Справа № 946/8468/20
Провадження № 2/946/49/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 травня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді: Бальжик О.І.

за участю секретаря: Осадчого К.В.

представника позивача: Резник Ю.Д.

відповідачки: ОСОБА_1

представника відповідачки: ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, служба у справах дітей Ізмаїльської міської ради Одеської області, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

І. Суть позовної заяви

1.1. 30 грудня 2020 року представник ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , яким просить позбавити батьківських прав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відношенні малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після розірвання шлюбу дочка проживала із матір`ю, але згодом батько забрав дитину до себе. ОСОБА_3 , як батько дитини, створив всі належні умови для гармонійного розвитку, проживання, навчання та виховання дитини. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача, його дохід дозволяє забезпечити її належний матеріальний рівень. Батько дитини працює на посаді матроса першого класу, має у власності нерухомість. Починаючи із 2015 року по дату звернення до суду, від колишньої дружини інтересу та зацікавленості у житті дитини проявлено не було. Відповідачка повністю самоусунулася від виховання дитини та не надає жодної посильної допомоги. Протягом п`яти років ОСОБА_1 не виявила бажання спілкуватися, бачитися з дитиною та приймати участь у її вихованні. На даний час місцезнаходження відповідачки позивачу не відомо, її батьки відмовилися від неї через аморальний спосіб життя. Аліментні зобов`язання за рішенням суду відповідачка не виконує, у зв`язку із чим, утворилася заборгованість. Дитина має вади здоров`я, потребує постійної турботи та догляду. У дочки виявлено недорозвинення мовлення ІІ рівня, що потребує значних матеріальних витрат. З метою вирішення цієї проблеми позивач зі своєю матір`ю, бабусею дитини, зверталися до спеціалістів, зокрема, логопеда та практичного психолога. Малолітня ОСОБА_6 відвідує заняття для розвитку мови, уваги, мислення, а також на корекції поведінки і сприйняття. У ОСОБА_1 відсутній материнський інстинкт та любов до дитини. Позбавлення батьківських прав відповідачки вважає способом захисту прав та інтересів дитини, направленим на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

ІІ. Процедура та позиції сторін

2.1. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 березня 2021 року (суддя Жигулін С.М.) відкрито провадження у справі №946/8468/20.

2.2. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2022 року, справа №946/8468/20 передана для розгляду судді Бальжик О.І.

2.3. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бальжик О.І. від 13.05.2022 року справа прийнята до свого провадження.

2.4. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.01.2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

2.5. Позивач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився, звернувшись із заявою про розгляд справи у його відсутність (а.с.34).

2.6. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та наполягала на його задоволенні на підставі викладених у ньому доводів. Додатково зазначила, що дитина проживає разом з батьком з трьох років та перебуває на його повному утриманні. Після повномасштабного вторгнення, позивач з метою збереження психологічного здоров`я дитини виїхав з нею за кордон, де вони перебувають по даний час.

2.7. Відповідачка та її представник заперечували проти задоволення позовної заяви. В обґрунтування заперечень пояснили, що первісною підставою для звернення ОСОБА_3 із позовом було зведення з відповідачкою особистих рахунків, в подальшому, у зв`язку із російсько-українською війною, військовим станом та мобілізацією, додатковим та основним мотивом є намір ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» отримати відстрочку від призову як особа, що самостійно виховує дитину віком до 18 років. Саме з цих підстав невідоме теперішнє місце проживання позивача; зі слів матері, це - ОСОБА_7 , зі слів свідка ОСОБА_8 Румунія. Позивач ухиляється від повернення на територію України та жодного разу не був присутнім в суді протягом тривалого часу слухання справи; в матеріалах справи відсутній жодний процесуальний документ, який був би підписаний власноруч позивачем. Додатково звернули увагу, що відповідачка є одруженою, виховує трьох малолітніх дітей, в тому числі, одного грудного; до відповідальності у жорсткому та протиправному відношенні до дітей не притягувалася. Незважаючи на вагітність, наявність вдома дитини до двох років та дитини трьох місяців, відповідачка 18.01.2022 року з`явилася на засідання комісії органу опіки та піклування, що свідчить про її бажання зберегти зв`язок із дитиною та незгоду із позбавленням її батьківських прав. Свідки-родичі позивача є зацікавленими особами та не підтвердили належним порядком наданих ними свідчень. Медична документація не відповідає змісту заявлених позовних вимог. Крім того, надані довідки та висновки не відповідають протоколу надання медичної допомоги та схемам оцінювання стану малолітнього пацієнта, затвердженого наказом МОЗ №527 від 28.07.2014 року, тобто не містять вичерпний, цілеспрямований анамнез і ретельне клінічне обстеження у діагностиці будь-яких захворювань. Надані висновки практичних психологів також не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вони рукописного виконання, не містять підтвердження кваліфікації осіб, які їх склали, та документації щодо спостереження дитини. Свідок не змогла пояснити різницю висновку з діагнозом, надала довідки та результати аналізів без медичних карт хворого та направлень лікаря. Також, свідок зазначила, що відповідачка при переданні дитини бабці, передала також медичну документацію, що, на їх думку, свідчить про те, що мати піклувалась дитиною, забезпечувала необхідний медичний огляд та своєчасні обстеження. Твердження бабки дитини відносно уявної аморальної поведінки відповідачки не знайшли свого підтвердження наявними доказами, а лише свідчать наявність конфлікту між сторонами. Таким чином, відповідачка активно і особисто заявляє про свою зацікавленість у збереженні родинних зв`язків з дитиною.

На додаткові питання відповідачка пояснила, що останній раз бачила дитину на її день народження ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дитину залишила матері колишнього чоловіка добровільно для проведення обстеження у жовтні 2018 року. Родиною спільно було вирішено, що спеціалісти у м. Одесі кращі, аніж в м.Ізмаїлі. У дочки була затримка мовлення; будь-яких інших вад, в тому числі з боку травневої системи, не було. В подальшому позивач та його матір заблоковували її номер, розповідаючи батькам, що вона веде аморальний спосіб життя. Навесні 2019 року відповідачка перестала телефонувати та цікавитися дитиною, оскільки не хотіла її травмувати. З позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною не зверталася. Спору щодо місця проживання дочки немає. Зі слів її рідного батька, який спілкується з колишньою свекрухою, їй відомо, що дитина відвідувала дитячий садок. Про наявність судового наказу, яким з неї на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини, їй стало відомо у 2021 році. Матеріальної допомоги на утримання дитини вона не надає, оскільки дитина проживає разом з бабусею у м. Одесі, а не з батьком. Колишній чоловік перебуває за кордоном, оскільки є моряком. Через наявність трьох малолітніх дітей вона не працює та перебуває на повному утриманні чоловіка. Наркотичні засоби та алкогольні напої не вживає. До кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалася.

2.8. Представник третьої особи, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, звернувшись із заявою про розгляд справи у відсутність представника, не заперечувала проти задоволення позову.

2.9. У судовому засіданні свідок, бабка дитини, матір позивача ОСОБА_9 , пояснила, що син ОСОБА_3 є моряком. За 2,5 роки шлюбу з ОСОБА_1 син був відсутній протягом року. Через зради відповідачки, шлюбні відносини між сторонами було припинено. Після розлучення батьків дитина залишилася проживати разом з матір`ю. Спочатку вони проживали у батьків відповідачки. В подальшому ОСОБА_10 з дитиною почала проживати разом з подругою. Під час відвідування дитини, в тому числі свідком ОСОБА_11 , в квартирі були виявлені запах сигарок, пляшки від алкоголю та інше. По закінченню рейсу син забирав дочку до себе та проводив спільно з нею час. В черговий раз, забравши дитину, син звернув увагу на відхилення у її розвитку (не дивилася в очі, не реагування на звертання до неї, свої бажання демонструвала шляхом плачу і крику, ховалася від людей). У зв`язку з цим, син звернувся до приватної клініки спеціаліста-невропатолога ОСОБА_12 , яка рекомендувала провести повне обстеження. За результатами обстеження з`ясувалося, що у ОСОБА_13 непереносимість лактози та герпес, що впливало на роботу головного мозку. Дитині було поставлено діагноз: затримка психомовленнєвого розвитку, та з 17 липня 2019 року поставлено на облік. Як вбачається з медичної карти ОСОБА_6 , протягом першого року її життя мати всупереч приписів не відвідувала жодних спеціалістів, таких як хірург, невропатолог, педіатр тощо. ОСОБА_10 не звертала уваги на те, що дитина після вживання молока постійно плакала. Щеплення були зроблені лише у пологовому будинку. Раціон харчування трьох річної дитини складався з картоплі фрі, бананів та молочних продуктів. Дитина поводилася не відповідно до віку. Лікарями було призначено дороге лікування; препарати важко було знайти. Спочатку займалися з психологом, в подальшому з логопедом. Згідно з рекомендаціями повністю виключено телевізор та включено режим повної тиші; вдома всі шепотіли. В подальшому зверталися до ЛОРу (були сумніви щодо нормального слуху дитини), гастроентеролога та інших спеціалістів. Дитині призначили сувору дієту. Наприкінці 2018 року через необхідність обстеження та лікування дитини відповідачка залишила її з нею та батьком в м.Одесі. Певний час ОСОБА_10 приїжджала до дитини, потім припинила навідуватися. В останній раз ОСОБА_1 приїхала до дитини в м.Одесу на її день народження, залишилася з ночівлею. На наступний день, 19 грудня 2018 року, вона поїхала та більше не з`являлася, не дзвонила та не писала. Місце проживання та номери телефонів ані вона, ані її син ОСОБА_14 не змінювали. Через певний час вона отримала від відповідачки запит у друзі у мережі Facebook, який прийняла. Через два дні вона побачила, що ОСОБА_10 розмістила фотографії фривольного характеру, при цьому дитиною вона взагалі не цікавилася. Дитина була влаштована до дитячого садочку, де відвідувала танці та англійську мову, в подальшому до школи. Коли почалася війна, дитина почала лякатися від вибухів, у зв`язку з чим, ОСОБА_14 переїхав з нею до м.Ізмаїла. Відповідачці про це було відомо, але вона не прийшла до них. В кінці травня 2022 року ОСОБА_14 в інтересах дитини прийняв рішення виїхати з нею за кордон, де вони перебувають по даний час.

2.10. Свідок ОСОБА_11 пояснив, що позивач приходиться йому племінником. Під час перебування ОСОБА_14 у рейсі, вони з дідом дитини відвідали ОСОБА_10 та побачили в квартирі грязь, пляшки від алкоголю, відсутність їжі, відчувався запах сигарет. Він зателефонував ОСОБА_14 , який повідомив йому про свій намір розлучитися з ОСОБА_10 через зради. Після припинення шлюбних відносин між сторонами, дитина залишилася проживати разом з матір`ю. В подальшому відповідачка залишила дитину батькові та свекрусі. Дитині було поставлено діагноз «психомовленнєва затримка». На спільних сімейних святах, він звертав увагу, що дитина голодна до їжі, не розмовляла відповідно до свого віку. У грудні 2018 року ОСОБА_10 приїхала на день народження дитини та більше не з`являлася. Коли почалася війна, позивач з дитиною переїхали до м. Ізмаїла, а через деякий час виїхали до Румунії. Дитина навчається онлайн. Стан здоров`я дитини завдяки небайдужості батька та бабусі покращився, встановлених раніше вад станом на сьогоднішній день немає.

ІІІ. Фактичні обставини та докази на їх підтвердження

3.1. У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в шлюбі, який рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 липня 2018 року розірвано (а.с.10).

3.2. В шлюбі у сторін народилася дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

3.3. На підставі наказу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 липня 2019 року з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стягуються аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 липня 2019 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.11).

3.4. 26 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами наказу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 липня 2019 року у справі №500/4998/19 про стягнення з неї на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 .

3.5. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 вересня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами наказу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 липня 2019 року у справі 3500/4998/19.

3.6. Згідно з довідкою про неотримання аліментів № 4711, виданою Ізмаїльським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) 07 жовтня 2020 року, ОСОБА_3 аліменти від ОСОБА_15 на утримання малолітньої ОСОБА_6 не отримував (а.с.12).

3.7. За змістом довідок, виданих адміністрацією Одеського спеціального дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» № 248 компенсуючого типу Одеської міської ради Одеської області за №№ 157, 173 від 10 липня 2019 року та 23 жовтня 2020 року, ОСОБА_6 відвідувала навчальний заклад з квітня 2019 року; у вихованні дитини приймає участь тільки батько (а.с.14, 15).

3.8. Як вбачається з довідки, виданої педіатром КНП «Дитяча міська поліклініка №4» Одеської міської ради, малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку у ДМП № 4 з вересня 2018 року по теперішній час з приводу затримки психомовленнєвого розвитку (а.с.16, 129).

3.9. Згідно з характеристикою, наданою головою правління суспільної організації «Бебі Ейнштейн» 10 вересня 2021 року, до їх організації звернувся батько, ОСОБА_3 , з метою прийняття до колективу для соціалізації та спілкування з дітьми малолітньої ОСОБА_6 . За весь час відвідування спостерігалася суттєва динаміка у розвитку дитини: малолітня показала себе товариською, активною, дружелюбною, легко йде на контакт, розвиток дитини відповідає віку. В колектив дитину приводять батько та бабуся (а.с.85).

3.10. Відповідно до характеристики, наданої вихователем Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» № 135 Одеської міської ради, малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує дитячий заклад з 28 вересня 2021 року по теперішній час. Дитину приводять та забирають батько, ОСОБА_3 і бабуся, ОСОБА_9 . За весь час відвідування дитиною закладу, мати, ОСОБА_1 не брала участі у вихованні та навчанні доньки, жодного разу не приходила у дитячий заклад та не цікавилась її успіхами (а.с.86).

3.11. Викладене підтверджується довідкою, виданою директором Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» № 135 Одеської міської ради 04 листопада 2021 року (а.с.87).

3.12. Згідно з довідками за підписами логопеда ОСОБА_16 , практичного психолога ОСОБА_17 , з дитиною проводилися заняття, спрямовані на розвиток мови, пам`яті, уваги та мислення, а також на корекцію поведінки у суспільстві, під час яких були присутні батько дитини та бабуся; всі рекомендації та настанови виконувалися ретельно (а.с.18-21, 83, 88).

3.13. Відповідно до характеристики за підписом директора ТОВ «Уніпрайм» від 27 жовтня 2020 року ОСОБА_3 під час знаходження в рейсах на посаді матроса першого класу зарекомендував себе з позитивної сторони, з боку роботодавця нарікань не було (а.с.22).

3.14. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 21 грудня 2021 року за вих.№01-11/2237/1вих згідно протоколу бесіди від 06 липня 2021 року ОСОБА_1 проти позбавлення її батьківських прав, хоче займатися вихованням та утриманням малолітньої ОСОБА_6 , але батько дитини проти зустрічей матері з нею; проте заяви стосовно визначення місця проживання або визначення способів участі матері у вихованні малолітньої до служби у справах дітей не надходило. Членами комісії вирішено перенести розгляд питання на чергове засідання комісії у зв`язку з відсутністю матері дитини. На засідання комісії з питань захисту прав дітей, яке відбулося 09 грудня 2021 року, мати не з`явилася. Враховуючи пакет документів служби у справах дітей Одеської міської ради, пояснення матері та рекомендації комісії, Приморська районна адміністрація, як орган опіки та піклування, визнав доцільним позбавити відповідачку батьківських прав відносно дитини (а.с.53-56, 58-61).

3.15. Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області за №89 від 08.02.2022 року визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_6 разом з батьком ОСОБА_3 (а.с.89).

3.16. Згідно з розрахунком заборгованості від 01 лютого 2022 року заборгованість по аліментам ОСОБА_1 за період з 09 липня 2019 року по 31 січня 2022 року становить 24 589 гривень 41 копійка (а.с.92).

3.17. На підставі висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області за №02/21-155 від 10 лютого 2022 року, на теперішній час малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з батьком, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до акту обстеження від 19 січня 2022 року, сім`я проживає у приватизованій квартирі, яка складається із 3-х кімнат, зі всіма зручностями, опалення індивідуальне, в наявності всі комунікації. Умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним вимогам. У дитини є окрема кімната зі всіма зручностями, чисто, охайно, затишно. Малолітня забезпечена сезонним одягом, продуктами харчування, шкільним приладдям. Склад сім`ї: батько, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , працює на суднах іноземного судновласника «Рrime Tanker Management Inc» на посаді матроса першого класу; бабуся, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; донька, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує дошкільний заклад.

Батько створив належні умови для гармонійного розвитку, навчання, виховання та проживання дитини: у зв`язку із станом здоров`я дитини (діагноз: «затримка психомовного розвитку) звернувся до практичного психолога. З грудня 2018 року, протягом двох з половиною років, малолітня ОСОБА_6 регулярно відвідувала заняття, які були направлені на розвиток мови, уваги, пам`яті та мислення дитини. Після кожного заняття батько та бабуся отримували рекомендації та домашні завдання, які виконували разом з ОСОБА_13 вдома. Між батьком та донькою склалися добрі, довірливі, відкриті стосунки. На той час мати проживала окремо та фактично самоусунулась від виховання та утримання малолітньої дитини.

На підставі вищевикладеного, орган опіки та піклування дійшов висновку, яким визнано за доцільне та в інтересах дитини позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.176-178).

ІV. Оцінка та висновки суду

4.1. Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого висновку.

4.2. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

4.3. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

4.4. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

4.5. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

4.6. Позбавлення батьківських прав є виключним заходом, який тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

4.7. Зважаючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

4.8. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

4.9. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ передбачено, що держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

4.10. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

4.11. Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Також у своїй практиці, зокрема у справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

4.12. На думку суду, надані позивачем до суду докази не свідчать про злісне ухилення відповідачки від виховання дитини, свідоме нехтування нею батьківськими обов`язками, її винну поведінку щодо дитини.

4.13. Так позивач наголошує на тому, що відповідачка не зустрічається та не спілкується з дочкою, не цікавиться її розвитком, не приїжджає до дитини.

4.14. Проте, врахування конкретних обставини розглядуваної справи, а саме наявність у відповідачки трьох інших малолітніх дітей, проживання в іншому населеному пункті, конфлікти між сторонами, а також аналіз її процесуальної поведінки (категорично заперечує проти позбавлення її батьківських прав, звернулася до адвоката для відстоювання правової позиції та протягом всього розгляду справи брала особисту участь у судових засіданнях), свідчить про те, що мати не визнає позов, бажає зберегти зв`язок із дитиною, а справа має для неї важливе значення.

4.15. Особистісні непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки у рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у постанові від 6 жовтня 2021 року у справі №320/5094/19 (провадження №61-7357св21). Аналогічний правовий висновок зроблено в постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №522/10703/18 (провадження № 61-4014св20).

4.16. Крім того, як вбачається з відомостей Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України Абашини М.Ю. 26 травня 2022 року перетнув державний кордон України та, зі слів свідків, перебуває там спільно з дитиною по сьогоднішній день.

4.17. Показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 також не підтверджують винну поведінку матері, оскільки є особистою оцінкою ситуації, що склалася у родині сторін.

4.18. Не може й свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків по утримання дитини факт стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача аліментів на утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання матері до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення матері дитини батьківських прав.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у постанові від 23 квітня 2020 року у справі № 420/1075/17 (провадження № 61-17053св19).

4.19. Суд не може погодитися з висновками Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 21 грудня 2021 року за вих.№01-11/2237/1вих та виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області за №02/21-155 від 10 лютого 2022 року, як органів опіки та піклування, згідно яких було визнано за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки вони мають рекомендаційний характер та не є обов`язковими для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України). Крім того, вказані висновки не містить в собі відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування ОСОБА_1 своїми обов`язками, та які б були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення її батьківських прав.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року, справа № 742/710/19. Аналогічний правовий висновок зроблено в постанові Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 243/13191/19-ц (провадження № 61-2237св21).

4.20. Також, не надано жодного доказу щодо обставин, які негативно характеризують відповідачку, зокрема, притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності, перебування на обліку у зв`язку із вживанням алкогольних або наркотичних засобів, ведення аморального способу життя та інше.

4.21. Отже, з наданих позивачем доказів не вбачається наявність підстав передбачених ст.164 СК України, а тому застосування до відповідачки такого виняткового заходу як позбавлення батьківських прав суд вважає недоцільним.

4.22. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини вказує на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати мотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення.

4.23. Суд вважає за можливе не давати оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони на висновки не впливають.

4.24. За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 150, 164 СК України, ст.ст.11-13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору служба у справах дітей Ізмаїльської міської ради Одеської області (адреса: Одеська область, м. Ізмаїл, проспект Незалежності, 62, 3), про позбавлення батьківських прав, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 31 травня 2023 року.

Суддя: О.І.Бальжик