Справа № 214/2750/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

за участю представника позивача - Хайло Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, суд -

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2020 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від Департаменту патрульної поліції надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції кошти в загальному розмірі 92 737,72 грн.

25 травня 2022 року від представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшло клопотання, в якому останній просить провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

В обґрунтування клопотання наводить наступне. Аналіз матеріалів справи свідчить, що спір між сторонами виник з приводу проходження відповідачем служби, під час якої?, завдано матеріальну шкоду державі в особі ДПП НП Украйни шляхом пошкодження транспортного засобу. У постановах Великої? Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі № 825/73 0/16 (провадження № 11-934апп18) та від 13 лютого 2019 року в справі № 636/93/14-ц (провадження № 14-524цс18) зазначено, що підстави і порядок притягнення до матеріальної? відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначено положенням № 243/95-ВР. За шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України. Дія цього положення поширюється також на осіб рядового та начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України. Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово- навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей? або надлишкові виплати (пункти 1, 2 Положення № 243/95-ВР). Відповідно до статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції?. Згідно з ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про Національну поліцію» служба в поліції? є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Статтею 60 Закон України «Про Національну поліцію» визначено, що проходження служби в поліції? регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Зазначеними нормами права прямо передбачено, що служба у ДПП є публічною службою. Враховуючи наведене, цей? спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий?, що пов`язаний? з питаннями реалізації? правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної? служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної? служби, зокрема, и? питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній? посаді, що призвели до завдання шкоди/ збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної? служби. Отже у справі, що переглядається, спірні правовідносини виникли з приводу відшкодування збитків, завданих відповідачем державі під час проходження публічної? служби, є публічно-правовими, тому спір підлягає розгляду в порядку, передбаченому КАС України. Пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Аналогічна позиція викладена під час розгляду провадження № 22-ц/803/8255/21 справа № 213/1002/21 у Дніпровському апеляційному суді.

Представник позивача подав до суду заперечення на клопотання, в обґрунтування якого зазначає наступне. Оскільки завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання та справедливого, неупередженого шляхом повноважень делегованих своєчасного розгляду адміністративних справ (ч.1 ст.2 КАС України). Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п.п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. За правилами п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч.1 ст.4 КАС України). Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тобто спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні, і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є виконання ним владних управлінських функцій, які він повинен здійснювати саме у тих правовідносинах, у яких виник спір. До юрисдикції адміністративного суду належить спір, що виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта (інших суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень. Разом з тим, якщо суб`єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказаних владних управлінських функцій щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції і відповідно не повинен вирішуватись адміністративним судом. Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 16 ЦК України). За правилами п.1 ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Пунктом 8 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. З матеріалів позовної заяви слідує, що Департаментом патрульної поліції заявлено позовні вимоги виключно про стягнення матеріальної шкоди. Відповідно до частини 5 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Зважаючи на викладене, цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватися судами за правилами ЦПК України. Також просить, суд прийняти до уваги під час розгляду вищезазначеної апеляційної скарги постанову Верховного суду від 18.11.2020 по справі № 760/15085/18.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти закриття провадження по справі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дана справа підлягає закриттю. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до положень ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно п. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Як передбачено ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка гарантує право на повноважний суд, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ст.4 ч.1, п.17 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Як передбачено ст.21 ч.5 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір; інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

В своєму позові позивач просить стягнути з відповідача на свою користь кошти в загальному розмірі у сумі 92 737,72 грн. З матеріалів справи вбачається, що 16 червня 2019 року о 9 год. 15 хв., водій, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Toyota Prius, н/з НОМЕР_1 (номер на синьому фоні), по автодорозі по вул. Церковна в м. Кривому Розі, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, проявив неуважність до дорожньої обстановки, відволікся від керування, в результаті чого скоїв наїзд на припаркований понад правим краєм проїзної частини автомобіль марки Skoda Octavia А7 н.з НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 , внаслідок чого службовий автомобіль марки Toyota Prius, н/з НОМЕР_1 (номер на синьому фоні) належний Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, зазнав механічних ушкоджень, чим завдано матеріальних збитків, а відтак Департаменту патрульної поліції завдано матеріальної шкоди.

Згідно наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 580 о/с від 19.06.2018 старшого лейтенанта поліції Дубіченко О.Ю. призначено на посаду інспектора в Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управлінні патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.

Отже даний спір стосується проходження позивачем публічної? служби, дотримання ним посадових обов`язків водія, зокрема Правил дорожнього руху, його відповідальності за дії на цій посаді, що призвели до завдання шкоди.

У межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному судочинстві в силу вимог статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Суд вважає, що положення ст. 21 ч.5 КАС України застосовуються в тому випадку, якщо вимоги про відшкодування шкоди завдані суб`єктом владних повноважень особам, які не здійснюють публічно-владних управлінських функцій та не є такими, що проходять публічну службу. Тому заперечення позивача, що даний спір відповідно до цієї норми підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд вважає необґрунтованими і не бере до уваги.

Таким чином, даний спір відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Отже, відповідно до ст.255 ЦПК України, провадження по справі належить закрити.

При цьому, суд роз`яснює позивачу, що розгляд заявлених ним вимог має здійснюватися в порядку адміністративного судочинства шляхом подання ними відповідної позовної заяви згідно з вимогами КАС України.

Керуючись ст.ст.255, 258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження по цивільній справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення; учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 8 травня 2023 року.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов