Єдиний унікальний номер 341/933/23
Номер провадження 2/341/312/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р., за участю:

секретаря судового засідання Матейко О. С.,

представниці позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Паньківа В. Я.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Бурштинської міської ради Івано-Франківської області до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

встановив:

Бурштинська міська рада Івано-Франківської області звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

У позові з урахуванням збільшених позовних вимог просить стягнути з відповідача на користь Бурштинської міської ради Івано-Франківської області (далі - Рада) заборгованість у розмірі 172334,57 грн, з яких: неодержані доходи у вигляді орендної плати за земельну ділянку у розмірі 133114,30 грн, орендна плата за квітень 2023 року 9550,0 грн, інфляційне збільшення заборгованості у розмірі 25408,0 грн та 3 % річних у розмірі 4262,27 грн.

В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 31.03.2016 між позивачем та ТзОВ «ВАД» укладено договір оренди землі. 01.04.2017 між ТОВ «ВАД» та ОСОБА_3 укладено договір про будівництво комплексу виробничих приміщень, а саме приміщення газозаправної станції з автомийкою на два автомобілі. 11.09.2020 ОСОБА_2 зареєстрував за собою право власності на приміщення газозаправної станції з мийкою на два автомобілі, загальною площею 145 кв. м. Вказане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці площею 0,3504 га, яка належить Бурштинській міській раді. 16.04.2021 позивач та ТзОВ «ВАД» уклали угоду про розірвання договору оренди землі. Припинення права оренди землі зареєстровано 12.08.2021. Відповідно до рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.02.2023 з ТзОВ «ВАТ» стягнуто на користь позивача заборгованість з орендної плати у розмірі 422492,56 грн. 27.12.2022 Бурштинська міська рада та ОСОБА_2 уклали договір оренди вищевказаної земельної ділянки. Право оренди земельної ділянки зареєстровано 22.03.2023. Рада зазначає, що відповідач ухилявся від укладення договору оренди протягом тривалого часу та до моменту укладення такого відповідач жодних коштів за користування земельною ділянкою не сплачував. Просить стягнути з відповідача неодержані доходи у вигляді орендної плати за земельну ділянку з 13.08.2021 до 22.03.2023 у розмірі 133114,30 грн.

Також, позивач зазначив, що на момент подання позову відповідач сплатив за договором оренди землі 1365,10 грн за грудень 2022 року, 28650,0 грн за січень-березень 2023 року. Обидва платежі надійшли на рахунки позивача 30.03.2023, що є порушенням умов укладеного між сторонами договору оренди. Таким чином, вважає, оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, то з нього на користь позивача підлягає стягненню інфляційне збільшення заборгованості за період з 01.09.2021 до 31.05.2023 у розмірі 25408,0 грн, 3 % річних у розмірі 4262,27 грн, а також, орендна плата за квітень 2023 року у розмірі 9550,0 грн, яку відповідач на час звернення до суду теж не сплатив.

Ухвалою від 17.05.2023 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 30.05.2023 та відкладено на 16.06.2023.

12.07.2023 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому позов не визнав. Заперечуючи проти доводів позивача, вказав, що сторона відповідача не погоджується з розрахунками щодо стягнення заборгованості. Зазначив, що з моменту укладення договору і до цього дня відповідач у повному обсязі оплатив орендну плату за вищезазначену земельну ділянку, а саме: за грудень 2022 року - 1365,10 грн, січень-березень 2023 року - 28650,0 грн, квітень-червень 2023 року - 28650,0 грн. Тому, у відповідача відсутня заборгованість щодо орендної плати за землю.

Щодо суми 133114,0 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача як неодержаний дохід у вигляді орендної плати, зазначив, що така сума є надуманою та не підтверджена жодними доказами. Вважає, що у позивача взагалі відсутні підстави для стягнення з відповідача таких неодержаних доходів у вигляді орендної плати за земельну ділянку за період з серпня 2021 року до грудня 2022 року, оскільки не було правової підстави для їх нарахування, зокрема, за цей період не було укладено між сторонами договору оренди вказаної земельної ділянки. Також, додав, що розрахунок розміру збитків має здійснюватись виключно на підставі методики. Позивач вказаних норм не дотримався, матеріали справи не містять правильного розрахунку розміру понесених збитків, тому, в діях відповідача відсутні елементи складу цивільного порушення, що унеможливлює покладення на відповідача обов`язку відшкодовувати збитки у спірних правовідносинах.

Крім цього, зазначив, що договір оренди землі був укладений між сторонами 27.12.2022. До цього часу позивач не виявляв бажання та наміру укласти такий договір. Ініціатором укладення цього договору був особисто ОСОБА_2 , який ще 28.06.2022 звернувся до Бурштинської м/р із заявою № 828/Л.2022, у якій просив заключити з ним договір оренди вказаної земельної ділянки. Оскільки до моменту написання заяви відповідач не орендував вказану земельну ділянку, то він на прохання працівників Бурштинської міської ради і виставленого ними рахунку сплатив 14422,42 грн за користування земельною ділянкою за період липень 2021 року - червень 2022 року, на якій знаходиться об`єкт нерухомого майна. Після оплати відповідної суми, заяву ОСОБА_2 від 28.06.2022 винесено на розгляд сесії Бурштинської міської ради. Проте, питання щодо розгляду заяви відповідача було знято з порядку денного через те, що державний реєстратор відділу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області допустив помилку, а саме помилково вніс код 12.04 (для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства) замість 12.11 (для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу). Після виявлення помилки відповідне управління видало міській раді витяг із технічної документації з нормативно грошової оцінки земельної ділянки від 21.10.2022, кадастровий номер :01:004:0096, в якому вартість нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею, 0,3504 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , становила 996523,32 грн. До цього моменту орендна плата за земельну ділянку розраховувалась органом місцевого самоврядування (відповідним його управлінням) на підставі отриманого ОСОБА_2 витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки від 16.02.2022, відповідно до якого розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки становив 199304,66 грн. За цією нормативною грошовою оцінкою відповідач і здійснив оплату за користування земельною ділянкою за період з липня 2021 року до червня 2022 року. Вважає позов необгрунтованим та просить відмовити у його задоволенні.

27.07.2023 представниця позивача надіслала до суду відповідь на відзив, у якій зазначила, що вважає заперечення та зауваження відповідача такими, що не заслуговують на увагу. Станом на момент подання заяви про збільшення позовних вимог у відповідача була заборгованість за квітень 2023 року, яку він сплатив 15.06.2023. Вважає копію витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 16.02.2022, відповідно до якого нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки становить 199304,66 грн недостовірним доказом, з огляду на таке. Під час вивчення проектів рішень міської ради вона - головний спеціаліст юридичного відділу Бурштинської міської ради ОСОБА_1, виявила невідповідність в нормативній грошовій оцінці земельної ділянки, яка мала бути передана в оренду відповідачу. Так, відповідно до витягу з нормативної грошової оцінки, отриманого відповідачем, вона становить 199304,66 грн. Водночас станом на 18.12.2015 (час укладення Договору оренди землі з попереднім власником нерухомого майна - ТОВ «ВАД») вона становила 596415,84 грн. 23.08.2022 подано службову записку на ім`я міського голови з пропозицією зняти проект рішення Бурштинської міської ради № 4567 «Про укладення договору оренди земельної ділянки для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного автомобільного транспорту та дорожнього господарства (будівництва автогазозаправочного пункту) в АДРЕСА_1 (громадянин ОСОБА_2 )» з розгляду на сесії міської ради у зв`язку з невідповідністю нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її цільовим призначенням до з`ясування всіх обставин. 05.10.2022 від Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області отримана відповідь про виявлення помилки у Державному земельному кадастрі з пропозицією її виправити, що і було зроблено. Також, не погоджується з поясненнями відповідача щодо сплати ним коштів у розмірі 14422,42 грн. Вважає такі твердження надуманими та такими, що не підтверджуються жодними доказами. Зазначила, що відповідач 28.06.2022 подав звернення виключно щодо укладення договору оренди. Жодних звернень стосовно відшкодування завданих збитків Бурштинській територіальній громаді у вигляді неодержаних доходів від орендної плати за земельну ділянку від відповідача не надходило. Щодо встановлення факту зарахування чи не зарахування вказаних коштів в рахунок платежів, які б мали здійснюватись відповідачем, установлено, що відповідні кошти були зараховані до місцевого бюджету за кодом класифікації 18010900 «Орендна плата фізичних осіб». Неодержані доходи з орендної плати за землю у разі неукладення договру оренди землі мають бути сплачені за іншим кодом класифікації - 24060300 «Інші надходження». Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

14.11.2023 на адресу суду представниця позивача надіслала письмові пояснення щодо розрахунку розміру позовних вимог, у яких зазначила, що враховуючи арифметичні помилки у відповідних розрахунках, вважає за необхідне надати уточнені розрахунки, відповідно до яких: розмір неодержаних доходів за відповідний період зі сплати орендної плати за землю становить 120012,95 грн, інфляційне збільшення заборгованості - 23479,87 грн та 3 % річних - 3739,07 грн.

