КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

31.05.23 справа № 133/335/18

провадження № 6/133/30/23

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Пєтухової Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Гаврилюк О.Г.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Козятин заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, стягувач ОСОБА_3 , сторона без самостійних вимог Вінницький відділ ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький),

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою, в якій просив визнати виконавчий лист, виданий Козятинським міськрайонним судом Вінницької області по справі № 133/335/18 від 30.05.2018 таким, що не підлягає виконанню; повернути кошти, які були сплачені на користь ОСОБА_3 , починаючи з 03.02.2020 по 31.01.2023 в сумі 21312,35 грн., а також кошти сплачені за лютий, березень 2023 року.

Свою заяву заявник мотивував тим, що 20.04.2018 по справі №133/335/18 Козятинським міськрайонним судом Вінницької області було винесено рішення про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 .. На підставі вказаного рішення суду 30.05.2018 було видано виконавчий лист. 20.06.2018 Вінницьким районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області на підставі виконавчого листа було відкрито виконавче провадження № 56635278 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1500 грн. щомісячно на її утримання до досягнення дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 15.02.2018.

Заявник зазначає, що до 01.07.2019 він перераховував кошти на рахунок виконавчої служби, але виконавча служба розподіляла кошти по одному виконавчому провадженню (аліменти на дитину), а не по двох, як того вимагав закон. З 01.07.2019 його фінансовий стан погіршився, він став безробітним, проходив лікування. Допомога по безробіттю була призначена в розмірі 610 грн., з якої 305 грн перераховувались аліменти на дитину і і утримання ОСОБА_3 .. Допомога по безробіттю, як зазначає заявник, була його єдиним джерелом доходів. Він не був злісним неплатником, але життєві обставини так склались, що він не мав змоги надавати допомогу дружині. Тоді як в своєму рішенні від 20.04.2018 Козятинський міськрайонний суд посилався на ст. 75 СК України в тій частині, що аліменти сплпчуються на утримання дружини, якщо другий з подружжя має змогу таку допомогу надавати.

Заявник стверджує, що виконавчий лист у справі обмежений в терміні, тобто до виповнення дитині трьох років, а саме - до 02 жовтня 2020 року, однак виконавча служба не закрила виконавче провадження і продовжує стягнення аліментів за даним виконавчим листом. За період з 03.10.2020 по 31.01.2023 з його зарплати на утримання ОСОБА_3 було стягнуто 21312,35 грн, а також проводились стягнення в лютому, березні 2023 року.

Ухвалою суду від 04.04.2023 заяву ОСОБА_2 було прийнято до свого провадження та призначено до розгляду.

В судове засідання, призначене на 20.04.2023, учасники справи не з`явилися.

Судом було відкладено розгляд справи, оскільки рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 не повернулось на адресу суду до початку судового засідання, а надійшло до суду 21.04.2023 з відміткою про вручення 12.04.2023. Таким чином, станом на 20.04.2023 у суду не було відомостей щодо належного повідомлення заявника про розгляд справи.

За змістом трекінгу відстеження на сайті «Укрпошта» зазначено, що відправлення, адресоване заявнику, вручено особисто 17.04.2023. Однак беручи до уваги склад учасників справи, а також подекуди факти внесення некоректних даних до інформаційної довідки (трекінгу) "Укрпошти", у своїй сукупності, суд дійшов висновку про неможливість розгляду справи 20.04.2023.

Стягувач ОСОБА_3 в судове засідання, призначене на 20.04.2023 не з`явилась, однак, 10.04.2023 через систему «Електронний суд» від неї надійшла заява про відкладення розгляду справи з посиланням на введений в Україні воєнний стан.

Представник Вінницького відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явився, однак 14.04.2023 від старшого державного виконавця Ткачук О.С. надійшла заява з проханням про розгляд справи проводити у його відсутність.

29.05.2023 від стягувача ОСОБА_3 надійшла заява про відвід судді.

Ухвалою суду від 30.05.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді було відмовлено.

В судове засідання, призначене на 31.05.2023, з`явилась представник заявника за довіреністю Побережна Світлана Миколаївна, яка в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити; просила долучити до матеріалів справи довідку про розмір сплачених аліментів ОСОБА_2 за виконавчим листом № 133/335/18.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про розгляд справи, про що свідчать довідки про доставку електронних листів на електронні адреси; причини неявки суду невідомі; будь-яких заяв від них не надходило.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_4 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20.04.2018 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн щомісячно, на її утримання до досягнення дочкою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 , починаючи з 15.02.2018 року.

На підставі вказаного рішення суду, яке набрало законної сили 22.05.2018 у справі № 133/335/18, 30.05.2018 було видано виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на Користь ОСОБА_3 до досягнення дочкою трьох річного віку, із зазначенням строку пред`явлення виконавчого листа до виконання - 02.10.2020.

Відповідно до постанови про відкриття провадження, на підставі заяви стягувача про примусове виконання 20.06.2018 було відкрито виконавче провадження №56635278 за виконавчим листом №133/335/18, виданим 30.05.2018 Козятинським міськрайонним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1500 грн щомісячно на її утримання до досягнення дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 15.02.2018 .

Із довідки Вінницького міського центру зайнятості 7/5 від 02.01.2020 вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку як безробітний з 01 липня 2019 року.

Відповідно до довідки Вінницького міського центру зайнятості Дохід ОСОБА_5 за період з 01 липня 2019 р. по 30 вересня 2019 р. становить 1692 грн. 25 коп.

Із довідки, виданої 02.02.2023 Вінницьким відділом ДВС у Вінницькому районі Вінницької області, вбачається, що ОСОБА_2 у період 03.10.2020 по 31.01.2023 сплачено на користь ОСОБА_3 21312,35 грн згідно виконавчого листа № 133/335/18.

Згідно довідки Вінницького відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), від 29.05.2023, згідно виконавчого листа № 133/335/18, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , за період з 01.02.2023 по 29.05.2018 сплачено 4437,68 грн.

Представник заявника у судовому засіданні пояснила, що по місцю роботи ОСОБА_2 з нього стягуються аліменти по двом виконавчим провадження (аліменти на дитину та аліменти на дружину) на підставі його заяви.

Заявник звернувся до суду за захистом своїх прав з підстав, визнання виконавчого листа № 133/335/18, за яким з нього стягуються аліменти на користь стягувача, таким, що не підлягає виконанню, оскільки даний виконавчий лист обмежений у терміні, тобто до трьох років дитини, а на сьогоднішній день дитині вже виповнилось три роки, тому вважає стягнення незаконним. Також посилається на те, що стягнення було незаконним, оскільки у нього не було змоги надавати утримання дружині.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Такі висновки викладені в узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 25 вересня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах».

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц.

Як на підставу для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню заявник посилається на сплив строків, коли у боржника існує обов`язок надавати допомогу на утримання дружини, адже дитині вже виповнилось три роки, а також відсутність можливості надавати відповідну допомогу.

Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

З матеріалів справи не вбачається жодних доказів, які б могли свідчити про виконання боржником свого обов`язку зі сплати аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів (період розрахунку з 15.02.2018 по 30.06.2020), виданого Вінницьким районним відділом державної виконавчої служби, ОСОБА_2 має заборгованість перед ОСОБА_3 по аліментам на її утримання у розмірі 57389,95 грн (станом на 30.06.2020) (а.с. 26,27, т.2).

Надані заявником суду довідки про сплату аліментів на утримання ОСОБА_3 вказують на те, що обов`язок ОСОБА_2 по сплаті таких аліментів не виконаний у повному обсязі, існуюча заборгованість не погашена. Тобто, на час звернення до суду з цією заявою рішення суду ще не виконано. При цьому обов`язок боржника по сплаті аліментів існує.

Доводи щодо того, що спільній дитині вже виповнилось три роки, а тому стянення проводиться незаконно є необгрунтованими та безпідставними; така обставина не може бути підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, адже факт виконання рішення суду не пов`язується у цій справі з досягненням дитиною відповідного віку.

Посилання заявника на порушення ст. 75 СК України в частині неврахування тієї обставини, що боржник не мав змоги надавати дружині утримання, суд також до уваги не бере, адже вказана обставина - спроможність або неспроможність надавати утримання подружжю була предметом дослідження судом при ухваленні відповідного рішення про стягнення аліментів. При розгляді питання щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, обставини щодо спроможності надавати утримання, не можуть оцінюватись, оскільки певні факти, що можуть бути пов`язані з такою обставиною оцінюються судом виключно при розгляді справи про стягнення аліментів по суті.

Підстав для повернення ОСОБА_2 сплачених на користь ОСОБА_3 коштів немає, оскільки доказів їх безпідставного стягнення немає.

Таким чином, доводи заявника, які на його думку є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та повернення йому коштів, є необгрунтованими і безпідставними, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 89, 260-261, 353, 432 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, стягувач ОСОБА_3 , сторона без самостійних вимог Вінницький відділ ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів до Вінницького апеляційного суду з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 31.05.23