Справа № 573/2320/23
Номер провадження 2-з/573/9/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року м. Білопілля

Суддя Білопільського районного суду Сумської області ЧЕРКАШИНА М.С., розглянувши представника позивача ОСОБА_1 -адвоката СУПРУН Д.В. про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И Л А:

01 грудня 2023 представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Супрун Д.В. звернувся до суду з позовом до ТОВ «Українські фінансові операції», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Мукорез О.Л. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно з позовною заявою представник подав заяву про забезпечення позову, яку мотивує тим, що в жовтні 2023 через застосунок «ДІЯ» дізналася про існування виконавчого провадження відносно неї. Після цього через АСВП отримала копії документів виконавчого провадження №65773502 від 10.06.2021, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Мукорез О.Л. на підставі виконавчого напису №24037 від 28.04.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з неї боргу на користь ТОВ «Українські фінансові операції», якому відступлено право вимоги за кредитним договором №1418786 від 04.08.2019, укладеним між нею та ТОВ «ФК «Верона» у сумі 25204,90 грн. Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, а відтак, і виконавче провадження з примусового виконання цього виконавчого напису також є неправомірним. У зв`язку з викладеними обставинами, представник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у зазначеному виконавчому провадженні.

На підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову.

Одним з видів такого забезпечення є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку (п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі №381/4019/18 зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові від 16 серпня 2018 року в справі №910/1040/18 Верховний Суд в складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду в справі №752/20385/18 від 07 жовтня 2019 року цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення в разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише в разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Виходячи з положень п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», примусовому виконанню підлягають, зокрема, виконавчі написи нотаріусів.

З матеріалів справи вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №24037 від 28.04.2021, відповідно до якого з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» стягнуто заборгованість у сумі 25204,90 грн.

На підставі вищевказаного виконавчого напису 10.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Мукорезом О.Л. відкрито виконавче провадження №65773502.

Виходячи з системного аналізу вищенаведених норм права, вважаю, що такий спосіб забезпечення позову, як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який в судовому порядку оскаржує ОСОБА_2 , прямо передбачений чинним законодавством та буде співмірним із заявленими позовними вимогами, а тому заяву необхідно задовольнити.

При цьому суд враховує, що невжиття заходів забезпечення позову в даній справі може призвести до того, що у випадку задоволення позову для відновлення прав позивача, за захистом яких він звертається до суду, необхідно буде докласти значних зусиль, та що в разі невжиття заходів забезпечення позову в зазначений спосіб, матиме місце виконання виконавчого напису нотаріуса, який може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку, оскільки державний виконавець в межах виконавчого провадження вчиняє дії на виконання спірного виконавчого напису нотаріуса.

Заявлений вид забезпечення позову відповідає вимогам п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, має тимчасовий характер і діє до набранням рішенням суду, яким закінчується розгляд справи по суті, законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 153, 260, 261 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 -адвоката СУПРУН Д.В. про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення у виконавчому провадженні №65773502, відкритому на підставі виконавчого напису №24037 від 28 квітня 2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСТАПЕНКОМ Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» коштів до набрання рішенням у справі законної сили.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя