Справа № 346/471/23
Провадження № 2/346/622/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,

з участю секретаря Романчук Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до П`ядицької сільської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та зазначив, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 належав на праві власності колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_4 .

Станом на 01 липня 1990 року у даному житловому будинку проживали: голова двору ОСОБА_4 ; її син - позивач ОСОБА_1 ; дочка - відповідач ОСОБА_5 ; онук - відповідач ОСОБА_6 . Однак відповідачі були тільки зареєстровані в будинку, а фактично проживали в російській федерації і не брали участі своєю працею і коштами у веденні господарства колгоспного двору. Вибувши з двору, відповідачі своїх часток в майні колгоспного двору не витребували і не претендують на частку в майні колгоспного двору. Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 його мати ОСОБА_4 померла та після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на вищезгадане будинковолодіння у АДРЕСА_1 .

Спадкодавиця ОСОБА_4 залишила складений нею заповіт, яким все належне їй майно, майнові права та обов`язки, які належали їй на момент складання цього заповіту, а також майнові права та обов`язки, які належатимуть їй в майбутньому, заповіла йому,позивачу ОСОБА_1 .

Вказує, що з метою оформлення спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , позивач ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину не взмозі, в зв`язку з тим, що право власності на нерухоме майно зареєстроване за померлою, і правовстановлювальний документ, який підтверджує право власності на житловий будинок відсутній, а також частку померлої голови колгоспного двору та інших його членів у спільній сумісній власності колгоспного двору не виділено.

Просить визнати за ним, позивачем ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні мотиви та вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Представник відповідача П`ядицької сільської ради в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без їх участі, просив прийняти рішення в даній справі на підставі наявних доказів.

Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечили.

Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права.

Згідно з положеннями ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений його або обмежений у здійсненні.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що за заповітом чи за законом особа має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі котрої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Пунктом 1 ч.2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Частиною шостою статті 263 ЦПК України передбачено, що якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, головою якого була - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, видане виконкомом Коломийської районної ради народних депутатів від 04.05.1988 року на підставі рішення № 89 від 19.04.1988 року, випискою із інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ від 04.11.2021 р. за № 70565 та довідкою П`ядицької сільської ради від 31 травня 2021 року за № 54 (а.с. 6, 7, 15).

Станом на 01 липня 1990 року у даному житловому будинку проживали: голова двору - ОСОБА_4 ; її син - позивач ОСОБА_1 ; дочка - відповідач ОСОБА_9 ; онук - відповідач ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою П`ядицької сільської ради від 31 травня 2021 року за № 54. На час смерті ОСОБА_4 разом з нею у будинку в АДРЕСА_1 , був зареєстрований син - позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_4 в управління спадковим майном вступив її син, позивач, який здійснює догляд за житловим будинком та обробляє земельну ділянку (а.с.7).

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві відповідачі були тільки зареєстровані, а фактично проживали в російській федерації і не брали участі своєю працею і коштами у веденні господарства колгоспного двору, вибувши з двору своїх часток в майні колгоспного двору не витребували і не претендують на частку в майні колгоспного двору, тому матері позивача спадкодавиці ОСОБА_4 та позивачу належало по частці майна колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, про що в книзі реєстрації актів про смерть 23 вересня 2020 року зроблено актовий запис № 106 (а.с. 8).

Спадкодавиця ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчений 11 вересня 2020 року старостою с. Турка П`ядицької сільської ради ОТГ Л.Червінською, яким все своє майно, майнові права та обов`язки, які належали їй на момент складання цього заповіту, а також майнові права та обов`язки, які належатимуть їй в майбутньому, заповіла позивачу ОСОБА_1 (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина за заповітом, до складу котрої входить спірне нерухоме майно.

Спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 прийняв позивач ОСОБА_1 , подавши заяву про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину до державного нотаріуса Першої Коломийської державної нотаріальної контори Мануляк І.В., що підтверджується витягом про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі № 65011590 та копією спадкової справи (а.с. 38-46).

Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, не встановлено.

У відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що вищезгадані члени колгоспного двору визнали даний позов, належні їм частки в майні колгоспного двору не витребували по сьогоднішній день, суд вважає, що останні втратили частку в майні колишнього колгоспного двору за вказаною адресою.

З метою оформлення спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , позивач ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори і з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне будинковолодіння. Однак отримати таке свідоцтво позивач не взмозі, в зв`язку з тим, що право власності на нерухоме майно зареєстроване за спадкодавицею, проте правовстановлювальний документ, який підтверджує право власності на житловий будинок відсутній, а також частку померлої голови колгоспного двору та інших його членів у спільній сумісній власності колгоспного двору не виділено. З таких підстав постановою державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори позивачу рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно (а.с.14).

Згідно Висновку про вартість майна, вартість житлового будинку загальною площею 61.7 м.кв., житловою площею 51.0 м.кв. та господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 становить 124 700 грн (а.с.20).

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі наведеного та ст. ст.346, 392,122,1234,1268 ЦК України, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України за № 20 від 22.12.1995 року „ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " ст..ст. 293-294, 315,319 ЦПК України та ст.ст. 247 ч.2, 268, 273, 354 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами - стодолу літ. «Б», стайню літ. «В», літню кухню літ. «Г», сарай літ. «Ж», вбиральню літ. «Д», криницю «№1», огорожу «№2» за адресою АДРЕСА_1 , вартістю 124 700 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 ;

П`ядицька сільська рада, місце знаходження: 78254, с. П`ядики, вул. Петлюри, 1, Коломийського району, Івано-Франківської області, .

ОСОБА_10 , місце проживання: АДРЕСА_4 , російська федерація;

ОСОБА_3 , місце проживання: : АДРЕСА_5 , російська федерація.

Суддя Беркещук Б. Б.