Номер провадження 2/754/2579/23
Справа №754/3476/23
РІШЕННЯ

Іменем України

01 червня 2023 року м.Київ

Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ «НАСК «Оранта» звернулося до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 23.01.2021 року між ОСОБА_3 та ПАТ "НАСК "Оранта" було укладено договір комплексного страхування транспортних засобів АП « 0120475, предметом якого є страхування транспортного засобу «Toyota Rav4», д.н.з. НОМЕР_1 .

04.12.2021 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля та автомобіля «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача, що призвело до пошкодження вказаних автомобілів. Винною особою у даній ДТП постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 28.12.2021 року визнано відповідача. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не була застрахована.

Як зазначає позивач, потерпіла особа звернулась з заявою щодо виплати страхового відшкодування. 17.12.2021 року було складено страховий акт № К-21-33-205/1 та розрахунок суми страхового відшкодування, виходячи з протоколу (акту) огляду транспортного засобу, зведеної калькуляції відновлювального ремонту та здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 12 533,90 грн. згідно платіжного доручення № 66159 від 20.11.2021 року.

Посилаючись на викладені обставини та положення «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача вищевказану суму та судові витрати у справі.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 21.03.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача, повідомлений належним чином про розгляд справи, до суду не з`явився, надавши суду клопотання про розгляд справи в його відсутність.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Про час та місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.01.2021 року між ОСОБА_3 та ПАТ "НАСК "Оранта" було укладено договір комплексного страхування транспортних засобів АП №0120475, предметом якого є страхування транспортного засобу «Toyota Rav4», д.н.з. НОМЕР_1 .

04.12.2021 року о 14.35 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_2 , по бул.Перова, 48 в м.Києві не вибрав безпечної швидкості руху, недотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Rav4», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів, заподіяння матеріальних збитків і порушення п.п.13.1, 12.1 ПДР України.

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2021 року відповідача ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн.

06.12.2021 року потерпіла особа ОСОБА_3 звернулась до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу.

ПАТ "НАСК "Оранта" на підставі страхового акту № К-21-33-205/1 від 17.12.2021 року та розрахунку суми страхового відшкодування, виходячи з протоколу (акту) огляду транспортного засобу, зведеної калькуляції відновлювального ремонту, здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 12 533,90 грн. згідно платіжного доручення № 66159 від 20.11.2021 року.

Судом також встановлено, що за даними бази МТСБУ поліс на ТЗ № АА 3870 КС, не знайдено, тобто, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована.

Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1, 2 п.3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової та моральної(немайнової) шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбаченіст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Питання відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, передбачені ст.ст.1187,1188 ЦК України.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Під час застосування наведених норм права підлягає урахуванню правовий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), відповідно до якого стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (пункти 68-70).

У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Таким чином, відносини між сторонами у справі регулюються статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування». Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до позивача (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації.

Суд враховує те, що умовами договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивач, як страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяв на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, завдану забезпеченому транспортному засобу, в тому числі і вартість відновлювального ремонту. Також, вказаним договором визначено, що страхове відшкодування виплачується без урахування експлуатаційного (фізичного) зносу запасних частин, деталей і обладнання, що підлягають заміні.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з положень вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов?язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Оскільки ДТП, в якій було пошкоджено автомобіль потерпілої особи, сталась з вини відповідача, який на момент завдання шкоди не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, то саме він зобов`язаний відшкодувати заподіяні збитки, що сталися в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в повному обсязі. Докази того, що в даній ДТП винен також і водій автомобіля «Toyota» відсутні, а тому і відсутні підстави для зменшення розміру страхового відшкодування.

Відтак, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, а тому стягує з нього витрати позивача по сплаті страхового відшкодування.

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 18, 19, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (місцезнаходження за адресою: м.Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, ) суму страхового відшкодування в розмірі 12 533,90 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: