РІШЕННЯ

іменем України

27 листопада 2023 року м.Снігурівка

справа № 477/2058/23

провадження №2/485/360/23

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Бодрової О.П.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової Д.Ю.,

представника відповідача Сергєєвої К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Снігурівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Роднічок» про розірвання договору оренди землі,

установив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивачів та заперечень відповідача

У серпні 2023 року ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Роднічок» (далі- ПСП «Агрофірма «Роднічок») про розірвання договору оренди землі.

Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником земельної ділянки площею 3,5471 га кадастровий №:17:000:0033. 08.09.2017 між позивачем та ПСП «Агрофірма «Роднічок» було підписано договір оренди землі. Договір укладено строком на 10 років, починаючи з моменту його державної реєстрації. Цього ж дня договір було зареєстровано відповідно до вимог Закону. Відповідно до умов договору орендна плата вноситься орендарем 1 раз на рік: до 31 серпня кожного року. Всупереч положенням договору, станом на 07.08.2023 року відповідач не сплатив орендну плату.

01.08.2023 представником позивача було направлено відповідачу адвокатський запит щодо несплати орендної плати за 2022 рік. Відповідь на запит отримано не було. 22.06.2023 позивач звернувся до ПСП «Агрофірма «Роднічок» із заявою про намір розірвати договір оренди через несплати оренди землі 2022 рік. Порушення відповідачем умов договорів, а саме: несплата орендної плати за 2022 та 2023 роки у встановлений договором строк, на думку позивача, свідчить про систематичність неналежного виконання умов Договору та є підставою для його розірвання. У зв`язку з чим, представник позивача просила суд розірвати договір оренди землі, укладений між позивачем та ПСП «Агрофірма «Роднічок» 08.09.2017, б/н.

У відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнав, просили суд у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що орендна плата відповідно до умов договору вноситься до 31 серпня кожного року. Позивач звернувся до суду до закінчення строку сплати орендної плати за 2023 рік. Систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати немає. Орендар, крім 2022 року, оплатив оренду своєчасно та в повному обсязі. Сплативши орендну плату за 2023 рік орендар зацікавлений в продовженні договору. Крім того, звертає увагу суду на те, що відповідно до п.43 договору, сторона, яка порушила зобов`язання звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це сталося не з її вини. Так, для ПСП «Агрофірма «Роднічок» настали та діють форс-мажорні обставини, про що було повідомлено позивача. У зв`язку із запровадження на території України Указом Президента України № 64 від 24.02.2022 воєнного стану, Торгово-промисловою палатою України (далі - ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія російської федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Наслідком обстрілів є забруднення полів та інших територій вибухонебезпечними предметами та/або руйнування/знищення об`єктів. Наслідком тимчасової окупації є розкрадання, руйнування та знищення будь-якого майна підприємства. ПСП «Агрофірма «Роднічок» є суб`єктом господарювання, основним видом діяльності якого є вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів. Земельна ділянка, яка орендується, знаходиться на території Баштанського району, на території яка до 11.11.2022 була в окупації та де велися активні бойові дії. Після деокупації, землі не придані для використання, у зв`язку із їх забрудненням вибухонебезпечними предметами. З 11.11.2022 ведеться розмінування об`єктів, полів та інших територій. ПСП «Агрофірма «Роднічок» не має вільного безпечного доступу до об`єкта оренди з 24.02.2022 та не користувалися та не користуються ними через небезпеку. Отже, форс-мажорні обставини вплинули на діяльність ПСП «Агрофірма «Роднічок» та його здатність виконувати свої зобов`язання з виплати орендної плати за 2022 рік.

У відповіді на відзив представник позивача зазначає, позивача не було повідомлено про форс-мажорні обставини до подання позову до суду. Орендна плата за 2022 рік не сплачена.

У запереченнях на відповідь відповідач зазначає, що 07.10.2022 Миколаївська обласна рада ухвалила рішення №9 про наявність в Миколаївській області обставин непереборної сили та перелік суб`єктів господарювання, які постраждали внаслідок непереборної сили. За вказаним рішенням, до переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили включено юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, які є сільськогосподарськими товаровиробниками та місцезнаходження яких станом на 31 грудня 2022 року зареєстровано в межах території Миколаївської області. Позивачем не доведено істотного порушення відповідачем умов договору оренди землі.

Позиції учасників справи

Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явилися, представник позивача суду надала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність та у відсутність позивача, позов задовольнити з підстав наведених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позову. Пояснила, що систематичне порушення договору відсутнє. ПСП «Агрофірма «Роднічок» не сплачено орендну плату тільки за 2022 рік. Відповідно до умов договору орендна плата сплачується один раз на рік. Відповідач до початку війни виконував свої зобов`язання без порушень.

Інші процесуальні дії у справі

Снігурівський районний суд Миколаївської області своєю ухвалою від 22 вересня 2023 року позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі, призначив підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Снігурівський районний суд Миколаївської області своєю ухвалою від 09 листопада 2023 року закрив підготовче засідання та призначив справу до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Суд встановив, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер :17:000:0033 на підставі свідоцтва про право на спадщину НМІ 356205 від 05.09.2017 /а.с.8/.

08 вересня 2017 року між ОСОБА_1 та ПСП «Агрофірма «Роднічок» укладено Договір оренди землі, згідно із яким орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку :17:000:0033, площею 3,5471 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, строком на 10 років, починаючи з моменту його державної реєстрації /а.с.8-9/.

Державна реєстрація договору відбулася 08.09.2017 /а.с.10/.

Відповідно до п. 10 Договору оренди землі, орендна плата нараховується за весь термін фактичного володіння орендарем земельною ділянкою. Спосіб виплати орендної плати готівкою, через касу орендаря або, за заявою орендодавця, шляхом перерахування безготівкових коштів через банківську (поштову) установу.

Згідно із п. 12 Договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем 1 раз на рік: до 31 серпня кожного року.

Пунктом 32 Договору оренди землі передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного і в повному обсязі внесення орендної плати.

Відповідно до п. 39 Договору оренди землі, дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимоги однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно із п.40 Договору оренди землі, розірвання договору землі в односторонньому порядку не допускається.

Пунктами 42, 43 Договору оренди землі передбачено, що за невиконання або неналежне виконання Договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього Договору. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

20 травня 2019 року внесені змінити до Договору оренду землі, а саме в п.9.1., відповідно до якого орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі. Починаючи з 2019 року розмір річної орендної плати за землі ділянки приватної власності визначений і погоджується сторонами в розмірі 114543,11 грн з розрахунку 4100 грн за 1 га /а.с.43/.

ПСП «Агрофірма «Роднічок» не сплачено орендну плату, саме за 2022 рік, наведене сторонами у справі не заперечується.

Тобто, фактично з матеріалів справи та письмових заперечень вбачається, що відповідачем один раз не внесено орендну плату.

Представником позивача адвокатом Запорожець Н.Л. направлено адвокатський запит ПСП «Агрофірма «Роднічок» щодо причини несплати коштів ОСОБА_1 за оренду землі за 2022 рік і коли буде оплата /а.с.13/.

Норми права які застосував суд, та мотиви їх застосування

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частинами першою та другою статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

У частинах першій та другій статті 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України зазначено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Таким чином, законодавство передбачає як необхідну умову для розірвання договору оренди землі невиконання умов договору, в тому числі і щодо систематичної несплати орендної плати.

Отже, відповідно до статті 141 ЗК України та статті 32 Закону України «Про оренду землі» підставою розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати.

Такий правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, суд встановив, що дійсно мала місце несплати орендної плата за один рік.

ПСП «Агрофірма «Роднічок» не оспорює факт несплати орендної плати за 2022 рік за Договором оренди землі від 08.09.2017, посилаючись на форс-мажорні обставини та лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24 лютого 2022 року, та зазначає, що обставини, які настали внаслідок російської військової агресії: наслідком обстрілів є забруднення полів та інших територій вибухонебезпечними предметами та/або руйнування/знищення об`єктів; наслідком тимчасової окупації є розкрадання, руйнування та знищення будь-якого майна підприємства. ПСП «Агрофірма «Роднічок» є суб`єктом господарювання, основним видом діяльності якого є вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів. Земельна ділянка, яка орендується, знаходиться на території Баштанського району, на території яка до 11.11.2022 була в окупації та де велися активні бойові дії. Після деокупації, землі не придані для використання, у зв`язку із їх забрудненням вибухонебезпечними предметами. З 11.11.2022 ведеться розмінування об`єктів, полів та інших територій. ПСП «Агрофірма «Роднічок» не має вільного безпечного доступу до об`єкта оренди з 24.02.2022 та не користувалися та не користуються ними через небезпеку.

Згідно з умовами договору оренди землі, укладеного між сторонами, дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимоги однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. За невиконання або неналежне виконання Договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього Договору. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

Згідно зі статтею 141 Закону України від 02 грудня 1997 року № 671/97-ВР «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (частина друга статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом України у постановах: від 11 листопада 2015 року у справі № 6-2159цс15, від 23 березня 2016 року у справі № 6-364цс16, від 11 травня 2016 року, у справі № 6-383цс15, від 25 травня 2016 року у справі № 6-948цс16, в яких були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

Торгово-промислова палата України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

28 лютого 2022 року Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 р. № 671/97-ВР, Статуту ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставин непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Враховуючи викладене, Торгово-промислова палата України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для об`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору (контракту, угоди тощо) обов`язків згідно із законодавчими чи іншими нормативними актами виконання відповідно яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Тобто, Торгово-промислова палата України підтвердила, що обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами, як для суб`єктів господарювання так і для населення.

20 серпня 2023 року Торгово-промислова палата України розмістила на офіційному веб-сайті оголошення, яким повідомила про ухвалене рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). З метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період дії введеного воєнного стану, на сайті ТПП України розміщено 28 лютого 2022 року загальний офіційний лист ТПП України щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що надасть можливість за необхідністю роздрукувати відповідне підтвердження всім, кого це стосується.

Таким чином, суд вважає, що офіційний лист ТПП від 28 лютого 2022 року є належним підтвердженням форс-мажорної обставини, а питання стосовно існування на території України надзвичайних обставин, а саме введення воєнного стану, що неодмінно впливає на спроможність своєчасного ведення розрахунків та обмежує безперешкодне провадження господарської діяльності, є загальновідомим та нормативно врегульованим.

Наявність листа Торгово-промислової палати України від 20 серпня 2023 року щодо спрощення процедури засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), свідчить по те, що наявність Сертифікату ТПП для засвідчення таких обставин не є обов`язковою.

Окрім листа Торгово-промислової палати від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, яким засвідчено наявність форс-мажорних обставин, сукупність інших досліджених судом доказів свідчить про неможливість належного виконання ПСП «Агрофірма «Роднічок» зобов`язань за Договором оренди землі від 08 вересня 2017 року, у зв`язку із обставинами непереборної сили.

В результаті військового вторгнення Російської Федерації на територію України з 24 лютого 2022 року по листопад 2022 року на території Миколаївської області велися активні бойові дії.

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням юридичної особи ПСП «Агрофірма «Роднічок» є Миколаївська область, Вітовський район, село Миколаївське, вул.І.Франка, будинок 13-А. Основним економічним видом діяльності приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Роднічок» є вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів.

Відповідно до рішення Миколаївської обласної ради від 07 жовтня 2022 року №9, обставини, що склалися на території Миколаївської області у зв`язку з військової агресією Російської Федерації проти України та стали підставою введення воєнного стану в Україні, визнано обставинами непереборної сили з 24 лютого до їх офіційного закінчення для суб`єктів господарювання, в тому числі юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, які є сільськогосподарськими товаровиробниками та місцезнаходження яких за станом на 31 грудня 2022 року зареєстровано в межах території Миколаївської області /а.с.64/.

З наданих актів вбачається, що ПСП «Агрофірма «Роднічок» веде активне розмінування місцевості від вибухонебезпечних речовин.

Отже, суд також погоджується з доводами ПСП «Агрофірма «Роднічок», що значна кількість земельних ділянок, що використовується товариством у господарській діяльності у межах Миколаївської області, є замінованими та небезпечними, що позбавило ПСП «Агрофірма «Роднічок» можливості їх використовувати у господарській діяльності, як основний виробничий актив підприємства. Вказані події наразі не є припиненими та існують станом на сьогодень.

Отже, суд приходить до висновку, що існування на території України та безпосередньо у Миколаївській області надзвичайних обставин, неодмінно впливає на спроможність використовувати об`єкт оренди, своєчасно вести розрахунки та безперешкодно здійснювати господарську діяльність.

Крім того, на теперішній час ПСП «Агрофірма «Роднічок», зазнало значних втрат внаслідок військової агресії рф. Так, до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.01.2022 внесені відомості за №0001885, попередня кваліфікація ч.1 ст.438 КК України, про те, що 26.10.2022 невстановлені військовослужбовці зс рф, перебуваючи на території с.Горохівське Баштанського району, незаконно заволоділи майном ПСП Агрофірма «Роднічок» на території відділень «Інгулецьке» та «Горохівське». Крім того, у вказаний період часу, невстановлені військовослужбовці зс рф, перебуваючи на території с.Центральне Миколаївського району, незаконно заволоділи майном ПСП Агрофірма «Роднічок» на території відділення «Центральне», через збройну агресію рф підприємство втратило управління над активами на території вказаних відділень, чим завдало матеріальних збитків підприємству. Крім того, невстановлені військовослужбовці зс рф, незаконно заволоділи т/з Форд Фокус, номерний знак НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 . Вказані дії є умисним порушень законів та звичаїв війни /а.с.82/.

Наведені події, а також неможливість використання значної частини активів підприємства, беззаперечно призводять до збитковості ПСП «Агрофірма «Роднічок».

Отже, враховуючи викладені обставини, а також принцип відповідальності за наявності вини, суд не вбачається ознак систематичної несплати орендної плати відповідачем та підстав для розірвання договору оренди землі, а тому в позові слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові, судові витрати, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору слід покласти на ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, ст.651 ЦК України, керуючись ст.12, 13, 81, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Роднічок» про розірвання договору оренди землі відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Миколаївського апеляційного суду.

Повне рішення складено 05.12.2023.

Суддя О.П.Бодрова