Справа № 204/9523/23
Провадження № 2/204/2717/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Романюк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування заподіяної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2023 року позивач ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_1 , та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовною заявою, яку уточнили 28 липня 2023 року, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просили стягнути з неповнолітнього ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , а у разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_2 доходу або майна, достатнього для відшкодування шкоди, стягнути в частці, якої не вистачає або в повному обсязі з його матері ОСОБА_3 , з припиненням цього обов`язку матері по досягненню повноліття ОСОБА_2 , матеріальну та моральну шкоду, а саме: майнову шкоду заподіяну здоров`ю пов`язану з лікуванням в розмірі 6 791,65 грн., моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Малолітньому ОСОБА_1 було завдано майнову та моральну шкоду в результаті ушкодження здоров`я, за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, винним в якій був малолітній ОСОБА_2 . Так, 29 листопада 2022 року у м. Дніпро на тротуарі вул. Робочої біля будинку 85, за участю неповнолітнього ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме наїзд на пішохода, якою позивачу було заподіяно легкі тілесні ушкодження. Під час руху відповідач, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змін, не врахував дорожню обстановку та швидкість керованого ним велосипеду, щоб мати можливість постійно контролювати його рух і безпечно управляти їм, внаслідок чого скоїв наїзд на малолітнього ОСОБА_1 , який в той час йшов разом з матір`ю та бабою по пішохідній зоні. Згідно зібраних матеріалів було встановлено, що причиною ДТП стало порушення неповнолітнім ОСОБА_2 вимог п.1.3, п.1.5, п.6-6в та п.12.3 ПДР України, але протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, у відношенні неповнолітнього ОСОБА_2 на підставі ст. 12 КУпАП не складався. 29 листопада 2022 року позивач разом з дитиною звернулись до Комунального підприємства «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» Дніпропетровської обласної ради. Позивачем було дотримано усіх перелічених рекомендацій лікарів, проте у подальшому після ДТП малолітня дитина продовжувала почувати себе недобре, емоційний стрес, наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психоемоційних змін, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись за консультацією до дитячого психіатра та невропатолога. Майнова та моральна шкода, заподіяна здоров`ю малолітнього позивача ОСОБА_1 , знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з діями неповнолітнього відповідача ОСОБА_2 , який порушив правила дорожнього руху та спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Майнова шкода, заподіяна здоров`ю позивача ОСОБА_1 складається з консультацій, витрат на лікування та витрат на пальне, загальна сума 6 791,65 грн. У зв`язку з тим, що невідомо чи спроможний відповідач ОСОБА_2 самостійно відшкодувати завдану ним шкоду, оскільки відсутня інформація з приводу його заробітку або майна, яке б йому належало, а тому, відповідальність за завдану ним шкоду несе його мати - відповідач ОСОБА_4 , як законний представник. Крім того, діями відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду. В момент скоєння наїзду, матір`ю дитини було пережито сильний стрес, так як на її очах було скоєно наїзд на сина. В цей момент мати дитини відчула сильний страх та душевний біль. Позивач ОСОБА_1 був вимушений залишити робоче місце та виїхати на місце ДТП. Дитина зазнала тілесних ушкоджень, батьки дитини дуже переживали за його стан здоров`я та життя, за можливі ускладнення. Внаслідок саден дитина відчувала фізичний біль. Навіть і до теперішнього часу згадка про події 29 листопада 2022 року викликає у позивача ОСОБА_1 сильні душевні страждання. Позивач вимушений був вживати додаткові заходи по організації життя, так як вони зазнали вимушених змін, вимушені були проходити медичне обстеження та лікування дитини. Внаслідок транспортної пригоди позивач ОСОБА_1 зазнав дуже великого страху та шоку, у зв`язку з чим з`явились розлади розвитку мовлення і мови, рухової активності та уваги, що підтверджуються консультативним висновком дитячого невролога. Зі сторони відповідачів не було здійснено ніяких дій щодо вибачень або щирого каяття у вчиненому. Враховуючи викладене позивач ОСОБА_1 оцінює завдану їм моральну шкоду в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 50 000,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів. Також, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи складається з суми витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 20 000,00 грн. Враховуючи викладене позивачі звернулись до суду з даним позовом.

07 вересня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Звертає увагу, що велосипед не є джерелом підвищеної небезпеки, а тому посилання сторони позивача на статтю 1187 ЦК України є безпідставним. В жодному з наданих позивачем консультаційних висновків спеціаліста від 29 листопада 2022 року не зазначено, що дані травми отримані внаслідок ДТП, а також не зазначено коли саме вони отримані. Позивач зазначає, що дані тілесні ушкодження спричинили велике емоційне хвилювання за стан здоров`я дитини, при цьому позивачем не надається здійснених дії щодо зазначених рекомендацій лікарів. Також, позивачем не надано судово-медичного обстеження, яким би було встановлено та зафіксовано тілесні ушкодження. Таким чином вважає, що відсутня наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Звертає також увагу, що протокол про адміністративне правопорушення не складався, у зв`язку з чим не було розгляду судом справи щодо встановлення вини відповідача ОСОБА_2 , а тому і відсутня безумовно встановлена вина вказаного відповідача. Відповідно до схеми не встановлено, яким чином сталось зазначене ДТП. Щодо витрат на правничу допомогу, то вважає за необхідне звернути увагу на той факт, що сам позивач є адвокатом. Крім того, до позовної заяви не долучено копію договору про надання правничої допомоги, а тому вважає, що вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягають. У зв`язку з викладеним просить суд відмовити позивачам у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

19 жовтня 2023 року від представника позивачів - ОСОБА_6 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. На момент вчинення відповідачем ОСОБА_2 наїзду на позивача ОСОБА_1 , відповідачу було 13 років, а тому на підставі ст. 12 КУпАП адміністративний протокол відносно відповідача ОСОБА_2 не складався, про що було складено доповідну записку, яка знаходиться в матеріалах зібраних за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29 листопада 2022 року. Вищезазначене не позбавляє позивачів права на стягнення матеріального та морального відшкодування. Сам факт встановлений правоохоронними органами, а саме що відповідач ОСОБА_2 рухався на велосипеді та здійснив наїзд на позивача ОСОБА_1 . Правоохоронними органами також встановлено факт порушення відповідачем Правил дорожнього руху. У вказаній справі саме на відповідачів покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданій відповідачем шкоді. У зв`язку з викладеним просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

30 жовтня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 до суду надійшло письмове заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено наступне. На підтвердження матеріальної шкоди позивачем долучено до позовної заяви Акт наданих послуг від 17.12.2022 року за консультацію дитячого психіатра 1350 грн., Акт наданих послуг від 29.01.2023 року за консультацію дитячого невролога 980 грн., Акт наданих послуг від 30.01.2023 року консультацію дитячого психіатра повторно 940 грн., та компенсацію за паливо 16.12.2022 року у розмірі 999,60 грн., 27.01.2023 року у розмірі 1 000,08 грн., 29.01.2023 року у розмірі 760,05 грн., 30.01.2023 року у розмірі 762,00 грн. Але, позивач жодним чином не надає обґрунтування чому за для отримання консультації було необхідно їхати до м. Києва, так як у м. Дніпро є можливість отримання необхідних консультацій, відсутнє жодне направлення лікаря в м. Дніпро (сімейного лікаря) щодо звернення до психіатра або невролога. В наданих консультаціях відсутній зв`язок звернення позивача у зв`язку з подією, що сталася за участі відповідача, а тому не можна стверджувати у зв`язку саме з чим було звернення до зазначених лікарів. Щодо витрат на паливо, необхідно зазначити, що надані квитанції не містять інформації щодо автомобіля та його власника, тобто не містять жодних доказів понесених витрат на паливо саме позивачем і саме за для отримання консультації. Відповідач вважає, що позивачем не надано жодного належного та достатнього доказу на підтвердження матеріальної шкоди, позивачем не доведено необхідності звернення до дитячого психіатра саме у зв`язку з подією, що сталась за участі відповідача, як не доведено саме необхідність звернення до лікарів у м. Києві. Сам лише факт звернення до лікарів не є достатнім доказів для підтвердження матеріальної шкоди. Щодо посилання у позовній заяві на те, що матір`ю дитини було пережито сильний стрес, звертає увагу, що мати дитини не є позивачем по даній справі. Моральна шкода, нанесена батьку, жодним чином не підтверджується. Позивач наполягає на тривалості страждань, при цьому останнє звернення до лікаря було в січні 2023 року, а подання позову в липні 2023 року. Матеріали справи не містять доказів повторних звернень до лікарів або інших доказів саме тривалості страждань. Також необхідно зазначити, що тривалість страждань зазнав саме батьком дитини, відповідно до позову, що також не містить підтверджень. Поліцією на місті події не було зафіксовано жодних тілесних ушкоджень у позивача, також і не зафіксовано пошкодження одягу, відповідно до складеного протоколу огляду місця події. Тому, неможливо зовсім встановити наявність тілесних ушкоджень та саме вини відповідача в отриманні тілесних ушкоджень. Звертає також увагу на те, що відповідно до консультативного висновку дитячого невролога від 29.01.2023 року в анамнезі хвороби дитини зазначено: з 2 років транзиторний логоневроз, в діагнозі зазначено: ОСОБА_7 . Позивач посилається на те, що розлади мовлення дитини з`явились у зв`язку зі стресом з вини відповідача, за подією від 29 листопада 2022 року, проте відповідно до анамнезу дитини, логоневроз у позивача з 2 років. Незрозумілим вважає також і те, чому батьки, відчуваючи сильні душевні страждання за життя дитини, звернулись до невролога лише через півтора місяці, а з моменту події 29 листопада 2022 року - через два місяці. Наполягає, що позивач жодного разу не звертався до відповідача щодо компенсування матеріальної/моральної шкоди, а також не повідомляв про її наявність. Тому, позовну заяву про відшкодування шкоди вважає необґрунтованою та такою, що не містить належних доказів.

