Справа № 308/7389/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 травня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Собослоя Г.Г., Готри Т.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2021 року, ухвалене головуючим суддею Деметрадзе Т.Р., за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою

встановив:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою .

В обґрунтування позову зазначав, що 23.04.2020 близько 10 години 50 хвилин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Мазда 3», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці П.Карпатського, 2а, в с. Минай Ужгородського району, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, та допустив зіткнення із стоячим попереду транспортним засобом «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_2 , який в свою чергу поїхав вперед та допустив зіткнення з іншим транспортним засобом.

Вказує, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_1 , що встановлено постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.06.2020.

Зазначає, що цивільна відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП застрахована не була, та згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу від 02.07.2020, вартість майнової шкоди становить 210 524,16 грн.

Враховуючи вищенаведене ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1 210 524,16 завданих збитків.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 210 524,16 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2 105,24 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Вказує, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що детальний опис та перелік пошкоджень належного позивачу автомобіля марки OPEL VECTRA, державний номерний знак НОМЕР_3 міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, складених на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 366085 від 23.04.2020 (задній бампер, фари, передній бампер, фари, капот, решітка). Разом з тим, доданий до позовної заяви звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу № 01-02/07/20, що складений 02.07.2020 ОСОБА_3 містить вже інший перелік пошкоджень транспортного засобу.

З метою добровільного відшкодування завданої відповідачем шкоди, позивач придбав обумовлені домовленістю між ними запчастини, зокрема: фару (задній ліхтар) у кількості 2 шт. - загальною вартістю 3 484,00 грн, фару (передній ліхтар) у кількості 2 шт. - загальною вартістю 5 808,00 грн, капот у кількості 1 шт. - загальною вартістю 2 112,00 грн, підсилювач бамперу задній у кількості 1 шт. - загальною вартістю 1 378,00 грн, кришка багажника з склом у кількості 1 шт. - загальною вартістю 2 790,00 грн, бампер задній 1 шт - загальною вартістю 2 138,00 грн, бампер задній 1 шт - загальною вартістю 7 000,00 грн. Загальна вартість запчастин, які були передані відповідачем позивачу для ремонту автомобіля становить 22 598,00 грн.

Відповідні запчастини були придбані відповідачем у ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 , що підтверджується квитанціями серія ББАЦ № 051098 від 18.06.2020, ББАЦ № 051099 від 18.06.2020, ББАЕ № 365311 від 12.06.2020. Будь-яких інших претензій з приводу не повного відшкодування завданої шкоди від позивача не надходило.

Вважає, що наявність звіту про оцінку вартості матеріального збитку автоматично не свідчить про понесення власником такого транспортного засобу витрат на ремонт такого транспортного засобу. Крім того, відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу № 01-02/07/20, що складений 02.07.2020 року ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу становить 138 820,12 грн.

Отже, суд повинен був врахувати положення 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та визначити розмір збитку саме з врахуванням зносу транспортного засобу, оскільки, саме позивачем сформована така вимога, яка є предметом даного позову.

Також вказує, що судом першої інстанції його не було повідомлено його належним чином про дату та час судового засідання, що стало підставою для неподання вказаних доказів до суду першої інстанції.

ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Ковач І.В., подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Вказує, що безпідставним є посилання на те, що зазначені в звіті пошкодженні деталі відрізняються від вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки, такі у протокол були внесені тільки візуально помічені пошкодження.

Також зазначає, що домовленостей між позивачем та відповідачем щодо відшкодування завданих збитків не було, а також доказів на підтвердження передачі запчастин, останній не надав. Звіт про оцінку матеріального збитку відповідач не оскаржував, а отже погодився з таким.

Вважає, що посилання апелянта на те, що вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу становить 138 820,12 грн є необґрунтованим, так як для відновлення пошкодженого автомобіля необхідні нові деталі, а тому ОСОБА_1 не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, відзиву на скаргу, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 23.04.2020 близько 10 години 50 хвилин ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Мазда 3», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці П.Карпатського, 2а, в с. Минай Ужгородського району, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, та допустив зіткнення із стоячим попереду транспортним засобом «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_2 , який в свою чергу поїхав вперед та допустив зіткнення з іншим транспортним засобом.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.06.2020, яка набрала законної сили 30.06.2020, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень (а.с. 8).

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 вбачається, що власником транспортного засобу легкового автомобіля марки «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 (а.с. 7).

З наявного в матеріалах справи звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу №01-02/07/20 від 02.07.2020 року встановлено, що вартість майнової шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , становить 210 524,16 грн (а.с. 9-27).

За змістом ч.1 ст.15 і ч.1, пунктів 8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У статті 1192 ЦК України зазначено, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як зазначено у пункті 21.1. статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Та пунктом 21.4. статті 21 цього Закону України передбачено, що у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, особа несе відповідальність, встановлену законом.

Як встановлено у ОСОБА_1 при вчиненні дорожньо-транспортної пригоди був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За цих обставин ОСОБА_1 несе цивільну відповідальність на загальних підставах, встановлену цивільним законодавством.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої не застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди.

Згідно статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

змістом частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 1188 ЦК України).

Факт заподіяння ОСОБА_2 майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, шляхом пошкодження легкового автомобіля марки «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 стверджується Звітом про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяної ушкодженням транспортного засобу № 01-02/07/20 від 02.07.2020.

Даним звітом визначено ринкову вартість ТЗ до пошкодження у сумі 210524,16 грн, вартість відновлювального ремонту ТЗ у розмірі 341 452,19 грн та вартість матеріального збитку, який становить суму в розмірі 210 524,16 грн.

Як наведено у пункті 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затвердженої наказом МЮ України, Фонду державного майна України 24.11.2003 №142/2/2092, зареєстрованої в МЮ України 24.11.2003 р. за №1074/8395), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

На підставі даного нормативного акту, суб`єктом оціночної діяльності ПП ОСОБА_3 і було здійснено у звіті № 01-02/07/20 від 02.07.2020 визначення внаслідок ДТП вартості матеріального збитку легкового автомобіля марки «Opel Vectra», який становить суму в розмірі 210 524,16 грн.

З урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог та стягнення заявлених матеріальних збитків завданих дорожньо-транспортною пригодою.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначаючи розмір збитку, суд мав врахувати знос транспортного засобу, та у зв`язку із цим майнова шкода відшкодовується потерпілому не у повній вартості складових частин транспортного засобу, а з урахуванням коефіцієнта їх фізичного зносу не узгоджуються з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 910/3867/16, від 01 лютого 2018 року у справі № 910/22886/16, від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15, оскільки коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу та його складових частин ураховується при визначенні матеріального збитку, який відшкодовується страховиком. Натомість при визначенні розміру відшкодування, яке підлягає стягненню з винної особи, ураховується принцип повного відшкодування шкоди потерпілому, зокрема відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (статті 1192, 1194 ЦК України).

Доводи апелянта про те, що його не було повідомлено належним чином про дату та час судового засідання, є безпідставним, оскільки в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого слідує, що ОСОБА_1 22.01.2021 особисто було вручено судову повістку, про що він розписався.

Зважуючи на зазначені в апеляційній скарзі доводи в силу їх диспозитивності з урахуванням меж апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог вирішено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін, тоді як доводи апеляційної інстанції підлягають відхиленню як такі, що не спростовують вище викладених мотивів.

Приймаючи до уваги наведене та керуючись нормами статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2021 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 02 червня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: