Провадження №2/523/476/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря судових засідань - Щербан О.Д.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9, в м. Одесі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру стягуваних аліментів

УСТАНОВИВ:

20 жовтня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку до досягнення сином повноліття.

Свої позовні вимоги він обґрунтував тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22 липня 2016 року з нього на користь відповідачки на утримання сина стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку. Після розірвання шлюбу з серпня 2016 року він регулярно сплачує аліменти та дбає про матеріальне забезпечення сина, з січня 2020 року по 30 вересня 2020 року на підставі виконавчого листа він сплатив 45199,75 грн, що складає в середньому 5022,20 грн.

Проте його сімейний стан змінився, тому що останні шість років він проживає однією сім`єю із ОСОБА_5 , веде з нею спільне господарство, у них народився син, який також перебуває на його утриманні, та наразі за станом свого здоров`я потребує домашнього нагляду.

Крім того, на його утриманні перебувають також батьки, які є особами похилого віку та проживають разом із ним.

У зв`язку з зазначеним є підстави для зменшення розміру аліментів, які він виплачує на утримання ОСОБА_6 .

Виходячи із принципу рівності обов`язків батьків та прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, а також враховуючи середній розмір сплачених них аліментів за останні місяці, він вважає, що аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх його видів заробітку щомісячно сприятиме гармонійному розвитку сина та забезпечуватиме гідний рівень його життя.

Після надходження позовної заяви суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду відповідно до ст. ст. 14, 33 ЦПК України.

10 листопада 2021 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

13 січня 2022 року представник відповідачки адвокат Явнюк Д.М. надав суду письмові пояснення, в яких сторона відповідачки вказує на те, що розмір щомісячних витрат на утримання сина складає 10000 11000 грн, з яких: школа 800 грн; захоплення 3500 грн, харчування 3000 грн, мобільний зв`язок та Інтернет 400 грн; сплата комунальних послуг 1000 грн; лікарські засоби 500 грн; одяг 1500 грн, на підтвердження чого надали суду відповідні докази. При цьому вказували, що позивачем не доведено факт перебування на його утриманні чотирьох осіб, в тому числі непрацездатних батьків, сина, та співмешканки. Сторона також спростовує твердження позивача про неможливість сплачувати аліменти через хворобу сина ОСОБА_7 , оскільки вказане захворювання не є хронічним та не потребує великих фінансових витрат, при цьому стан здоров`я ОСОБА_4 також потребує додаткових витрат. Крім того, у власності позивача перебуває земельна ділянка площею 3,9423 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в Олексіївській сільській раді Подільського району, з якої він отримує дохід. У разі зменшення розміру аліментів на утримання сина відповідачка буде вимушена відмовитися від витрат на розвиток здібностей дитини, а витрати на навчання - нести самотужки.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі і пояснив, що на утриманні позивача перебувають батьки, у батька пенсія складає 4000 грн., у матері 6900 грн., співмешканка на час подачі позову перебувала у відпустці по догляду за дитиною, земельна ділянка у оренду не здається позивачем, більше п`яти років доход з неї не отримує.

Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином, із клопотаннями до суду не зверталися.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову з огляду на таке.

В ході розгляду справи судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22 липня 2016 року із позивача на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягуються аліменти у розмірі частини від усіх його видів заробітку з 17 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_2 працює в філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» з січня 2009 року на посаді завідувача сектора інкасації коштів та перевезення валютних цінностей № 1, розмір його заробітної плати з 01 травня до 31 жовтня 2016 року складав 66916,24 грн, із липня до грудня 2021 року - 91778,13 грн, з січня до травня 2022 року 131034,72 грн, з червня 2022 року до травня 2023 року 263424,087 грн.

За період з січня 2017 року до травня 2023 року щомісячно із заробітної плати позивача утримувалися аліменти на загальну суму 415947,54 грн. Виходячи із наданих довідок про заробітну плату, розмір його заробітку за останні роки значно зріс порівняно з 2016 роком.

Крім того, з 24 січня 2019 року у власності позивача перебуває земельна ділянка площею 3,9423 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в Олексіївській сільській раді Подільського району, що також свідчить про покращення його майнового стану.

Позивач проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , від спільного проживання з якою у них народився син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого у свідоцтві про народження зазначений ОСОБА_2 . ОСОБА_8 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 разом із позивачем та його батьками: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Батьки позивача перебувають на обліку у Суворовському об`єднаному управлінні ПФУ в м. Одесі та отримують пенсію за віком: розмір пенсії ОСОБА_10 з січня до грудня 2021 року склав 82777, 24 грн, ОСОБА_9 з січня до грудня 2021 року 48266,58 грн.

Вирішуючи спірне питання, суд виходить з такого обґрунтування.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних 41 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя ст. 181 Сімейного Кодексу України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки у нього народився син, стан здоров`я якого останнім часом погіршився.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою ст. 76 ЦПРК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою ст. 89 УЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 16.09.2020 (справа №565/2071/19) зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

За приписами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до вимог ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи ; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що доказів неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі, зазначеному рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22 липня 2016 року, позивачем не надано.

Позивач не довів та не підтвердив належними та допустимими доказами той факт, що починаючи з часу ухвалення рішення суду від 22 липня 2016 року його матеріальне становище суттєво погіршилося. Навпаки, як було встановлено судом, розмір його заробітку значно збільшився, майновий стан покращився за рахунок набуття права власності на земельну ділянку.

Що стосується його непрацездатних батьків, які проживають разом із позивачем, так вони отримують пенсію, а їх перебування на утриманні позивача не підтверджено належними доказами.

Погіршення стану здоров`я сина ОСОБА_7 та потреба у домашньому догляді носить тимчасовий характер, викликаний вірусними захворюваннями.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Приймаючи до уваги, що позивач належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення свого майнового стану, навпаки, судом було встановлено збільшення доходів останнього, а зміна його сімейного стану - народження ще однієї дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі в зв`язку з їх безпідставністю.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,258-259,263,265,268,273,279,353-355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про зменшення розміру стягуваних аліментів.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Суддя

Повне рішення складено 27 листопада 2023 року