Представник позивачів - ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та без участі позивачів, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. У відзиві на позов, у письмовому запереченні та в судових засіданнях зазначала, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити позивачам у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З листа Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції № 9625/41/19/01-2022 від 09 грудня 2022 року (а.с. 38) вбачається, що 29 листопада 2022 року у м. Дніпрі, на тротуарі вул. Робочої, біля будинку 85, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю малолітнього ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_1 . У вказаному листі зазначено, що згідно зібраних матеріалів встановлено, що причиною ДТП стало порушення ОСОБА_2 вимог п. 1.3, 1.5, 6.6-в та п. 12.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, але на підставі ст. 12 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення відносно нього не складався, про що складено відповідну доповідну записку.

Така ж інформація міститься і у відповіді Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції № 33аз/41/19/01-2023 від 20 січня 2023 року (а.с. 40), та у відповіді Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції № 67аз/41/19/01-2023 від 10 лютого 2023 року (а.с. 43).

29 листопада 2022 року за наслідками вказаної пригоди слідчим відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції Грицюк С.В. було складено відповідний рапорт (а.с. 47), протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 48-58), схему до протоколу огляду місця події (а.с. 59), фототаблицю (а.с. 60), а також відібрано письмові пояснення від ОСОБА_3 (а.с. 61) та ОСОБА_8 (а.с. 62).

Згідно з Доповідною запискою № 624 від 07 грудня 2022 року «Про результати розгляду матеріалів ДТП, за участю неповнолітнього ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_1 », складеної старшим інспектором з особливих доручень відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в Дніпропетровській області майора поліції Жигір С. (а.с. 46), 29 листопада 2022 року, о 14.00 год., у м. Дніпрі, по тротуару вул. Робочої з боку вул. Криворізької слідував велосипед Explorer, під керуванням неповнолітнього ОСОБА_2 , 2009 року народження, який в районі будинку 85 скоїв наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_1 , 2016 року народження, який разом з батьками пересувався по тротуару. Малолітній ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді поверхневої травми живота, нижньої частини спини та тазу. Згідно зібраних матеріалів встановлено, що дана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення неповнолітнім ОСОБА_2 вимог п. 1.3, 1.5, 6.6-в та п. 12.3 ПДР України, який рухаючись тротуаром (рух тротуаром та пішохідними доріжками заборонено, крім дітей до 7 років) та своєчасно не вжив всіх заходів щодо зменшення швидкості аж до зупинки і скоїв наїзд на пішохода, що об`єктивно підтверджено зібраними матеріалами.

При цьому, судом встановлено, що у вищезазначених документах було помилково зазначено прізвище неповнолітнього (на момент ДТП - малолітнього) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме замість вірного « ОСОБА_9 » було помилково зазначено « ОСОБА_10 ». Разом з цим, представник відповідача - ОСОБА_5 під час розгляду справи фактично не заперечувала, що події, які мали місце 29 листопада 2022 року у м. Дніпрі, на тротуарі вул. Робочої, біля будинку 85, фактично відбувались за участю малолітнього на той час ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Разом з цим, у статті 12 КУпАП закріплено, що адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Судом встановлено, що станом на 29 листопада 2022 року ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилось 13 повних років, а ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - 6 повних років, у зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП складено не було.

Представник відповідача під час розгляду справи, хоча і заперечувала наявність вини відповідача ОСОБА_2 у вчиненні 29 листопада 2022 року дорожньо-транспортної пригоди та заподіянні шкоди, однак визнавала, що 29 листопада 2022 року у м. Дніпрі, на тротуарі вул. Робочої, біля будинку 85, дійсно мало місце зіткнення малолітнього на той час ОСОБА_2 , який рухався по тротуару вул. Робочої зі сторони вул. Криворізької на велосипеді, та малолітнього пішохода ОСОБА_1 , а згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

При цьому, відповідно до пункту 6.6в Правил дорожнього руху, велосипедисту забороняється, зокрема, рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках (крім дітей до 7 років на дитячих велосипедах під наглядом дорослих).

Таким чином, суд вважає встановленим, що 29 листопада 2022 року малолітній на той момент ОСОБА_2 рухався на велосипеді біля будинку АДРЕСА_1 з порушенням Правил дорожнього руху, оскільки здійснював рух на велосипеді по тротуару, та здійснив зіткнення з малолітнім ОСОБА_1 .

За наслідками ДТП малолітньому ОСОБА_1 були спричинені тілесні ушкодження. Згідно з консультативним висновком спеціаліста № від 29 листопада 2022 року, складеним КП «РМЦРЗ» ДОР, лікарем-консультантом дитячої нейрохірургії ОСОБА_1 було встановлено діагноз - поверхнева травма інших частин голови, забій, рекомендовано нагляд сімейного лікаря за місцем мешкання, огляд травматолога та хірурга (а.с. 14). Крім того, згідно з консультативним висновком спеціаліста № від 29 листопада 2022 року, складеним КП «РМЦРЗ» ДОР, лікарем-консультантом дитячої ортопедії і травматології ОСОБА_1 було встановлено діагноз - інші поверхневі травми живота, нижньої частини спини та таза, садно, рекомендовано щадний режим, огляд нейрохірурга, хірурга, ретгенограми, траумель гель 2-3 рази на добу, спостереження в поліклініці за місцем проживання (а.с. 15).

При цьому, твердження представника відповідача про те, що недоведеним є факт завдання малолітньому ОСОБА_1 29 листопада 2022 року внаслідок ДТП тілесних ушкоджень, суд до уваги не приймає та відхиляє, оскільки вони є безпідставними, та такими, що спростовуються долученими до матеріалів справи доказами в їх сукупності.

Звертаючись у червні 2023 року до суду з даним позовом ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_1 , та ОСОБА_1 просили стягнути з неповнолітнього ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , а у разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_2 доходу або майна, достатнього для відшкодування шкоди, стягнути в частці, якої не вистачає або в повному обсязі з його матері ОСОБА_3 , матеріальну шкоду у розмірі 6 791,65 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення матеріальної шкоди суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є батьком малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Бабушкінським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 693 (а.с. 13).

Відповідач ОСОБА_4 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , що визнавала представник відповідача під час розгляду справи, а тому вказані обставини не підлягають доказуванню.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 ст. 1166 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

Суд зауважує, що посилання позивача на ст. 1179 ЦК України як на підставу позову є безпідставним, оскільки на момент завдання шкоди - 29 листопада 2022 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виповнилося 14 повних років, а отже в силу приписів закону він вважався малолітньою особою.

Згідно ч. 1 ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1997 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Слід враховувати, що право потерпілого на відшкодування завданої йому шкоди за рахунок особи, яка її завдала, є абсолютним, і він вільний у виборі способу захисту цього права.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Стороною відповідача не надано суду належних та допустимих доказів на спростування вини неповнолітнього (на момент ДТП - малолітнього) ОСОБА_2 у спричиненні тілесних ушкоджень та завданні шкоди малолітньому ОСОБА_1 .

Проаналізувавши всі долучені до матеріалів справи докази в їх сукупності, суд вважає, що у спричиненні малолітньому ОСОБА_1 шкоди дійсно наявна вина неповнолітнього ОСОБА_2 та наявний безпосередній причинний зв`язок між діями ОСОБА_2 , який з порушенням Правил дорожнього руху здійснював рух на велосипеді по тротуару, та наслідками у вигляді спричинених ОСОБА_1 тілесних ушкоджень.

На підтвердження заявленого ОСОБА_1 розміру матеріальної шкоди на суму 6 791,65 грн. позивачем надано: Акт наданих послуг № LM-1418-001 від 17 грудня 2022 року (а.с. 17) та Розрахунок вартості послуг № LM-1418-002 від 17 грудня 2022 року (а.с. 18), які підписані між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_12 «Медичний центр «ДОКАЗОВІ» та ОСОБА_1 , в яких зазначено, що вартість послуги з консультації ОСОБА_1 дитячим психіатром становить 1 350,00 грн., а також квитанція від 17 грудня 2022 року на суму 1 350,00 грн. (а.с. 18); Акт наданих послуг № LM-2749-001 від 29 січня 2023 року (а.с. 20) та Розрахунок вартості послуг № LM-2749-002 від 29 січня 2023 року (а.с. 21), які підписані між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_12 «Медичний центр «ДОКАЗОВІ» та ОСОБА_1 , в яких зазначено, що вартість послуги з консультації ОСОБА_1 дитячим неврологом становить 980,00 грн., а також квитанція від 29 січня 2023 року на суму 980,00 грн. (а.с. 21); Акт наданих послуг № LM-2748-001 від 30 січня 2023 року (а.с. 28) та Розрахунок вартості послуг № LM-2748-002 від 30 січня 2023 року (а.с. 29), які підписані між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_12 «Медичний центр «ДОКАЗОВІ» та ОСОБА_1 , в яких зазначено, що вартість послуги з консультації ОСОБА_1 дитячим психіатром повторно становить 940,00 грн., а також квитанція від 31 січня 2023 року на суму 940,00 грн. (а.с. 29); квитанція на підтвердження витрат на пальне від 16 грудня 2022 року, в якій зазначено, що витрати на паливо склали 999,60 грн. (а.с. 30); квитанція на підтвердження витрат на пальне від 29 січня 2023 року на суму 760,05 грн. (а.с. 31); квитанція на підтвердження витрат на пальне від 27 січня 2023 року на суму 1 000,08 грн. (а.с. 32); квитанція на підтвердження витрат на пальне від 30 січня 2023 року на суму 762,00 грн. (а.с. 33).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Однак, оцінивши вказані документи суд вважає, що стороною позивача не доведено, що всі вищевказані витрати були понесені ОСОБА_1 саме у зв`язку з подією, що мала місце 29 листопада 2022 року за участю малолітнього на той час ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Згідно зі статтею79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Так, консультація малолітнього ОСОБА_1 у Медичному центрі «ДОКАЗОВІ» з дитячим психіатром була проведена лише більш ніж через два тижні після подій 29 листопада 2022 року, а консультації з дитячим неврологом та повторно з дитячим психіатром - лише через 2 місяці після події 29 листопада 2022 року. При цьому, у Консультативних висновках вищевказаних лікарів від 17 грудня 2022 року (а.с. 16), від 29 січня 2023 року (а.с. 19) та консультативному висновку лікаря-психіатра дитячого, який не містить дати (а.с. 27), жодним чином не зазначено, що звернення до цих лікарів за консультацією було обумовлено саме подією зіткнення дитини з велосипедом, що мала місце 29 листопада 2022 року. Встановлені цими лікарями діагнози (нормальний інтелект у дитини з рисами емоційно-вольової незрілості; логоневроз; порушення концентрації уваги; розлад із дефіцитом уваги та гіперактивністю, комбінований тип у дитини з нормальним інтелектом; специфічний розлад артикуляції мовлення) також не можуть достеменно свідчити про те, що вони викликані саме подіями 29 листопада 2022 року.

Більш того, у Консультативному висновку невролога дитячого від 29 січня 2023 року Медичного центру «ДОКАЗОВІ» в анамнезі хвороби зазначено, що транзиторний логоневроз у дитини спостерігається ще з двох років.

У зв`язку з викладеним не відповідають дійсності та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами наведені у позовній заяві твердження сторони позивача про те, що розлади мовлення у малолітнього ОСОБА_1 з`явились саме внаслідок подій, що мали місце 29 листопада 2022 року.

Не обґрунтовано стороною позивача також і необхідності звернення до дитячого психіатра та дитячого невролога саме у місті Києві, хоча позивачі зареєстровані та проживають у місті Дніпрі.

Крім того, спеціалісти КП «РМЦРЗ» ДОР, які оглядали малолітнього ОСОБА_1 безпосередньо в день ДТП - 29 листопада 2022 року, у своїх Консультативних висновках (а.с. 14, 15) взагалі не надавали рекомендацій звернутись до дитячого психіатра та дитячого невролога, а рекомендували нагляд сімейного лікаря за місцем мешкання, огляд травматолога, хірурга та нейрохірурга. Жодних доказів, що після 29 листопада 2022 року батьки малолітнього ОСОБА_1 разом з дитиною звертались до сімейного лікаря, травматолога, хірурга або нейрохірурга, матеріали справи не містять. Направлення на огляд малолітнього ОСОБА_1 до дитячого психіатра та дитячого невролога матеріали справи також не містять.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено, що здійснені ОСОБА_1 витрати на оплату послуг консультації дитячим психіатром на суму 1 350,00 грн., послуг консультації дитячим неврологом на суму 980,00 грн. та послуг консультації дитячим психіатром повторно на суму 940,00 грн. були обумовлені саме подіями 29 листопада 2022 року та понесення цих витрат перебуває у причинному зв`язку з винними діями ОСОБА_2 .

Не доведено стороною позивача і те, що здійснені ОСОБА_1 витрати на пальне 16 грудня 2022 року на суму 999,60 грн., 27 січня 2023 року на суму 1 000,08 грн., 29 січня 2023 року на суму 760,05 грн., 30 січня 2023 року на суму 762,00 грн., були обумовлені саме необхідністю за наслідками подій 29 листопада 2022 року огляду дитини лікарями у місті Києві. Вказані квитанції не містять також будь-яких відомостей про те, що витрати на пальне поніс саме позивач ОСОБА_1 .

Таким чином, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення матеріальної шкоди слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 2 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, суд вважає, що малолітній ОСОБА_1 як особа, якій неправомірними діями неповнолітнього відповідача ОСОБА_2 завдано шкоду, має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди, яка виразилася у фізичному болі, хворобливих відчуттях, стражданнях у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями (ушкодженням свого здоров`я), необхідності лікування.

При визначенні розміру відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди суд виходить з наступного.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Як зазначено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до пункту 9 вказаної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У частині 1 статті 1168 ЦК України закріплено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_1 є особою, який потерпів внаслідок винних дій неповнолітнього (на час завдання шкоди - малаотінього) ОСОБА_2 , який скоїв дорожньо-транспортну пригоду. Внаслідок отримання ушкодження здоров`я (поверхнева травма інших частин голови, забій, інші поверхневі травми живота, нижньої частини спини та таза, садно) малолітній ОСОБА_1 зазнав фізичний біль, хворобливі відчуття, а також страждання.

Суд зазначає, що життя і здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, та відчуття спокою.

За таких обставин, суд вважає доведеним факт душевних страждань малолітнього ОСОБА_1 , реальність яких не викликає сумніву, а тому малолітній ОСОБА_1 має право на відшкодування заподіяної моральної шкоди. Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди суд визнає доведеними.

Щодо тверджень позивача ОСОБА_1 про заподіяння і особисто йому моральної шкоди, оскільки він переживав за стан здоров`я сина та згадка про ці події викликає у нього сильні душевні страждання, то такі твердження ОСОБА_1 взагалі не підтверджені будь-яким доказами у розумінні ст. 76-81 ЦПК України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ОСОБА_1 взагалі не був присутнім 29 листопада 2022 року під час подій біля будинку АДРЕСА_1 , разом з дитиною були присутні мати дитини - ОСОБА_13 та баба - ОСОБА_8 .

При цьому, суд не приймає до уваги та відхиляє наведені у позовній заяві твердження позивача про пережитий сильний стрес та душевні страждання матері дитини - ОСОБА_13 , оскільки вони не стосуються предмету спору, так як остання не є позивачем у вказаній справі.

За таких обставин, факт душевних страждань ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи.

Визначаючи розмір заподіяної малолітньому ОСОБА_1 моральної шкоди суд враховує те, що зіткнення малолітнього пішохода - ОСОБА_1 та отримання ним тілесних ушкоджень сталось з вини неповнолітнього (малолітнього станом на 29 листопада 2022 року) велосипедиста ОСОБА_2 , у зв`язку з чим малолітній ОСОБА_1 зазнав фізичний біль, негативних емоцій та стресу, які знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП та протиправними діями ОСОБА_2 .

Підсумовуючи наведене, виходячи з підстав пред`явлення позову, характеру правовідносин, які склалися між сторонами, суд вважає, що заявлена до стягнення позивачем сума моральної шкоди є завищеною, тому враховуючі вимоги розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер завданої шкоди, її тривалість та обсяг вимушених змін у її повсякденному житті, суд визначає відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 000,00 грн.

При цьому, завдана малолітньому позивачу моральна шкода має бути стягнута з ОСОБА_3 , як матері неповнолітнього (малолітнього станом на 29 листопада 2022 року) ОСОБА_2 , що відповідає приписам статті 1178 ЦК України.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000,00 грн., а отже позовні вимоги ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_1 в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено, що позивачам правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат Харламов Дмитро Вікторович, що підтверджується ордером серії АЕ № 1208936 від 26 червня 2023 року (а.с. 69) та договором № 2/01 про надання правничої допомоги, здійснення захисту та представництва від 12 січня 2023 року (а.с. 145).

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

У пункті 3 договору № 2/01 про надання правничої допомоги, здійснення захисту та представництва від 12 січня 2023 року закріплено, що клієнт сплачує адвокату гонорар згідно опису робіт та актів приймання - передачі наданої правової допомоги.

26 червня 2023 року адвокатом Харламовим Дмитром Вікторовичем було складено Опис робіт (надання послуг) виконаних на користь ОСОБА_1 в рамках виконання договору від 12 січня 2023 року за № 2/01 (а.с. 67) та того ж дня, тобто 26 червня 2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Харламовим Дмитром Вікторовичем було підписано Акт приймання-передачі наданої правової допомоги до Договору про надання правничої допомоги, здійснення захисту та представництва від 12 січня 2023 року (а.с. 66), в якому зазначено, що вартість послуг з надання консультації, вивчення та правового аналізу документів, підготовки та подання позовної заяви про відшкодування заподіяної шкоди та супроводження справи в суді першої інстанції, на які адвокатом було витрачено 10 годин часу, становить 20 000,00 грн.

Разом з цим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивачі дійсно отримали правову допомогу від адвоката Харламова Д.В., а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі.

Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.

Позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Разом з цим, враховуючи складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи та значення справи для сторін, оскільки у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 судом відмовлено, а позовні вимоги ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди задоволені частково, на загальну суму 3 000,00 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (який становить 5,28%), тобто у розмірі 1 056,00 грн. (20 000,00 грн. х 5,28% / 100 = 1 056,00 грн.), а отже позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди задоволені частково, на суму 3 000,00 грн., а позивача при зверненні до суду з вказаними позовними вимогами було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Крім того, згідно з ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 судом відмовлено та при зверненні до суду з даним позовом позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то судові витрати в цій частині компенсуються за рахунок держави.

На підставі ст.ст. 23, 1167, 1167, 1168, 1179 ЦК України, та керуючись ст.ст. 2, 4, 76-82, 133, 137, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування заподіяної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 ), як законного представника інтересів малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000,00 грн. (три тисячі гривень, 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 056,00 грн. (одна тисяча п`ятдесят шість гривень, 00 копійок).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні, 60 копійок) на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез