Справа №: 398/792/23
провадження №: 2-о/398/65/23
УХВАЛА

Іменем України

(повний текст)

"30" травня 2023 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Подоляк Я.М.,

за участю секретаря судового засідання Шаповал І.Ф.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрія цивільну справу у порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Швець С.В., який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 , звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з заявою, відповідно до якої просить встановити факт проживання заявника ОСОБА_1 з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період часу з 27.09.2016 року по 23.04.2022 року.

Вимоги заяви обґрунтовує тим, що 20 листопада 1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб. Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 27 вересня 2016 року шлюб між ними розірвано. Про наявність рішення суду їй відомо не було, та вона його отримала лише 05.05.2022 року. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу за її заявою було відкладено судове засідання так як вони з чоловіком дійшли згоди про примирення. В подальшому чоловік повідомив, що відмовився від позову йому повернули заяву, будь-яких повісток вона не отримувала, тому не знала про наявність рішення суду. Проте їх стосунки не змінилися, вони продовжили проживати однією сім`єю, вести спільне господарство та спільний побут, мали спільний бюджет. Чоловік часто відлучався у тривалі відрядження та поїздки по області та країні, що було пов`язано з характером його бізнесу - ремонтні і монтажні роботи, в тому числі і висотні. Вона це сприймала як службову необхідність. Більше того, в їхній спільній квартирі і на зараз зберігаються всі його документи. 28.02.2022 її чоловік, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , був призваний Кропивницьким міським територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Кіровоградської області на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію». ІНФОРМАЦІЯ_2 старший лейтенант ОСОБА_4 , загинув поблизу населеного пункту Таврійське Херсонської області під час захисту Батьківщини. Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу заявнику необхідно для урегулювання питання щодо права звернення до Міністерства оборони України з питання отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 є утриманцем загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , в силу того, що вона навчається на денному відділенні Київського національного університету імені Тараса Шевченка, а тому є заінтересованою особою у цій справі відповідно до ч. 4 ст. 294 ЦПК України.

Ухвалою судді від 23.02.2023 було відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 18.04.2023 було задоволено клопотання представника заявника та залучено до участі у справі як заінтересовану особу - Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум.

08.05.2023 року представник Міністерства оборони України Матвєєнко Г.М. подала клопотання про закриття провадження у справі, мотивуючи тим, що в своїй заяві заявниця встановлює факт проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, що дасть можливість звернутися, як дружині до Міністерства оборони України із заявою щодо отримання одноразової грошової допомоги за загиблого (померлого) військовослужбовця ОСОБА_4 . Тобто вбачається, що встановлення судом факту прямо пов`язано з подальшим вирішення спору про право на отримання заявницею одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 . Таким чином вбачається, що між Заявницею та Міністерством оборони України існує спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за нею певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати їй одноразової грошової допомоги як особі, яка проживала однією сім`єю з військовослужбовцем, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками заявниці, їх виникненням, існуванням та припиненням. Отже, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільної судочинства. Зазначає, що такі висновку викладені у постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22). За таких обставин необхідно закрити дане провадження у справі, оскільки цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

12.05.2023 року заявник подала заперечення проти клопотання про закриття провадження у справі, мотивуючи тим, що, для того, щоб встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, суд, виходячи із обґрунтованості мети, досліджує наявність юридичної заінтересованості у встановленні цього факту. При цьому, встановлення такого факту, пов`язаного з вирішенням майнового питання, не обов`язково тягне за собою наявність спору про право, про який вказується ОСОБА_5 у своєму клопотанні. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду. З аналізу вимог ЦПК України та КАС України можна зробити висновок, що не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. Тобто, у даному конкретному випадку мова йде про ситуацію, в якій Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум виступає не як суб`єкт владних повноважень, який реалізовує владні управлінські повноваження, а як суб`єкт, який реалізує повноваження на виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (зі змінами), на отримання частини якої я набула право, у зв`язку із загибеллю мого чоловіка (старшого лейтенанта ОСОБА_6 ).

У судовому засіданні заявник та її представник просили відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі на підставі поданого заперечення, заяву про встановлення факту просили задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, заяву про встановлення факту просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони, у судове засідання не з`явилася, у клопотанні про закриття провадження у справі, просить розгляд вказаного клопотання провести у її відсутність.

Суд, заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи та клопотання про закриття провадження, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 3 Постанови Пленуму ВССУ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» передбачено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що в порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення.

При цьому суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 березня 2023 року, справа № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22) визначив, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Частиною 6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Частиною 1 ст. 5 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Міністерство оборони України - спеціально уповноважений суб`єкт, який уповноважений на призначення одноразової грошової допомоги, яку має на меті отримати позивач у разі встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

У справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі, Велика Палата Верховного Суду у пунктах 33-35 зазначеної постанови від 30 січня 2020 року зазначила: «33. Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. 34. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній».

Визначаючи, чи пов`язується з встановлення зазначеного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, Суд застосовує положення ст. 1 ЦК України.

За змістом ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Вимоги позивача пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

З урахуванням наведеного, вимоги заявника про встановлення факту проживання однією сім`єю, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин необхідно закрити провадження у справі, оскільки цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 255, 256 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Міністерства оборони України Матвєєвко Галини Миколаївни про закриття провадження задовольнити.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - закрити.

Роз`яснити сторонам, що зазначена справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її ухвалення.

Повний текст ухвали проголошено 31 травня 2023 року о 08 год. 30 хв.

Суддя Я.М.Подоляк