Справа № 308/5653/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

за участю:

секретаря судового засідання Бокотей А.М.,

представника позивача Митровки Я.В.,

представника відповідача-1 Борсенка О.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні питання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАКАРПАТМ`ЯСОПРОМСЕРВІС», публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» про визнання недійсним договору

в с т а н о в и в:

до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від представника ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) надійшла позовна заява до товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАКАРПАТМ`ЯСОПРОМСЕРВІС» , місцезнаходження: Закарпатська обл., м.Ужгород, вул.Грушевського, буд.2 (далі відповідач-1), публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» , місцезнаходження: м.Київ, вул.Щорса, буд.36-Б (далі відповідач-2), у якій позивач просить суд:

-визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 05.02.2020 ( у реєстрі №301), укладений між відповідачем-2 та відповідачем-1 щодо відчуження нерухомого майна: будівлі загальною площею 14193,5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 (інвентарний номер 308046).

Ухвалою від 11.04.2023 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

До суду від представника відповідача-2 надійшло клопотання про залучення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі ФГВФО) третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-2.

Клопотання обґрунтоване тим, що відповідач-2 являється фінансовою установою, а саме банком та перебуває у процедурі ліквідації. При цьому ФГВФО в силу положень статті 29 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є його кредитором, а тому рішення суду в цій справі з огляду на ризик втрати ФГВФО активів стосується його прав та обов`язків. У свою чергу, вказані обставини є достатньою підставою для залучення ФГВФО третьою особою у справі, що розглядається судом.

У підготовчому засіданні представник позивача та представник відповідача-1 клопотання про залучення третьої особи підтримали, просили суд залучити ФГВФО третьою особою на стороні відповідача.

У підготовче засідання відповідач-2 явку уповноваженого представника не забезпечив належним, чином повідомлений про час, дату і місце його проведення.

Заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно дослідивши клопотання представника відповідача-2, суд доходить до висновку про необхідність залучення третьої особи з ініціативи суду, зважаючи на таке.

Згідно з частиною 1 статті 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Відповідно до частини 3 статті 53 ЦПК якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Таким чином, положення цитованої норми передбачають те, що залучення третіх осіб до участі у розгляді справи можливе за заявою учасників справи, за заявою інших осіб, які ініціювали питання про залучення їх до участі в розгляді в якості третіх осіб, а також за волевиявленням суду.

Крім того, аналіз наведених положень свідчить про те, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, мають перебувати з однією із сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судового рішення у справі зазнають певних змін. Підставою участі у справі такої третьої особи є її заінтересованість у результатах вирішення спору. Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулювання відносин між Фондом, банками, Національним банком України, визначення повноважень та функцій Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI (далі Закон №4452-VI).

Частиною 1 статті 3 вказаного Закону передбачено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до статі 4 Закону №4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведення неплатоспроможних банків з ринку та здійснення ліквідації банків.

На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: 1)веде реєстр учасників Фонду; 2)акумулює кошти, отримані з джерел, визначених статтею 19 цього Закону, здійснює контроль за повнотою і своєчасністю перерахування зборів кожним учасником Фонду; 3)інвестує кошти Фонду в державні цінні папери України та облігації міжнародних фінансових організацій, що розміщуються на території України; 3-1)здійснює емісію корпоративних облігацій у порядку та за напрямами залучення коштів, визначеними цим Законом, і видачу векселів у випадках, передбачених законом про Державний бюджет України на відповідний рік; 4)здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом; 5)здійснює регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; 6)бере участь в інспекційних перевірках проблемних банків за пропозицією Національного банку України; 7)застосовує до банків та їх керівників відповідно фінансові санкції і накладає адміністративні штрафи; 8)здійснює заходи щодо: підготовки до запровадження процедури виведення банку з ринку, у тому числі організаційні заходи щодо проведення відкритого конкурсу та визначення найменш витратного способу виведення банку з ринку; проведення процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку, у тому числі шляхом виконання плану врегулювання, здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банку; 9)здійснює перевірки банків відповідно до цього Закону; 10)надає фінансову підтримку банку відповідно до цього Закону; 11)здійснює аналіз фінансового стану банків з метою виявлення ризиків у їхній діяльності та прогнозування потенційних витрат Фонду на виведення неплатоспроможних банків з ринку та відшкодування коштів вкладникам; 12-1)звертається з відповідними запитами до клієнтів, вкладників та інших кредиторів банку в порядку, встановленому Фондом; 13)здійснює заходи щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників, підвищення рівня фінансової грамотності населення відповідно до цього Закону; 14)вивчає та аналізує тенденції розвитку ринку ресурсів, залучених від вкладників учасниками Фонду.

Фонд здійснює інші функції в межах своїх повноважень, визначених цим Законом, іншими актами законодавства.

Законом України №4452-VІ визначено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Суд встановив, що відповідач-2 перебуває в стані ліквідації, тоді як ФГВФО є установою, що виконує спеціальні функції в сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, а тому рішення у цій справі може вплинути на права та обов`язки вищезазначеної особи.

Одночасно суд звертає увагу на таке.

Відповідно до частини 3 статті 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

За правилами статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу (частина 2 статі 60 ЦПК України).

Згідно з частиною 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:1)справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;2)справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;3)справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);4)справи про розірвання шлюбу;5)справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У справі, що розглядається судом, позивач заявив вимоги про визнання договору недійсними, тобто вимоги немайнового характеру, що, як наслідок, унеможливлює визначення ціни позову, а тому справа не належить до категорії малозначних на підставі пункту 1 частини 6 статті 19 ЦПК України та не визнана судом малозначною відповідно до пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України.

Понад це, справа що розглядається на не належить до категорій, персоніфікованих 3-5 частини 6 статті 19 ЦПК України, тобто ця справа не є малозначною в розумінні процесуального закону.

Із урахуванням викладеного суд вказує на те, що ОСОБА_2 не долучено доказів того, що вона діє від імені відповідача-2 в порядку самопредставництва юридичної особи чи як представник-адвокат.

Таким чином, суд, беручи до уваги предмет спору та зміст заявлених позовних вимог, доходить до висновку про доцільність залучення ФГВФО третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, з власної ініціативи.

Керуючись статтями 53, 258-260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

залучити до участі у розгляді справи Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (, місцезнаходження: 04053, м.Київ, вул.Січових Стрільців, буд.17) третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК».

Позивачу не пізніше двох днів з дня проголошення ухвали про залучення третьої особи у справі направити третій особі копії позовної заяви з додатками, а докази такого направлення надати суду до судового засідання.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Третя особа у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали має право подати до суду пояснення щодо позову та/або відзиву в порядку, передбаченому статтею 181 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу суду можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду, ухвалене за результатами розгляду справи.

Суддя В.Й. Данко