Справа № 456/3348/23
Провадження № 2/456/902/2023
РІШЕННЯ

іменем України

17 листопада 2023 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Кулешник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Стрийської міської ради Львівської області про визначення місця проживання дитини,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 18 жовтня 2008 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від вказаного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розлучення, за домовленістю з відповідачем, син постійно проживав і на даний час постійно проживає із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач повністю опікується інтересами і потребами дитини, займається його вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Позивач ніколи не перешкоджав і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню матері з дитиною. Позивач повністю віддає дитині свою любов і турботу, велику увагу приділяє розвитку дитини. Відповідач іноді відвідує сина, бере його гуляти та в гості до себе, однак у зв`язку з цим виникають проблеми. Відповідач почала наполягати, щоб їхній син їхав з нею в Італію на постійне місце проживання, де в неї є інша сім`я. Коли син сказав, що хоче жити зі позивачем в Україні, відповідач заявила, що його думку ніхто не питатиме. У зв`язку з чим син був дуже засмучений, постійно плакав, не бажав ні з ким спілкуватись. Всі розмови з відповідачкою закінчувались сварками. Такі дії відповідача завдають шкоди здоров`ю дитини та прямо порушують вимоги положень ч.2 ст. 150 Сімейного Кодексу України, які закріплюють обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Піклуючись про здоров`я сина, позивач постійно намагається говорити з відповідачем про її обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, контролювати її побачення з сином, оскільки не довіряє відповідачу і побоюється, що відповідач буде змушувати дитину виїхати з нею за кордон проти волі сина. Відповідач стала погрожувати позивачу, що забере дитину, що вона краще знає як виховувати сина, якщо захоче, то не віддасть дитину і він ніколи їх не побачить. За таких обставин, які склалися, позивачем були створені найкращі умови для дитини, які будуть необхідні для розвитку, навчання та відпочинку. Син забезпечений продуктами харчування, одягом, спортивним знаряддям, книгами та іншими речами для розвитку, а тому позивач просить позов задоволити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради Н.Ковалишин в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи те, що відповідач не з`явилася в судове засідання без поважних причин, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, а тому суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення, проти такого вирішення справипозивач не заперечив.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.05.2018 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був зареєстрований 18 жовтня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області.

Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 14.05.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану міста Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області.

З акту фактичного проживання №5 виданого 22.06.2023 року ОСББ «Січових Стрільців 16» вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 , фактично зареєстровані: ОСОБА_1 , 1983 р.н., ОСОБА_6 , 1961 р.н., ОСОБА_7 , 1961 р.н., також проживає без реєстрації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

З листа виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області №3.18 від 23.10.2023 року вбачається, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 04.10.2023 року розглянуто питання щодо визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлено, що батько дитини ОСОБА_1 просить визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним. Мати дитини ОСОБА_2 надала згоду, про що є відповідна заява.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснили, що неповнолітній ОСОБА_3 постійно проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . Батько займається вихованням сина, створив всі умови для належного розвитку дитини, піклується про його здоров`я. Відповідачка ОСОБА_2 проживає за кордоном, де в неї є інша сім`я.

Відповідно ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони- здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Крім того, ч. 3 ст. 9 Конвенції проголошує правило про те, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Натомість Конвенція про права дитини є міжнародним договором і саме її норми застосовуються в даному випадку судом, як частина національного законодавства.

При цьому суд зазначає, що Європейський суд з прав людини в своїй практиці керується саме вищезгаданими приписами Конвенції та покладає в основу своїх рішень принцип дотримання "якнайкращих інтересів дитини".

Враховуючи вищевикладене, вимоги діючого законодавства та норм міжнародного права, суд приходить до висновку про підставність та обгрунтованість вимог позивача, а тому вважає за необхідне визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Стрийського міськрайонного суду Львівської області протягом тридцяти днів.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 24.11.2023 року.

Головуючий суддя С. С. Сас