печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3746/23-ц
УХВАЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2023 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Новака Р.В.,

при секретарі судових засідань - Бурячок А.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві клопотання представника відповідача АТ "ПриватБанк" Гайдамащука О.В. про залишення без руху позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про стягнення грошових коштів.

До початку судового засідання представником відповідача подано клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху.

Клопотання про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі мотивоване тим, що оскільки між позивачем та банком припинено правовідносини з договору банківського вкладу, то ч. 5 ст. 10 ЗУ "Про захист прав споживачів" не розповсюджується на спірні правовідносини.

На цих підставах представник відповідача просила суд залишити позовну заяву без руху за правилами, встановленими ч. 11 ст. 187 ЦПК України.

дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Ознайомившись зі змістом клопотання, суд дійшов до висновку про те, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до принципу диспозитивності, викладеного у ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до преамбули Закону України "Про захист прав споживачів" він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У Законі України "Про захист прав споживачів" не визначено вичерпного переліку відносин, на які він поширюється, але з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та керуючись загальними принципами цивільного судочинства і наявності в цивільних правовідносинах "слабкої сторони", якою є фізична особа - споживач, можна зробити висновок, що цим Законом регулюються відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу, майнового найму (оренди), надання комунальних послуг, прокату, перевезення, зберігання, доручення, комісії, фінансово-кредитних послуг тощо. Особливістю таких правовідносин є участь в них спеціального суб`єкта - споживача.

У статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 цієї статті); продукція - це будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Отже, Законом України "Про захист прав споживачів" врегульовані договірні відносини за участі споживача.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з порушенням його прав за договорами банківських вкладів № SAMDNWFD000 від 27.12.2013, №SAMDNWFD70 від 27.12.2013, №SAMDNWFD600 від 27.12.2013, №SAMDNWFD600 від 26.12.2013 №SAMDNWFD900 від 26.12.2013, які, зі слів позивача, не є розірваним.

Представник відповідача на підтвердження розірвання договорів банківських вкладів № SAMDNWFD000 від 27.12.2013, №SAMDNWFD70 від 27.12.2013, №SAMDNWFD600 від 27.12.2013, №SAMDNWFD600 від 26.12.2013 №SAMDNWFD900 від 26.12.2013 не надав суду в своєму клопотанні жодних доказів на підтвердження вищезазначеного.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За результатами розгляду справи суд ухвалює рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

На підставі викладеного, оцінка поясненням наданих представником відповідача в клопотанні про залишення позову без руху буде надана судом при вирішенні справи по суті.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що підстави передбачені ст. 185 ЦПК України для залишення позову без руху - відсутні.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 187 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача АТ "ПриватБанк" Гайдамащука О.В. про залишення без руху позовної заяви - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяР.В. Новак