем пред`явлення вимоги є 16.12.2017р.

Позивачем подано відповідь на відзив, за яким він просить відмовити в застосуванні строку позовної давності та задовольнити позовні вимоги про стягнення заборгованості в повному обсязі. На думку позивача, перебіг строку позовної давності починається з дати звернення ТОВ «Генезис фінансової свободи» до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , що вважається одночасно датою вимоги про дострокове погашення боргу.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач просить застосувати строк позовної давності, відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач вказує про те, що вимоги позивача про стягнення з неї заборгованості поза межами позовної давності задовольнятися не можуть і сплив цього строку є підставою для відмови в позові.

Ухвалою суду від 29.03.2023р. закрито підготовче провадження в даній справі, справу призначено до розгляду по суті.

У судове засідання позивач не з`явився, в позовній заяві вказував про розгляд позову за відсутності його представника.

Відповідач та представник відповідача заперечували проти задоволення позову, просили застосувати до заявлених вимог строк позовної давності.

Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості в їх сукупності, заслухавши сторону відповідача, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Як вбачається, 28.09.2007р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», як кредитором, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений Договір кредиту №500/2-306, за умовами якого кредитор надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 151 504,00 грн. зі сплатою 14 процентів річних. Погашення основної суми кредиту здійснюється щомісячно включно до 10 числа згідно з графіком, зазначеним у п. 1.1. Договору кредиту, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 03.03.2025р.

За п. 1.2. Договору кредиту кредит надається позичальнику на наступні цілі: придбання нерухомого майна - трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Згідно з пунктами 2.2. та 2.3. Договору кредиту моментом (днем) надання кредиту вважається день видачі позичальнику готівкових грошей у сумі кредиту. Моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора: суми кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій, визначених цим Договором, якщо інше не випливає з умов цього Договору.

Пунктом 2.4. Договору кредиту передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті Кредиту в останній робочий день місяця без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця, проценти нараховуються з розрахунку факт/360.

Матеріали справи свідчать, що право вимоги до відповідача за Договором кредиту передавалось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» за Договором №2 відступлення права вимоги від 26.12.2016р., а потім згідно Договору факторингу від 10.02.2020р. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Генезис фінансової свободи».

Позивачем ТОВ «Генезис фінансової свободи» заявлено до стягнення з відповідача на свою користь заборгованості за Договором кредиту в розмірі 184 731,76 грн. (89 436,00 грн. за тілом кредиту + 95 295,76 грн. за відсотками), пені за несвоєчасну сплату заборгованості в розмірі 298 716,24 грн., 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитним договором 16 625,85 грн., інфляційні витрати 33 528,68 грн.

Відповідач у відзиві зазначає про наявність у неї заборгованості по тілу кредиту станом на 15.12.2014р. у розмірі 89 498,00 грн. та просить застосувати до вимог строк позовної давності.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно зі ст. 10561 процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку,

строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідач отримала у кредит грошові кошти згідно Договору кредиту, даний факт не заперечувався нею.

Разом з тим своє зобов`язання щодо повернення кредиту, сплату відсотків не виконувала належним чином. Останній платіж сплачений за квитанцією №FJB082 від 03.11.2014р. на суму 2 289,19 грн.

Згідно з підпунктом 3.3.8. п. 3.3. Договору кредиту сторонами було визначено, що позичальник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1. цього Договору.

Відповідно до п. 4.4. Договору кредиту в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених 3.3.2. - 3.3.8., 3.3.13. - 3.3.14. та 3.3.15. цього Договору, порушення позичальником умов договорів, визначених п. 1.3. цього Договору протягом більше, ніж п`ять днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Таким чином, виходячи з положень пунктів 1.1., 4.4. Договору кредиту, а також враховуючи, що останній платіж сплачений відповідачем у листопаді 2014р., суд приходить до висновку про те, що строк користування кредитом сплив 16.12.2014р. і відповідач мала сплатити всі передбачені платежі за Договором кредиту в повному обсязі (основну суму кредиту, проценти за фактичний час використання кредиту, нараховані штрафні санкції (штраф, пеню)) протягом одного робочого дня 16.12.2014р.

У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач виконав зобов`язання за Договором кредиту, відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем за Договором кредиту, в тому числі за тілом кредиту, процентами, пенею, нараховантими 3% річних, інфляційними витратами, а, отже, є підстави для задоволення позову.

Разом з тим, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності до розглянутих вище вимог.

Слід вімітити, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто перш ніж застосувати позовну давність суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №369/6892/15-ц; від 31 жовтня 2018 року у справі №367/6105/16-ц; від 7 листопада 2018 року у справі №575/476/16-ц; від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 ; від 28 листопада 2018 року у справі №504/2864/13-ц; від 5 грудня 2018 року у справах №522/2202/15-ц ; №522/2201/15-ц та №522/2110/15-ц; від 7 серпня 2019 року у справі №2004/1979/12; від 18 грудня 2019 року у справі №522/1029/18 ; від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц.

У відповідності до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, як встановлено вище, відповідач мала погасити в повному обсязі платежі за Договором кредиту 16.12.2014р., а, отже, строк позовної давності почав свій перебіг 17.12.2014р. і останнім днем такого строку є 17.12.2017р.

З позовом позивач звернувся до суду засобами поштового зв`язку 12.01.2021р., тобто з пропуском строку позовної давності.

Частинами 3, 4, 5 ст. 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесенням ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення суми боргу за Договором кредиту після спливу строку позовної давності, не навів жодних поважних причин пропуску такого строку, а відповідач заявив про застосування позовної давності, слід відмовити в задоволенні позовних вимог до відповідача через сплив позовної давності.

Судовий збір у відповідності до ст. 141 ЦПК України залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 247, 258, 259, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Генезис фінансової свободи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

2 Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Генезис фінансової свободи» (03056, м. Київ, пров. Ковальський, 19, оф. 115, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення суду складено та підписано 05.06.2023р.

Суддя І.О. Ольшевська