У чергове судове засідання 28.11.2023 з`явились представники сторін.

У судовому засіданні представниця позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові та просила стягнути з відповідача розмір неодержаних доходів у вигляді орендної плати за земельну ділянку у розмірі 133114,30 грн, інфляційне збільшення заборгованості у розмірі 25408,0 грн та 3 % річних у розмірі 4262,27 грн. При цьому не підтримала вимогу щодо стягнення з відповідача орендної плати за квітень 2023 року у розмірі 9550,0 грн. Визнала факт, що відповідач погасив таку заборгованість після звернення з цим позовом до суду. Водночас заяву про відмову від цієї частини позовних вимог не подала. Підтвердила, також, факт сплати відповідачем коштів у розмірі 14422,42 грн. Проте, оскільки вказані кошти зараховано на неправильний рахунок місцевого бюджету за кодом класифікації, то на цю суму не може бути зменшено ціну позову в частині стягнення неодержаних доходів у вигляді орендної плати за земельну ділянку. Такі кошти у розмірі 14422,42 грн. за заявою ОСОБА_2 можуть бути йому повернуті або зараховані в рахунок майбутніх платежів орендної плати за земельну ділянку.

Представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити. Вважає позовні вимоги необгрунтованими та надуманими, а спосіб захисту неправильним.

Заслухавши пояснення представників сторін, надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини справи.

01.04.2017 між ТзОВ «ВАД» та ОСОБА_2 укладено договір про будівництво комплексу виробничих приміщень (а. с. 18). Відповідно до пункту 1.1 цього договору предметом договору є участь сторін щодо організації будівництва та введення експлуатацію виробничого комплексу виробничих приміщень, а саме приміщення газозаправної станції з автомийкою на два автомобілі на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:004:0096.

Відповідно до копії акта приймання-передачі від 05.02.2020 підтверджується, що на виконання договору про будівництво комплексу виробничих приміщень від 01.04.2017 ТзОВ «ВАД» передає, а ОСОБА_2 приймає, нерухоме майно - приміщення газозаправної станції з автомийкою на два автомобілі на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 19).

11.09.2020 ОСОБА_2 зареєстрував за собою право власності на приміщення газозаправної станції з автомийкою на два автомобілі, загальною площею 145 кв. м. на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 20).

Відповідно до рішення Бурштинської міської ради від 02.04.2021 № 113/10-21 «Про припинення договору оренди земельної ділянки з ТзОВ «ВАД» в АДРЕСА_1 у зв`язку зі зміною власника нерухомого майна» припинено з ТзОВ «ВАД» договір оренди земельної ділянки від 31.03.2016 в АДРЕСА_1 , площею 0,3504 га для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, кадастровий номер :01:004:0096 (далі - Земельна ділянка), у зв`язку зі зміною власника нерухомого майна (а. с. 21).

16.04.2021 позивач та ТзОВ «ВАД» уклали угоду про розірвання договору оренди землі за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,3504 га, кадастровий номер :01:004:0096 (а. с. 22).

Припинення права оренди землі зареєстровано 12.08.2021, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а. с. 23).

Згідно зі змістом копії заяви від 28.06.2022 № 828/Л.2022 підтверджується, що ОСОБА_2 звернувся до Бурштинської м/р та просив поновити (заключити з ним на 10 років) термін дії договору оренди Земельної ділянки для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, будівництва автогазозаправочного пункту (КЦПЗ 12.04) (а. с. 94).

Відповідно до рішення Бурштинської міської ради від 08.12.2022 № 61/40-22 «Про укладення договору оренди земельної ділянки для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу в АДРЕСА_1 (громадянин ОСОБА_2 )» вирішено укласти договір оренди земельної ділянки з громадянином ОСОБА_2 для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу в АДРЕСА_1 , площею 0,3504 га, терміном на 10 років з врахуванням коефіцієнту 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, кадастровий номер :01:004:0096 (а. с. 24).

27.12.2022 між Бурштинською міською радою та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі (далі - Договір )(а. с. 25-27).

Відповідно до пункту 1 Договору орендодавець (Бурштинська міська рада в особі міського голови Андрієшина В. М.) на підставі рішення Бурштинської міської ради від 08.12.2022 № 61/40-22, передає, а орендар ( ОСОБА_2 ) приймає в строкове платне користування земельну ділянку з земель населеного пункту, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , на території Бурштинської міської ради, кадастровий номер :01:004:0096.

Згідно з пунктами 2, 3, 5 Договору в оренду передається земельна ділянка площею 0,3504 га. Земельна ділянка передається в оренду для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка є предметом цього Договору, може змінюватись щорічно. Станом на дату укладення Договору нормативна грошова оцінка становить 996523,32 грн (284,40 м/кв).

Договір укладено на 10 років (пункт 8 Договору).

Відповідно до пункту 9 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на дату виникнення обов`язку щодо сплати орендної плати.

У пункті 16 Договору зафіксовано цільове призначення земельної ділянки: 12.11 - для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу.

Право оренди земельної ділянки за ОСОБА_2 зареєстровано 22.03.2023, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав (а. с. 30).

Відповідно до копії витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок нормативна грошова оцінки земельної ділянки, кадастровий номер :01:004:0096, становить 199304,66 грн. Дата формування витягу 16.02.2022 (а. с. 92).

Відповідно до копії витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок підтверджується, що нормативна грошова оцінки земельної ділянки, кадастровий номер :01:004:0096, становить 996523,32 грн. Дата формування витягу 21.10.2022 (а. с. 31).

Відповідно до рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 08.02.2023 стягнуто з ТзОВ «ВАТ» на користь позивача заборгованість з орендної плати у розмірі 422492,56 грн (а. с. 6-8).

Згідно зі змістом копії квитанції від 28.06.2022 № 0.0..1 підтверджується, що ОСОБА_2 сплатив 14422,42 грн, призначення платежу: орендна плата за липень 2021 - червень 2022 (а. с. 96).

Відповідно до дубліката квитанції від 30.03.2023 № Р24АD2107 підтверджується, що ОСОБА_2 сплатив 1365,10 грн, призначення платежу: орендна плата згідно з Договором. Отримано банком 30.03.2023 (а. с. 97).

Відповідно до дубліката квитанції від 30.03.2023 № Р24АD1352 підтверджується, що ОСОБА_2 сплатив 28650,0 грн, призначення платежу: орендна плата згідно з Договором. Отримано банком 30.03.2023 (а. с. 98).

Згідно зі змістом копії квитанції від 15.06.2023 підтверджується, що ОСОБА_2 сплатив 28650,0 грн, призначення платежу: орендна плата відповідно до Договору; період оплати 15.06.2023 (а. с. 99).

Відповідно до копії витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 18.12.2015 № 03-14/1298 підтверджується, що назва земельної ділянки: для комерційного призначення; місце знаходження: АДРЕСА_1 ; власник (користувач): ТзОВ «ВАД»; площа земельної ділянки: 3504 м. кв.; економіко-планувальна зона І; коефіцієнт індексації: 1,249; сукупний коефіцієнт Км2: 1,27; коефіцієнт Кф: 2,5; коефіцієнт Км3-1; нормативна грошова оцінка земельної ділянки для комерційного призначення: 596415,84 грн (а. с. 106).

Згідно зі змістом копії листа від 04.10.2022 Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області установлено, що під час приведення у відповідність відомостей про цільове призначення земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , на території Буршинської міської ради, кадастровий номер :01:004:0096, до Класифікації, державний реєстратор Відділу у галицькому районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області допустив помилку, а саме замість коду цільового призначення 1.11.6 (для комерційного призначення) помилково вніс код 12.04 (Для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства), тоді як необхідно було внести правильний код 12.11 (Для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу). З метою виправлення цієї помилки зацікавленій особі необхідно звернутись до Державного кадастрового реєстратора із заявою про внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру (а. с. 108).

Отже, відповідачу було надано неправильний витяг щодо нормативно-грошової оцінки Земельної ділянки. Тобто, наявні у витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок дані щодо нормативної грошової оцінки Земельної ділянки на рівні 199304,66 грн буди і є недостовірними (а. с. 92).

Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, дата формування 19.10.2022, підтверджується виправлення вищевказаної помилки, а саме у пункті «Вид цільового призначення земельної ділянки» зазначено: 12.11 Для розміщення та експлуатації об`єктів дорожнього сервісу (а. с. 111).

Відповідно до копії листа Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 28.07.2023 підтверджується, що за період з 01.01.2022 до 31.12.2022 ОСОБА_2 сплатив орендну плату з фізичних осіб за Бурштинською ТГ в розмірі 14422,42 грн (платіжна інструкція №@PL440127 від 28.06.2022). Тому, згідно з інтегрованих карток платника податків ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , станом на 01.07.2023 за кодом бюджетної класифікації 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб» обліковується позитивне сальдо в сумі 73087,52 грн (а. с. 135).

Рішенням Бурштинської міської ради від 24.06.2016 № 04/14-16 (Додаток № 1) затверджено ставку річної орендної плати для фізичних осіб за користування земельними ділянками з цільовим призначенням «промислове та інше комерційне використання» на рівні 10%.

Рішенням Бурштинської міської ради від 29.06.2021 № 05/14-21 «Про встановлення місцевих податків і зборів в частині плати за землю на території Бурштинської міської територіальної громади» з 01.01.2022 на території Бурштинської міської територіальної громади встановлено ставки орендної плати за землю (Додаток 3) (а. с. 144-145).

Відповідно до Додатку 3 до рішення Бурштинської міської ради від 29.06.2021 № 05/14-21 ставки орендної плати за землю вводяться в дію з 01.01.2022, а саме для виду цільового призначення земель код 12.04 Для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, ставка орендної плати становить 10 % від нормативно грошової оцінки (а. с. 169). При цьому ставки орендної плати за землю з кодом 12.11 указаним рішенням не встановлено взагалі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам і позовним вимогам по суті спору, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Приписами частин першої та другої статті 83 ЗК України встановлено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Відповідно до статей 122-124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 цього Кодексу).

Частина перша статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтями 125, 126 ЗК України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Отже за змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, з огляду на приписи частини другої статті 120 ЗК України, не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна урегульовано главою 83 ЦК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За змістом приписів глави 83 ЦК України кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Для кондикційних зобов`язань характерним є приріст майна в набувача без достатніх правових підстав і важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Таким чином, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Така ж правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №905/1680/20.

За змістом частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Отже, нерухоме майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою, на якій воно знаходиться, і переміщення такого майна неможливе без його знецінення, а відтак використання нежитлових приміщень, які належать відповідачу, неможливе без відповідної земельної ділянки. Наведена правова норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Таким чином, у зв`язку з користуванням відповідачем нежитловою будівлею презюмується його користування спірною земельною ділянкою.

У цьому випадку відсутність документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою у відповідача не може бути визнане як її самовільне використання, однак не надає права на її безоплатне використання (аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2020 року у справі № 922/981/18).

Згідно з частиною першою статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Як встановлено положеннями частин першої, третьої, четвертої та дев`ятої статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття «земельний податок» і «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності».

Оскільки відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Зі змісту глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України та положень статті 1212 ЦК України слідує, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформленого права на цю ділянку (без укладеного договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 (провадження №12-182гс18) та від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19).

Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18).

Для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати згідно із статтями 1212-1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно, насамперед, з`ясувати: а) чи наявні правові підстави для використання земельної ділянки; б) яка площа земельної ділянки та чи є вона сформованою відповідно до вимог земельного законодавства; в) у якому розмірі підлягають відшкодуванню доходи, пов`язані із безпідставним збереженням майна, розраховані відповідно до вимог земельного законодавства, а саме на підставі нормативної грошової оцінки землі.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 922/981/18.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими покликання сторони відповідача на відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 суми неодержаних доходів у вигляді орендної плати за Земельну ділянку через відсутність відповідно укладеного та зареєстрованого договору оренди цієї земельної ділянки. Так, указана Земельна ділянка є сформованою відповідно до вимог земельного законодавства і використовується відповідачем для обслуговування належного йому об`єкта нерухомого майна (будівлі).

Відсутність фактичного використання ОСОБА_2 належного йому нерухомого майна за призначенням не звільняє відповідача від обов`язку сплатити орендну плату за користування землею, призначеною для обслуговування належного йому нерухомого майна.

Встановлено, що у період з серпня 2021 року до грудня 2022 року ОСОБА_2 не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законом порядку. Водночас матеріалах справи відсутній укладений зазначений у цей період договір оренди спірної земельної ділянки і відсутні докази проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки. Таким чином, відповідач користувався у цей період такою земельною ділянкою без достатньої правової підстави. При цьому договір оренди спірної земельної ділянки між позивачем та відповідачем укладений 27.12.2022, а право оренди такої земельної ділянки за ОСОБА_2 зареєстровано 22.03.2023.

З огляду на викладені положення норм чинного законодавства, а також з урахуванням практики і висновків Верховного Суду, розглядаючи спір між Бурштинською міською радою та ОСОБА_2 , суд встановив наявність достатніх правових і фактичних підстав для стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за землю з серпня 2021 року до грудня 2022 року.

Що стосується заявленого до відшкодування розміру доходів, пов`язаних із безпідставним збереженням майна, то суд виходить з такого.

Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 Податкового кодексу України.

Приписи пунктів 288.5.1, 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України вказують на те, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Згідно з положеннями частини п`ятої статті 5, частини першої статті 13 Закону України «Про оренду земель» для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка.

Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (стаття 13 Закону України «Про оцінку земель»).

Відповідно до статті 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше ніж на 5 - 7 років.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер, проводиться вперше відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року № 213 (зі змінами). Результатом нормативної грошової оцінки конкретної земельної ділянки є технічна документація на неї.

Відповідно до частини другої статті 20 та частини третьої статті 23 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Чинне законодавство України, у тому числі стаття 20 Закону України «Про оцінку земель» не містить обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, а лише зазначає про необхідність фіксування нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки у відповідному витязі.

Отже, витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19 і Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у пункті 7.28 постанови від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20З вказала, що земельним законодавством та ПК України не обмежується можливість подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом з Державного земельного кадастру

У пунктах 7.29 та 7.30 вказаної постанови зазначено, що убачаються помилковими висновки судів, які застосовують приписи статей 20, 23 Закону України «Про оцінку земель» у спосіб тлумачення витягу про нормативну грошову оцінку певної земельної ділянки - як єдиного належного доказу на підтвердження нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати чи повернення безпідставно збережених грошових коштів фактичним землекористувачем без оформлення орендного договору.

З огляду на зазначене, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеного в постанові від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19, а саме: «при стягненні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати нарахування мають здійснюватися позивачем не самостійно …, а виключно на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель» (абзац другий пункту 37 постанови).

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як установив суд, відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку Земельної ділянки (а. с. 106) станом на грудень 2015 року цільове призначення цієї земельної ділянки було «для комерційного призначення». Відповідно до чинного на той час законодавства відповідало коду класифікації земель - 1.11.6. Нормативно грошова оцінка Земельної ділянки становила 596415,84 грн.

Як зазначено у листі ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 04.10.2022 (а. с. 108), у зв`язку із зміною законодавства здійснювалась зміна кодів класифікації сформованих земельних ділянок і Земельній ділянці помилково присвоєно (змінено) код на 12.04, замість правильного - 12.11.

У матеріалах справи міститься витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, відповідно до якого станом на 21.10.2022 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 996523,32 грн, тобто це уже нормативно грошова оцінка з урахуванням виправлення наявної у даних Держгеокадастру помилки щодо коду класифікації Земельної ділянки. Так, з 19.10.2022 внесено дані про Земельну ділянку з кодом класифікації 12.11.

Сторона позивача надала обґрунтований розрахунок збільшення нормативно грошової оцінки Земельної ділянки з 2015 року з урахуванням коефіцієнтів індексації за відповідні роки у разі перевищення індексу споживчих цін. Відповідно, нормативна грошова оцінка Земельної ділянки як землі «Іншої комерційної діяльності», код 1.11.6, у 2021 році становила 905943,73 грн, у 2022 році - 996538,1 грн.

Виходячи з того, що за період з серпня 2021 року до 19.10.2022 код класифікації Земельної ділянки через помилку державного реєстратора був зазначений неправильно (12.04), суд вважає обґрунтованим нарахування позивачем відповідної плати за ставкою 10% річних від розміру нормативної грошової оцінки Земельної ділянки як землі «комерційного призначення».

З огляду на те, що з 19.10.2022 Земельній ділянці присвоєно правильний код класифікації (12.11) і при цьому відповідним рішенням органу місцевого самоврядування не було визначено ставок орендної плати на 2022 рік для таких земель, то суд погоджується з наданим позивачем розрахунком про нарахування відповідних платежів за період з 19.10.2022 до 26.12.2022 на підставі приписів пунктів 288.5.1, 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 ПК України, тобто за мінімальною ставкою 3 % нормативної грошової оцінки.

Підсумовуючи, суд вважає правильним розрахунок сторони позивача щодо нарахованого до відшкодування безпідставно збереженого майна у вигляді орендної плати за період з серпня 2021 року до 26.12.2022 саме у розмірі 120012,95 грн (а. с. 175).

Таким чином, у цій частині позов підлягає частковому задоволенню, оскільки заявлена до стягнення сума 133114,3 грн не підтверджена і спростована самим же позивачем у додаткових поясненнях з урахуванням того, що з 19.10.2022 рішенням Ради не було врегульовано питання ставки орендної плати за користування землею за кодом 12.11.

При цьому некоректне формулювання позовних вимог в частині стягнення «неодержаних доходів у вигляді орендної плати» замість стягнення «безпідставно збережених коштів орендної плати» не може бути підставою для відмови у позові, оскільки, на переконання суду, такий підхід означатиме надмірний формалізм зі сторони суду та перешкоджатиме у доступі до правосуддя.

Що стосується вимог про стягнення безпосередньо орендної плати уже за Договором за квітень 2023 року у сумі 9550,0 грн, то суд установив відсутність правових підстав для стягнення з відповідача цих коштів, оскільки під час розгляду справи представник Ради підтвердила оплату цих коштів ОСОБА_2 .

При цьому суд зазначає, що сплачені відповідачем 14422,42 грн за користування земельною ділянкою за період липень 2021 року - червень 2022 року не можуть бути враховані у зменшення заявленої до відшкодування у цій справі суми безпідставно збережених коштів, оскільки такі кошти зараховано до бюджету за кодом 18010900 «орендна плата фізичних осіб» (а. с. 113). Своєю чергою у вказаному періоді була відсутня правова підстава (договір оренди) для такої сплати і зарахування коштів. Ці кошти повинні були зараховуватись до бюджету за кодом 24060300 «Інші надходження».

Таким чином, оскільки предметом спору у цій справі є саме стягнення безпідставно збереженого майна у межах кондиційних зобов`язань, то сплачені відповідачем 14422,42 грн не можуть бути враховані судом в рахунок заявлених позовних вимог.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 25408,0 грн та 3 % річних у розмірі 4262,27 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням виявлених самим же позивачем недоліків у розрахунках інфляційних втрат і 3% річних (а. с. 174-175), суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 23479,87 грн та 3 % річних у розмірі 3739,07 грн, тобто часткового задоволення позову в цій частині.

При цьому суд виходить з принципу змагальності та враховує те, що сторона відповідача жодним чином не спростувала правильність нарахування інфляційних втрат і 3 % річних на суму заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача.

Отже, позов Ради до ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, зокрема в частині стягнення 120012,95 грн неодержаних доходів у вигляді орендної плати за земельну ділянку, інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 23479,87 грн та 3 % річних у розмірі 3739,07 грн.

На підставі приписів статей 259, 268 ЦПК України суд ухвалив і проголосив вступну та резолютивну частини рішення. Складання і підписання повного тексту рішення суду було відкладено.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Бурштинської міської ради Івано-Франківської області до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Бурштинської міської ради Івано-Франківської області неодержані доходи у вигляді орендної плати за земельну ділянку у розмірі 120012 (сто двадцять тисяч дванадцять) гривень 95 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Бурштинської міської ради Івано-Франківської області інфляційне збільшення заборгованості у розмірі 23479,87 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Бурштинської міської ради Івано-Франківської області 3 % річних у розмірі 3739,07 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04 грудня 2023 року.

Сторони:

позивач - Бурштинська міська рада Івано-Франківської області, місцезнаходження: вул. С. Стрільців, 4, м. Бурштин, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, ;

відповідач - ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 .

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