Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6464/22 Головуючий у 1-й інст. Корбут В.В.
Категорія 76 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у м. Житомирі цивільну справу №274/6464/22 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" про зобов`язання укласти трудовий договір, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 лютого 2023 року, ухвалене під головуванням судді Корбута В.В. у м. Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом, в якому просив: - визнати, що по відношенню до нього Комунальне підприємство "Бердичівтеплоенерго" (далі Підприємство) допустило дискримінацію при його спробі працевлаштуватись на посаду оператора котельні; - зобов`язати Підприємство укласти з ним трудовий договір на посаду оператора котельні, починаючи з 14 жовтня 2022 року та стягнути на його користь з Підприємства середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначав, що один раз у вересні та три рази у жовтні 2022 року він звертався до Підприємства з заявами про укладення трудового договору, у яких вказував, що має намір звернутись до суду за захистом своїх прав у разі їх порушення, та наголошував, що у правовідносинах між ним та Підприємством мали неодноразові судові звернення. На перші заяви він отримав відповіді, що Підприємство не проводить набір працівників на посаду оператора котельні. При спробі подати Підприємству третю заяву про працевлаштування перед ним зачинили двері та не пропускали до приміщення громадян, тому він опустив один екземпляр заяви до скриньки, а другий надіслав за допомогою "Укрпошти". У подальшому отримав відповідь від Підприємства, що прийом працівників на виконання обов`язків оператора котельні здійснено.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_1 посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, суд неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, неправильно встановив обставини які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у розгляді поданих доказів, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що правових підстав щодо проведення співбесіди не існує, в КЗпП України відсутнє таке поняття як співбесіда, тому таке обґрунтування виходить за правові норми. Відповідачем не надано доказів не вчинення необхідних дій, а саме ненадання документів та неможливості провести співбесіду, яка в свою чергу не передбачена нормативними актами. Позивачем надано докази щодо дискримінації по відношенню до нього. Крім того, посилання суду на відсутність у заявах позивача від 21.10.2022 та від 27.10.2022 посилання на наявність відповідного військово-облікового документа не відповідає дійсності, бо таке посилання є в цих заявах.Судом проігноровано факт ненадання повних відповідей по суті поставлених питань позивачем.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 22.03.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.

У поданому відзиві Підприємство, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ, що виникають з трудових відносин (п.2 ч.4 ст.15 ЦПК України).

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України (ч.1 ст. 368 ЦПК України).

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга повинна бути залишена без задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 30.09.2022 та 14.10.2022 ОСОБА_1 звертався до Підприємства із заявами на ім`я керівника Підприємства, у яких просив прийняти його на роботу оператором котельні, а також повідомляв, що має належне посвідчення про закінчення професійно-технічної освіти на посаду оператор котельні та висновки психофізіологічної експертизи з дозволом на виконання роботи оператора котельні, паспорт, трудову книжку, свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Оригінали вказаних документів буде надано для ознайомлення під час настання обставини. У заявах повідомляв про намір звертатися до суду у разі порушення його прав та про те, що мали неодноразові його звернення до суду за захистом порушених прав. (а.с.36, 38, 39).

Листами від 07.10.2022 та 20.10.2022 за вих. №Л-46, №Л-48 Підприємство йому повідомило, що на час його звернення прийом працівників на виконання обов`язків оператора котельні не здійснюється (а.с.33, 37).

Наказом від 21.10.2022 р. № 95 "Про початок опалювального періоду 2022 2023 років" Підприємства на виконання рішення Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області від 26.09.2022 р. № 247 "Про виконання заходів з підготовки господарства Бердичівської міської територіальної громади до роботи в осінньо-зимовий період та початок опалювального періоду 2022-2023 років" наказано, зокрема, розпочати опалювальний період 2022 2023 років з 25.10.2022 р. (а.с.54).

Тобто саме 21.10.2022 у Підприємства виникла потреба у прийомі на роботу працівників на посаду операторів котелень шляхом укладення з ними строкових трудових договорів на період опалювального періоду, починаючи з 25.10.2022

21.10.2022 ОСОБА_1 шляхом вкидання до скрині "Для вхідної кореспонденції", розміщеної у приміщенні, де розташовано Підприємство, та шляхом надіслання за допомогою оператора поштового зв`язку АТ "Укрпошта" подав на адресу Підприємства заяву на ім`я керівника Підприємства, у якій просив прийняти його на роботу оператором котельні, а також повідомляв, що має належне посвідчення про закінчення професійно-технічної освіти на посаду оператор котельні та висновки психофізіологічної експертизи з дозволом на виконання роботи оператора котельні, паспорт, трудову книжку, свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, надасть для ознайомлення оригінали цих документів під час настання обставини. (а.с.35, зв. а.с.35, 39).

Листом від 24.10.2022 за вих. № Л-49 Підприємство повідомило йому, що прийом працівників на виконання обов`язків оператора котельні здійснено (а.с.32.)

Підприємство здійснило прийом працівників на посаду операторів котелень 22.10.2022, що підтверджується листом від 24.11.2022 № 1458 Бердичівського міського центру зайнятості (а.с.45).

27.10.2022 ОСОБА_1 знову подав до Підприємства заяву на ім`я керівника Підприємства, у якій просив прийняти його на роботу оператором котельні, а також повідомляв, що має належне посвідчення про закінчення професійно-технічної освіти на посаду оператор котельні та висновки психофізіологічної експертизи з дозволом на виконання роботи оператора котельні, паспорт, трудову книжку, свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, надасть для ознайомлення оригінали цих документів під час настання обставини. (а.с.34, 39).

Станом на 27.10.2022 у Підприємства була відсутня потреба у прийнятті на роботу працівників на посаду оператора котельні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не доведено, що Підприємство допустило до нього будь-яку дискримінацію у сфері праці. Судом не встановлено підстав для визнання того, що по відношенню до позивача Підприємство допустило дискримінацію при його спробі працевлаштуватись на посаду оператора котельні.

Колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції мотивуючи таким.

Частинами 1, 7 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За змістом ст. 22 КЗпП України забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу.

Відповідно до ст. 2 КЗпП України право громадян на працю - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ст. 21 КЗпП України).

Положеннями ст. 23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Робота за строковим трудовим договором - це робота, що виконується відповідно до пунктів 2 і 3 ст. 23 КЗпП, тобто трудовий договір укладено на визначений строк, встановлений за погодженням сторін, або на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Приписами ч.2 ст. 24 Кодексу законів про працю України встановлено, що при укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку (у разі наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а у випадках, передбачених законодавством, також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи.

Отже, для укладення з Підприємством трудового договору ОСОБА_1 зобов`язаний був 21.10.2022 або 22.10.2022 подати наведені у попередньому абзаці документи.

Однак доказів подання цих документів до Підприємства 21.10.2022 або 22.10.2022 він не надав і такі не були встановлені судом апеляційної інстанції.

Доказів того, що Підприємство 21.10.2022 або 22.10.2022 чинило ОСОБА_1 перешкоди у поданні таких документів або не приймало такі документи позивач теж не подав.

Крім того, у заявах зазначених вище, відсутній номер його телефону або інформація про інші засоби зв`язку з ним, за допомогою яких Підприємство могло його оперативно повідомити про необхідність з`явитись з документами для укладення трудового договору.

Також у своїх заявах ОСОБА_1 не посилається на наявність в нього відповідного військово-облікового документа, обов`язковість якого прямо передбачена наведеним вище положенням частини другої статті 24 Кодексу законів про працю України для укладення трудового договору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці докази встановлюються такими способами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 79, 80 ЦПК України).

Стаття 22 КЗпП України передбачає наявність двох окремих складів правопорушень трудового законодавства при відмові у прийнятті на роботу, а саме: необґрунтована відмова у прийнятті на роботу і відмова у прийнятті на роботу за ознаками дискримінації особи у випадках, як прямо передбачених частиною другою статті 22 КЗпП України, так і в інших нормах трудового права.

Відповідно до положень статті 21 КЗпП України укладення трудового договору, як і будь-якої іншої двосторонньої угоди, потребує згоди не тільки працівника, а й власника або уповноваженого ним органу. Зазначеним забезпечується оптимальне узгодження інтересів роботодавця і особи, яка бажає укласти трудовий договір, інакше роботодавець буде позбавлений можливості у повному обсязі виконувати свої функціональні обов`язки щодо підбору та розміщення кадрів і нести відповідальність за той обсяг роботи, за який він відповідає за законом.

ОСОБА_1 не належить до кола осіб, з якими відповідач зобов`язаний був укласти трудовий договір (запрошення на роботу в порядку переведення, молоді спеціалісти, котрих в установленому законом порядку направлено на роботу в дану організацію, тощо). Тобто, перелік обов`язку роботодавця укласти трудовий договір з працівником за правилами КЗпП України є вичерпним і такого обов`язку відповідач не порушував.

Із дискримінаційною ознакою відмова у прийнятті на роботу ОСОБА_1 не пов`язана, а прийнята роботодавцем у зв`язку з відсутністю виробничої потреби у прийнятті на роботу, у зв`язку із чим порушення відповідачем вимог статті 22 КЗпП України не вбачається.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що рішення про відмову у прийнятті на роботу позивача, прийнято відповідачем в межах компетенції та відповідно до положень трудового законодавства, у зв`язку з чим правові підстави для задоволення позову відсутні.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні вимог про зобов`язання укласти трудовий договір та похідної вимоги.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України наявні підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 258, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 лютого 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді