Справа № 334/6475/23
Провадження № 2/333/3279/23

23 листопада 2023 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
судді Холода Р.С.,
за участю секретаря судового засідання Марченко В.С.,
ПрАТ «СК «Оранта-Січ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.
Відповідно до умов вказаного договору страховим ризиком є, зокрема, пошкодження та/або знищення застрахованого транспортного засобу внаслідок ДТП, страхове відшкодування моральної шкоди виплачується страховиком в межах ліміту відповідальності у розмірі 130 000,00 грн., франшиза у розмірі 1 300,00 грн.
Вказаний поліс був укладений між ПрАТ «СК «Оранта-Січ» та ОСОБА_2 , як пенсіонером, на підставі положень п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області по справі №937/9123/21 від 11.11.2021 про адміністративне правопорушення встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини ОСОБА_1 , за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України.
08.11.2021 року ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК «Оранта-Січ» із повідомленням про ДТП та 09.11.2021 року ОСОБА_4 із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.
Внаслідок ДТП автомобіль «ВАЗ 211440», державний номерний знак НОМЕР_3 , отримав значні пошкодження, відповідно до ремонтної калькуляції №5137 від 26.11.2021 року, вартість ремонту складає 35 086,67 грн.
На виконання умов договору та згідно чинного законодавства України, ПрАТ «СК «Оранта-Січ» здійснила виплату ОСОБА_4 у розмірі 33 786,67 грн. за пошкоджений автомобіль, що підтверджується страховим актом від 01.02.2022 року та платіжним дорученням №268 від 04.02.2022 року.
Таким чином, оскільки на момент вчинення ДТП саме відповідач ОСОБА_1 , як водій, керував забезпеченим транспортним засобом, який було застраховано на пільгових умовах, тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь страховика ПрАТ «СК «Оранта-Січ» відшкодування 50% завданої шкоди у розмірі 16 893,34 грн.
Позивач ПрАТ «СК «Оранта-Січ» направляло відповідачу письмові вимоги про відшкодування збитків в порядку регресу у розмірі 16 893,34 грн., однак відповідач відповідь на заяву не надав, вимоги не задовольнив.
Крім того, просить стягнути з відповідача інфляційні витрати в сумі 4 839,05 грн. та 3% річних у розмірі 713,69 грн. на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Ухвалою від 31.08.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_5 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позов підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 до зали судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав.
На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «Оранта-Січ», з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Стосовно заявлених вимог про стягнення з ОСОБА_1 на його користь страхового відшкодування у розмірі 16 893,34 грн., суд дійшов до такого.
Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про страхування», страхування може бути добровільним або обов`язковим.
Частина 1 статті 16 Закону України «Про страхування», передбачено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою, страховик бере на себе зобов`язання, у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати ін. умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Вказаний поліс був укладений з ОСОБА_2 , як пенсіонером, на підставі положень п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Тобто при укладенні договору страхування страхувальником було сплачено страховий платіж зі знижкою 50%.
Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області по справі №937/9123/21 від 11.11.2021 про адміністративне правопорушення встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини ОСОБА_1 , за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України.
Зазначена постанова суду набула законної сили 23.11.2021 року.
Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Частиною 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
08.11.2021 року ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК «Оранта-Січ» із повідомленням про ДТП та 09.11.2021 року ОСОБА_4 з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.
Внаслідок ДТП автомобіль «ВАЗ 211440», державний номерний знак НОМЕР_3 отримав пошкодження, відповідно до ремонтної калькуляції №5137 від 26.11.2021 року вартість ремонту складає 35 086,67 грн.
На виконання умов договору та згідно чинного законодавства України, ПрАТ «СК «Оранта-Січ» здійснила виплату ОСОБА_4 у розмірі 33 786,67 грн. за пошкоджений автомобіль, що підтверджується страховим актом від 01.02.2022 року та платіжним дорученням №268 від 04.02.2022 року.
Частиною 1 ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно з п. 381.1 ст. 381 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
Таким чином, судом встановлено, що до ПрАТ «СК «Оранта-Січ» в порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від ОСОБА_1 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування, у зв`язку з тим, що автомобіль був застрахований ОСОБА_2 як пенсіонером, тобто із пільговою 50% знижкою.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем 15.02.2022 року, за вих. №228 направлено на адресу ОСОБА_1 заяву про відшкодування страхової виплати в порядку регресу у розмірі 16 893,34 грн. в добровільному порядку протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання претензії, яку відповідач отримав 19.02.2022 року.
Разом з тим, матеріали справи свідчать, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, суму страхового відшкодування в розмірі 16 893,34 грн. в добровільному порядку ПрАТ «СК «Оранта-Січ» не сплатив.
Доказів протилежного матеріали цієї справи не містять.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 16 893,34 грн. страхової виплати, завданої внаслідок ДТП, є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими доданими документами, а тому є такими, що підлягають задоволенню.
Щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи положення вищевказаної статті, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Вимагати сплати суму боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, що узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 05.07.2019 року по справі 905/600/18.
В силу вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відтак, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 інфляційних втрат у розмірі 4 839,05 грн. та 3% річних у розмірі 713,69 грн. на користь ПрАТ «СК «Оранта-Січ».
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, судовий збір у розмірі 2 147,20 грн. судом покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст. 130, 141, 223, 258, 259, 265, 268, 274, 279, 280-282 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст рішення складено 23.11.2023 року.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя Р.С.Холод