Справа № 489/106/22
Номер провадження 2/489/440/23
РІШЕННЯ

Іменем України

01 червня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі відповідач) про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини

встановив

В січні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , яка є власником земельної ділянки та домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті ОСОБА_3 постійно проживала за вказаною адресою спільно зі своїм чоловіком ОСОБА_4 . Спадкоємцями 1 черги після смерті ОСОБА_3 є: ОСОБА_1 (син спадкодавця), ОСОБА_5 (син спадкодавця), ОСОБА_4 (чоловік спадкодавця). Після смерті ОСОБА_3 позивач у зв`язку з душевними хвилюваннями, викликаними смертю матері та іншими причинами, не вступив у спадщину. Позивач був переконаний, що власником майна був батько ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після звернення позивачем 24.12.2020 до приватного нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ященко К.Л. ОСОБА_1 стало відомо, що спадкове майно досі перебуває у власності померлої ОСОБА_3 , після смерті якої ніхто із спадкоємців не оформив право власності на майно. Позивач зазначає, що ОСОБА_4 , який не оформив право власності на спадкове майно та постійно проживав із ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер брат позивача ОСОБА_5

13.12.2021 по закінченню 6-ти місячного строку після відкриття спадщини ОСОБА_5 , позивач знову звернувся до нотаріуса, де дізнався, що спадщину прийняла донька ОСОБА_5 - ОСОБА_2 , яка вже протягом багатьох років не приймала жодної участі в житті батька. 29.12.2021 позивач звернувся до нотаріуса із заявою про відкриття спадщини ОСОБА_3 , проте нотаріус в усній формі відмовився вчиняти будь-які дії без пояснень. 10.01.2022 ОСОБА_1 звернувся до іншого приватного нотаріуса, який рекомендував звернутися до нотаріуса, який реєстрував спадкову справу стосовно спірного спадкового майна. Також, позивач зазначає, що він не отримував повідомлень про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 та справедливо вважав, що власником спадкового майна був ОСОБА_4 , що спричинило пропущення строку на відкриття спадщини позивачем.

Позивач в судовому засіданні вимоги підтримав, пояснив, що знав про смерть матері, однак не подавав заяву про прийняття спадщини через моральні принципи, оскільки вважав, за неможливе за життя батька ділити їх з матір`ю майно. Вказав, що враховуючи те, що він доглядав і батька і брата, який є батьком відповідача, вважає, що було б справедливо поновити йому строк для прийняття спадщини.

Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення вимог, посилаючись на те, що поважних причин для пропуску строку позивачем не названо. У відзиві зазначено, що позивач жодним чином не пояснює, не наводить аргументів та не надає доказів того яким саме чином душевні хвилювання завадили йому своєчасно подати заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , як саме ці переживання унеможливили вчинення відповідної дії, що свідчить про необґрунтованість та надуманість такої підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Крім того, незнання обсягу спадщини або майна, що входить до складу спадщини не може вважатись поважною причиною для пропуску 6-місячного строку для прийняття спадщини. Позивач не конкретизує та не уточнює, які інші причини стали перешкодою для подачі заяви про прийняття спадщини, в чому вони полягали, що свідчить про їх необґрунтованість. Факт прийняття/неприйняття спадщини ОСОБА_5 жодним чином не впливає на поважність причин пропуску позивачем 6-ти місячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . Тому, відповідач вважає, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Від відповідача надійшли до суду заперечення на відповідь на відзив, де зазначено, що позивач жодним чином не пояснює та не обґрунтовує причинно-наслідковий зв`язок між тим, що ОСОБА_5 проживав або, як стверджує позивач, не проживав разом з ОСОБА_3 і тим, що позивач пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. Факт проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_3 не відноситься до предмету даного спору та не є обставиною, яка підлягає доказуванню в межах даної справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації №497913 від 07.05.2003 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності 36/100 частки ОСОБА_3 (свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 , виконавчий комітет Миколаївської міської ради).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого Вознесенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , помер ІНФОРМАЦІЯ_10 .

З довідок, підписаних завідувачем Другої миколаївської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Токіой І.В. №144/01-16 від 18.02.2022, №145/01-09 від 18.02.2022, №146/01-09 від 18.02.2022 вбачається, що відсутні спадкові справи після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до копії заяви ОСОБА_2 , посвідченої приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Кучеренко Н.М., зареєстрованої в реєстрі за №1856, ОСОБА_2 прийняла спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , де б вона не була та з чого б вона не складалась, на день смерті спадкодавець в шлюбі не перебував.

Згідно з ст.ст. 1216, 1218, ч.2 ст. 1220 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ст. 1223 ЦК України).

В ст. 1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 361/1699/20-ц від 28.10.2022 зазначено, що подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 362/5972/18 від 16.12.2020 вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обов`язок доведення поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини покладається на спадкоємця, який пропустив цей строк. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо ж у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відсутні.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 752/11156/18-ц від 20.01.2021 зазначено, що перебування у депресії у зв`язку зі смертю чоловіка, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки глибокі душевні страждання у зв`язку зі смертю близько чи знайомої людини відчуває переважна більшість людей. Законодавець, встановлюючи строк для прийняття спадщини тривалістю шість місяців для усіх спадкоємців, очевидно враховував, що морально-психологічну сторону прийняття спадщини для спадкоємців.

Суд вважає, що позиція позивача, що нерухоме майно належало на праві власності його батьку ОСОБА_4 (чоловіку померлої ОСОБА_3 ), душевні хвилюваннями, викликані смертю матері не є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач знав про те, що померла його мати (про що зазначає в позовній заяві) і він є спадкоємцем першої черги, тому повинен був у встановлений законодавством 6-ти місячний строк з часу відкриття спадщини (смерті ОСОБА_3 ) подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, позивач пропустив строк для прийняття спадщини, не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини та причини пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини визнані судом не поважними, тобто у позивача не було перешкод для подання заяви, але він не скористався правом на прийняття спадщини. Суд приходить до висновку, що правові підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відсутні, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, витрати зі сплати судового збору з відповідача на користь позивача стягненню не підлягають.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд не вирішує питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з позивача на користь відповідача, оскільки представником відповідача у відзиві зазначено, що розрахунок судових витрат (зокрема, витрат на професійну правничу допомогу) буде надано в порядку та строки визначені ч.8 ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП - НОМЕР_7 адреса: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 02.06.2023.

Суддя В. В. Кокорєв