КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №381/2440/22 Головуючий у суді І інстанції: Ковалевська Л.М.
провадження №22-ц/824/8554/2023 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулікової С.В., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Гайдаєнко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2023 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року представник позивача ПАТ «Національна енергетична компанія Укренерго» - адвокат Верещагіна А.О. звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, мотивуючи вимоги тим, що ОСОБА_1 , з червня 2010 року по травень 2021 року займав посаду провідного інженера групи організації ремонтів та технічної експлуатації відділу експлуатації адміністративних будівель та споруд Департаменту адміністративно-господарчої діяльності ВП Укренергосерсів державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго». Між ВП «Укренергосервіс» державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» та з відповідачем, як з особою безпосередньо пов`язаною з перевезенням та використанням в процесі виробництва переданих матеріальних цінностей, 01.06.2017 року укладено договір про повну матеріальну відповідальність. На підставі Акту прийому передачі основних засобів від 30.10.2017 року, складеного на підставі наказу (розпорядження) в.о. виконавчого директора від 23.08.2017 року № 125 Комісія в присутності матеріально - відповідальної особи інженера 1 категорії відділу експлуатації Гнелиці М.П. перевірили наявність матеріальних цінностей, які числяться за ним і передав провідному інженеру відділу експлуатації ОСОБА_1 матеріальні цінності, згідно переліку зазначеному в Акті у кількості 479 од. на загальну суму 10374653, 53 грн.(десять мільйонів триста сімдесят чотири тисячі шістсот п`ятдесят три гривні 53 коп.).

Актом прийому - передачі основних засобів від 25.10.2017 року передано провідному інженеру відділу експлуатації ОСОБА_1 матеріальні цінності, згідно переліку зазначеному в Акті у кількості 52 од. загальною вартістю 2719986,53 грн. (два мільйони сімсот дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість грн. 53 коп.).

ОСОБА_1 11.05.2021 року у зв`язку з його звільненням з займаної посади з 11.05.2021 року та на підставі договору про повну матеріальну відповідальність звернувся з заявою про включення його до складу комісії з проведення інвентаризації необоротних активів та ТМЦ переданих підприємством та зобов`язався прибути за вимогою комісії у період з 11.05.2021 року по 21.05.2021 року з метою передачі ТМЦ. Наказом директора ВП «Укренергосервіс» Бабич Л.М. від 11.05.2021 року № 34 створено робочу комісію з проведення непланової інвентаризації необоротних активів, товарно - матеріальних цінностей, що обліковуються за ОСОБА_1 . Протоколом за результатами позапланової інвентаризації основних засобів, виробничих запасів, незавершеного виробництва, готової продукції та товарів, що обліковуються на балансових, позабалансових рахунках відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» НЕК «Укренерго» за матеріально відповідальною особою ОСОБА_1 від 20.10.2021 року встановлено нестачу основних засобів у кількості 84 од., первісною вартістю 437981,05 грн, залишковою вартістю 53316,42 грн., нестачу запасів у кількості 13941,30 од, вартістю 357888,11 грн, нестачі малоцінних та швидкозношувальних предметів в експлуатації у кількості 284 одиниць. Отже внаслідок прямої дійсної шкоди, яка виразилась у недостачі матеріальних цінностей, що виявлені у матеріально відповідальної особи - відповідача, у зв`язку з неналежним виконанням покладених на нього службових обов`язків позивач зазнав матеріальних збитків на загальну суму 411 204,53 гривень, тому він змушений був звернутися до суду з даним позовом.

На підставі викладеного, представник позивача просила стягнути з відповідача на користь позивача збитки в розмірі 411 204,53 гривень, а також судовий збір в розмірі 6168,06 гривень.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2023 року позов залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, представник ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" - адвокат Верещагіна А.О. подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовувані тим, що між ВП «Укренергосервіс» державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» та відповідачем, як з особою безпосередньо пов`язаною з перевезенням та використанням в процесі виробництва переданих матеріальних цінностей, 01.06.2017 року укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

Представник позивача вказувала, що відповідачу на підставі Акту прийому передачі основних засобів від 30.10.2017 року, складеного на підставі наказу (розпорядження) в.о. виконавчого директора від 23.08.2017 року № 125 Комісія в присутності матеріально-відповідальної особи інженера 1 категорії відділу експлуатації Гнелиці М.П. перевірили наявність матеріальних цінностей, які числяться за ним і передав провідному інженеру відділу експлуатації ОСОБА_1 матеріальні цінності, згідно переліку зазначеному в Акті у кількості 479 од. на загальну суму 10374653, 53 грн.(десять мільйонів триста сімдесят чотири тисячі шістсот п`ятдесят три гривні 53 коп.).

Актом прийому - передачі основних засобів від 25.10.2017 року передано провідному інженеру відділу експлуатації ОСОБА_1 матеріальні цінності, згідно переліку зазначеному в Акті у кількості 52 од. загальною вартістю 2719986,53 грн. (два мільйони сімсот дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість грн. 53 коп. ).

Зазначала також, що відповідач 11.05.2021 року у зв`язку з його звільненням з займаної посади з 11.05.2021 року та на підставі договору про повну матеріальну відповідальність звернувся з заявою про включення його до складу комісії з проведення інвентаризації необоротних активів та ТМЦ переданих підприємством та зобов`язався прибути за вимогою комісії у період з 11.05.2021 року по 21.05.2021 року з метою передачі ТМЦ.

Наказом директора ВП «Укренергосервіс» Бабич Л.М. від 11.05.2021 року № 34 створено робочу комісію з проведення непланової інвентаризації необоротних активів, товарно-матеріальних цінностей, що обліковуються за ОСОБА_1 ..

Протоколом за результатами позапланової інвентаризації основних засобів, виробничих запасів, незавершеного виробництва, готової продукції та товарів, що обліковуються на балансових, позабалансових рахунках відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» НЕК «Укренерго» за матеріально відповідальною особою ОСОБА_1 від 20.10.2012 року встановлено нестачу основних засобів у кількості 84 од., первісною вартістю 437 981,05 грн, залишковою вартістю 53 316,42 грн, нестачу запасів у кількості 13 941,30 од., вартістю 357 888,11 грн, нестачі малоцінних швидкозношувальних предметів в експлуатації у кількості 284 од..

Представник позивача вважає, що внаслідок прямої дійсної шкоди, яка виразилась у недостачі матеріальних цінностей, що виявлені у матеріально відповідальної особи - відповідача, у зв`язку з неналежним виконанням покладених на нього службових обов`язків позивач зазнав матеріальних збитків на загальну суму 411 204,53 грн.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги також вказувала, що Договір про повну матеріальну відповідальність з відповідачем укладено 01.06.2017 року, проте матеріальні цінності передані відповідачу за актами від 25.10.2017 року № 47/1 та № 30.10.2017 року № 51, тобто в той час коли відповідач займав посаду провідного інженера відділу експлуатації, на посаду якого відповідача було призначено з 03.07.2017 року № 154-ктр, а звільнено відповідача було лише 08.11.2017 року. Таким чином представник позивача вважає, що матеріальні цінності відповідачу передано на підставі актів в період виконання ним обов`язків за посадою, зазначеною в договорі.

Крім того, на думку представника позивача відповідач усвідомлював про його повну матеріальну відповідальність за ввірені йому матеріальні цінності, що підтверджується його заявою від 11.05.2021 року про включення до складу комісії з проведення інвентаризації необоротних активів та товарно-матеріальних цінностей, ввірених йому підприємством.

03 травня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, в якому він просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір і відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, обгрунтовував свої висновки тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що шкода заподіяна підприємству винними протиправними діями (бездіяльністю) відповідача ОСОБА_1 , документально не підтверджено, якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

За наявності зазначених підстав та умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 130 КЗпП України умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправним і винним діянням працівника і шкодою, яка настала.

У відповідності зі ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації,зокрема, у випадку, коли відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконання трудових обов`язків.

Отже, обов`язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності, зокрема, і повної матеріальної відповідальності згідно зі ст. 134 КЗпП України, є встановлення вини особи, у взаємозв`язку із іншими умовами такої відповідальності, які передбачені ст. 130 КЗпП України.

Згідно зі ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 3 та 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі ст.ст. 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Відповідно до вимог ст. 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст.130 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що наказом від 29.03.2016 року № 113-ктр відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» ОСОБА_1 було прийнято на посаду інженера першої категорії служби з ремонтів та модернізації адміністративно-господарського Управління відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» шляхом переведення з ДП «НЕК «Укренерго» (а.с.36).

01.06.2017 року між відокремленим підрозділом «Укренергосервіс» в особі виконавчого директора Лозицкої К.О. та ОСОБА_1 укладено Договір про матеріальну відповідальність як з працівником, що займав посаду провідного інженера відділу експлуатації (а.с.40-41).

Наказом від 03.07.2017 року № 154-ктр відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» ОСОБА_1 було переведено з посади інженера першої категорії служби з ремонтів та модернізації Адміністративно-господарського управління на посаду провідного інженера відділу експлуатації Департаменту експлуатації адміністративних будівель та споруд (а.с.35).

Наказом від 08.11.2017 року № 239-ктр відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» ОСОБА_1 було звільнено з посади провідного інженера відділу експлуатації Департаменту експлуатації адміністративних будівель та споруд за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України (а.с.39).

Наказом від 08.11.2017 року № 518-к державне підприємство національна енергетична компанія «Укренерго» з 09.07.2017 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу провідним інженером групи організації ремонтів та технічної експлуатації відділу експлуатації адміністративних будівель та споруд Департаменту адміністративно-господарчої діяльності відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» ДП «НЕК «Укренерго» (а.с.37).

Інших нових договорів про повну матеріальну відповідальність з 09.11.2017 року по день його звільнення з підприємством укладено не було.

Наказом від 11.05.2021 року №424-к національної енергетичної компанії «Укренерго» ОСОБА_1 було звільнено з посади провідного інженера групи організації ремонтів та технічної експлуатації відділу експлуатації адміністративних будівель та споруд Департаменту адміністративно-господарчої діяльності відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» ДП «НЕК «Укренерго» за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України (а.с.38)

ОСОБА_1 11.05.2021 року у зв`язку з його звільненням з займаної посади з 11.05.2021 року та на підставі договору про повну матеріальну відповідальність звернувся з заявою про включення його до складу комісії з проведення інвентаризації необоротних активів та ТМЦ переданих підприємством та зобов`язався прибути за вимогою комісії у період з 11.05.2021 року по 21.05.2021 року з метою передачі ТМЦ.

Наказом від 11.05.2021 року №34 відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» «НЕК «Укренерго» було створено робочу комісію з проведення непланової інвентаризації необоротних активів, товарно-матеріальних цінностей, що обліковуються за ОСОБА_1 (а.с.56-57).

Наказ був виданий із включенням до складу комісії ОСОБА_1 , термін подачі результатів перевірки з 11.05.2021 до 21.05.2021.

Згідно протоколу за результатами позапланової інвентаризації основних засобів, виробничих запасів, незавершеного виробництва, готової продукції та товарів, що обліковуються на балансових, позабалансових рахунках відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» НЕК «Укренерго» за матеріально відповідальною особою ОСОБА_1 від 20.10.2021 року встановлено нестачу основних засобів у кількості 84 од., первісною вартістю 437981,05 грн., залишковою вартістю 53316,42 грн., нестачу запасів у кількості 13941,30 од., вартістю 357888,11 грн., нестачі малоцінних та швидкозношувальних предметів в експлуатації у кількості 284 одиниць. Отже, позивач зазнав матеріальних збитків на загальну суму 411 204,53 гривень.

При цьому, ОСОБА_1 , лише 23.07.2022 року дізнався про результати вищевказаної непланової інвентаризації, де було встановлено нестачу товарно-матеріальних цінностей, які обліковувались за ним, оскільки жодного разу позивач не повідомляв про хід і час проведення даної інвентаризації і відповідач безпосередньої участі у комісії, як член комісії не приймав, що не було спростовано позивачем в ході судового розгляду.

Також в суді апеляційної інстанції встановлено, що актів не складалось про відмову ОСОБА_1 від участі у проведенні інвентаризації.

Як вбачається з листа з НЕК «Укренерго» від 20.07.2022 року за підписом начальника відділу експлуатації інженерних мереж адміністративних будівель Департаменту сервісу та управління господарством НЕК «Укренерго» - голови комісії Вакуленка О.В., за результатами вищевказаної непланової інвентаризації було встановлено нестачу товарно-матеріальних цінностей, які обліковувалися за ОСОБА_1 , з б вимогою надати пояснення стосовно виявленої недостачі.

Також встановлено, що за матеріально відповідальною особою ОСОБА_1 встановлено нестачу основних засобів - 20.10.2021 року, тобто зазначений факт встановлено через п`ять місяців після звільнення відповідача 11.05.2021 з роботи. Разом з цим, у наказі від 11.05.2021 року визначено термін перевірки до 21.05.2021 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки ПАТ «Національна енергетична компанія Укренерго, не доведено належними та допустимими доказами, що шкода заподіяна підприємству винними протиправними діями (бездіяльністю) відповідача ОСОБА_1 , документально не підтверджено, якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Доводи апеляційної скарги про те, що на момент звільнення відповідача з підприємства останній був суб`єктом матеріальної відповідальності, як особа, що підписала із підприємством договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки такі твердження є хибними, та спростовуються документами, а саме наказом від 08.11.2017 року № 239-ктр, відповідно до якого відповідач був звільнений з посади провідного інженера відділу експлуатації Департаменту експлуатації адміністративних будівель та споруд з 08.11.2017 року за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, а також наказом від 08.11.2017 року № 518-к відповідно до якого відповідач був прийнятий 09.11.2017 року на роботу провідним інженером групи організації ремонтів та технічної експлуатації відділу експлуатації адміністративних будівель та споруд Департаменту адміністративно-господарчої діяльності відокремленого підрозділу "Укренергосервіс" ДП "НАЕК "Укренерго".

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 09.11.2017 року відповідач ОСОБА_1 був прийнятий на роботу як новий працівник, нових договорів про повну матеріальну відповідальність з 09.11.2017 року по день звільнення відповідача (11.05.2021 року) з підприємства з відповідачем не було укладено.

Твердження апелянта щодо наявності підстав для застосування положень закону про повну матеріальну відповідальність оцінюються колегіє суддів критично, оскільки ґрунтуються лише на власному тлумаченні апелянтом норм законодавства.

Разом з тим, позивачем суду не надано належних, допустимих та переконливих доказів щодо вчинення саме відповідачем винних, протиправних дій, що призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди, як обов`язкових умов покладення на працівника матеріальної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції не приймає, як доказ заподіяння позивачу матеріальної шкоди - протокол за результатами позапланової інвентаризації основних засобів, виробничих запасів, незавершеного виробництва, готової продукції та товарів, що обліковуються на балансових, позабалансових рахунках відокремленого підрозділу «Укренергосервіс» НЕК «Укренерго», оскільки він був проведений та підписаний в порушення наказу від 11.05.2021 року в якому визначено, що до складу комісії по інвентаризації включений ОСОБА_1 , однак у зазначеному протоколі відсутній підпис ОСОБА_1 , як члена комісії.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача не було порушено відповідачем.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст. 135-1 КЗпП України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «01» червня 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.В. Кулікова

В.І. Олійник