ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/10032/23

Провадження № 22-ц/4820/2109/23

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2023 року, суддя Павловська А.А., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

встановив:

В квітні 2023 року ПАТ АБ «Укргазбанк», (далі Банк), звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних в розмірі 1014,07 дол. США.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що між Банком та ОСОБА_2 15.01.2007 року укладено договір №132007, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 9492,08 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5% річних.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02.03.2012 року в цивільній справі №2/2218/1133/2012 стягнуто на користь Банку з ОСОБА_1 борг за вказаним договором у загальній сумі 7662,27 дол. США та 16,33 грн. штрафу за невиконання умов кредитного договору та договору застави щодо страхування предмета застави у сумі 2396,75 грн., судові витрати в сумі 570,75 грн.

Дане судове рішення станом на момент подачі позову на виконане.

Станом на 23.02.2022 року позичальник має невиконанні зобов`язання за кредитним договором №132007 від 15.01.2007 року по кредиту та відсотках перед Банком, у зв`язку з чим, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, Банк просив стягнути з ОСОБА_3 1014,07 дол. США у вигляді 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року (включно) та судові витрати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.10.2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 3% річних в розмірі 374,81 дол. США. Вирішено питання судових витрат.

Стягуючи 3% річних за період з 25.04.2020 року по 23.02.2022 року, суд зауважив, що позивач звернувся з даним позовом про стягнення 3% річних за період, починаючи з 12.03.2017 року, тобто частково понад встановлений законом строк позовної давності.

В апеляційній скарзі Банк просив рішення суду в частині незадоволених вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким вимоги задовольнити.

На обґрунтування скарги зазначив, що трирічний строк позовної давності, з урахуванням дати початку карантину, введеного на території України, ним не пропущено.

Розгляд справи апеляційним судом проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 15.01.2007 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір №132007, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 9492,08 дол. США зі сплатою процентів за користування ним, виходячи із 12,5% річних.

Враховуючи, що по даному договору у ОСОБА_1 виникла заборгованість, яку вона добровільного не сплатила, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02.03.2012 року, зокрема, стягнуто на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» з ОСОБА_1 борг за договором у загальній сумі 7662,27 дол. США та 16,33 грн. штрафу за невиконання умов кредитного договору та договору застави щодо страхування предмета застави в сумі 2396,75 грн., судові витрати в сумі 570,75 грн. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №132007 від 15.01.2007 року звернуто стягнення на предмет застави, автомобіля «Део Ланос» ЕF69Y, 2006 року випуску, кузов (шасі, рама) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 на праві власності.

Згідно із розрахунком Банку заборгованість ОСОБА_2 по кредиту і 3% річних за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року становить 1014,07 дол. США.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 04.06.2019 року у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18).

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за весь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим.

Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду у справі №127/15672/16-ц погодилася з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.04.2018 року у справі №908/1394/17, від 16.11.2018 року у справі №918/117/18, від 30.01.2019 року у справах №905/2324/17 та №922/175/18, від 13.02.2019 року у справі №924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, частково відмовляючи в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності, не врахував наступного.

Законом України від 30.03.2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) на всій території України з 12.03.2020 року установлено карантин.

Як вбачається з розрахунку позивача, він просив суд стягнути з відповідача 3% річних за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року, тобто за три роки до початку введення на території України карантину.

Враховуючи, що з 12.03.2020 року на території України установлено карантин, на період дії якого строки позовної давності продовжуються на строк дії такого карантину, вимоги Банку щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, починаючи з 12.03.2017 року є обґрунтованими, оскільки трирічний строк позовної давності припадає на початок введення на території України карантину.

Колегія суддів апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги щодо помилкового висновку суду першої інстанції про пропуск позивачем строку позовної давності обґрунтованими.

З огляду на встановлені вище обставини справи, враховуючи, що наданий Банком розрахунок заборгованості ОСОБА_1 зі сплати 3% річних останньою не спростовано, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення з ухваленням нового судового рішення про повне задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь Банку підлягають стягненню судові витрати, понесені в суді першої інстанції пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2684 грн. та 4026 грн. у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2023 року скасувати на ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» 3% річних в сумі 1014,07 дол. США та 2684 грн. судових витрат по сплаті судового збору в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» 4026 грн. судових витрат по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова