РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/5371/23

Номер провадження 2-о/495/188/2023

29 травня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Боярського О.О.,

за участі секретаря судових засідань Саханова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернулась до суду з вищезазначеною заявою в якій просить суд:

Видати обмежувальний припис ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк 6 (шість) місяців з заборонами щодо:

- перебування у місці проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її дітей за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ??наближатися на 50 метрів до місця проживання, навчання, роботи, інших місць відвідування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її дітей; ??особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її дітей, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватися з нею та її дітьми; ??ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 або контактування з нею через інші засоби зв?язку особисто і через третіх осіб.

Копію рішення суду направити до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на профілактичний облік та до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (с. Молога, Білгород-Дністровського району Одеської області, тел.: ).

В обґрунтування своєї заяви зазначає, що вона проживає разом зі своїми дітьми за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з ними за вказаною адресою періодично проживає співмешканець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце останньої відомої реєстрації: АДРЕСА_1 , тел.: НОМЕР_1 .

На момент подання заяви шлюб між сторонами не зареєстрований.

ОСОБА_2 не має жодних прав на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , і був лише користувачем з дозволу власника.

Станом на теперішній час добровільно виселятися з будинку не бажає.

Вже більше року заявниця та її діти є потерпілими від домашнього насильства, а саме умисного систематичного вчинення фізичного та психологічного насильства, зі сторони співмешканця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Систематичність вчинення фізичного та психологічного насильства над заявницею та її дітьми підтверджується:

- постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.07.2022 p. № 495/5247/22, згідно якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП;

- постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.09.2022 p. № 495/5117/22, згідно якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП;

- постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.05.2023 p. № 495/4543/23, згідно якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

17.05.2023 р. до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшли адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_2 .

Справа № 495/5091/23 призначена до розгляду.

30.04.2023 р. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , черговий раз перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння застосував до заявниці фізичну силу, внаслідок чого в неї з?явилися на тілі синці, погрожував позбавленням її життя за допомогою сокири, а потім ножа.

Таким чином, все вище викладене змусило заявницю звернутися за допомогою до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області за захистом прав, як своїх так і малолітніх дітей.

29.05.2023 року від заявниці до канцелярії суду надійшла заява щодо розгляду справи без її участі.

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно ч 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 року винесеній за результатами розгляду справи № 754/11171/19.

Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 року винесеній у справі № 754/6995/19 зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Як наголошує ч. 2 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Положеннями ст. 350-6 ЦПК України визначено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та наведені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що заявниця обґрунтовано звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису і її права мають бути захищенні судом шляхом видачі відповідного обмежувального припису, оскільки заявниця дійсно є постраждалою особою від домашнього насильства, а її кривдником є заінтересована особа ОСОБА_2 і на підставі досліджених доказів, а саме щодо звернень ОСОБА_1 щодо вчинення домашнього насильства до правоохоронних органів, результатів вирішення таких звернень, постанов суду, які підтверджують факт застосування психологічного насильства, та свідчать що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними.

Тож, у відповідності до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінюючи сам вид насильства (психологічне), ризики, тобто вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, суд приходить до висновку про необхідність покладення на заінтересовану особу ряду обов`язків та часткового задоволення заяви.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 350-1, 350-6 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ) місце проживання: АДРЕСА_1 , на строк 6 (шість) місяців з заборонами щодо:

- перебування у місці проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її дітей за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ??наближатися на 50 метрів до місця проживання, навчання, роботи, інших місць відвідування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її дітей; ??особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її дітей, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватися з нею та її дітьми;

??- ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 або контактування з нею через інші засоби зв?язку особисто і через третіх осіб.

Копію рішення суду направити до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на профілактичний облік та до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (с. Молога, Білгород-Дністровського району Одеської області, тел.: ).

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя