ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6254/18
провадження № 2/753/158/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Дядейко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ „Візард" про стягнення грошових сум на проведення операції, компенсації до відпустки особам учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, відшкодування середньої заробітної плати за несвоєчасну видачу трудової книжки,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Візард» про стягнення грошових сум на проведення операції, компенсації до відпустки особам учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, відшкодування середньої заробітної плати за несвоєчасну видачу трудової книжки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 відпрацював в ТОВ «ВІЗАРД» п`ятнадцять років з січня 2003 року.

Зазначає, що до 2006 року на підприємстві йому виплачували кошти за додатковий чорнобильський відпуск, однак після 2006 року перестали виплачувати, мотивуючи це тим, що на підприємстві бракує коштів і що це не державне підприємство.

Також, вказав, що 17.04.2013 року отримав травму, а саме перелом правої п`яткової кістки зі зміщенням і травму правого плеча, під час виконання робіт по демонтажу короба. Після пригоди директор не поцікавився його станом, а прислав водія, котрий відвіз його до лікарні. 22.04.2013 року позивача прооперували, поставили пластину, закріплену сімома саморізами.

Позивач вказує, що йому потрібно робити операцію по зняттю пластин і саморізів, яка коштуватиме 12 000 грн., які він і просить суд стягнути з відповідача.

18.08.2017 року вийшовши з відпустки, ОСОБА_1 написав заяву на звільнення і тільки 22.01.2018 року отримав трудову книжку.

З посиланням на ст. 235 КЗпП України, ОСОБА_1 просить стягнути з ТОВ «Візард» - 16 000 грн. середньої заробітної плати за несвоєчасну видачу трудової книжки.

Крім того, вказує, що в нього залишились неоплаченими чорнобильські відпускні у розмірі 7 000 грн.

Позивач звертався до відповідача за отриманням обіцяних керівництвом 12 000 грн. на операцію, 7 000 грн. компенсації чорнобильських відпускних та відшкодування заробітної плати до дня отримання трудової книжки з 18.08.2017 року по 22.01.2018 pоку у розмірі 16 000 грн., однак його прохання залишилося без уваги, а відтак ОСОБА_1 вимушений звернутись до суду за захистом порушеного права.

ОСОБА_1 неодноразово подавалися заяви про уточнення позовних вимог, які не були прийняті судом на підставі протокольних ухвал, які занесені до протоколів судових засідань.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 квітня 2023 року, уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Візард» в особі директора Підвального Віктора Леонідовича, ТОВ «Візард», ТОВ «Візард Системні Технології» про стягнення коштів від 26 жовтня 2022 року, суд повернув позивачу, відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як передбачає ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.

ОСОБА_1 зазначає, що під час перебування у трудових відносинах з ТОВ «Візард», виконуючи свої трудові обов`язки, отримав травму, а саме: перелом п`яткової кістки зі зміщенням і травму правого плеча під час виконання робіт по демонтажу короба.

При цьому, як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами,позивач вважає датою настання події (отримання травми) 17.04.2013 року, однак відповідно до довідок ОК-5 та ОК-7 з органу Пенсійного фонду України, а також копії трудової книжки ОСОБА_1 , останній припинив трудові відносини з ТОВ «Візард» 16 грудня 2008 року, що підтверджується наказами № 03/01-1к від 02.01.2003 року про прийняття на посаду та № 1612-к/08 від 16.12.2008 року про звільнення за власним бажанням із відмітками про ознайомлення, копії яких наявні в матеріалах справи.

З матеріалів справи також вбачається, що 01.12.2008 року позивача призначено на посаду виконроба за сумісництвом у ТОВ «Візард Системні Технології» згідно з наказом 08/12-1К, копія якого наявна в матеріалах справи.

17.12.2008 року ОСОБА_1 переведено з посади виконроба за сумісництвом на посаду виконроба за основним місцем роботи, згідно з наказом 08/12-2К, а 21.09.2017 року його звільнено за власним бажанням з посади виконроба з ТОВ «Візард Системні Технології» , згідно наказу №17/09-К, про що міститься запис у трудовій книжці позивача, копія якої наявна в матеріалах справи.

17.04.2013 року ОСОБА_1 отримав травму, а саме перелом правої п`яткової кістки зі зміщенням і травму правого плеча, під час виконання робіт по демонтажу короба. 22.04.2013 року позивача прооперували, поставили пластину, закріплену сімома саморізами.

Тобто, з 17.12.2008 року по 21.09.2017 року Позивач перебував з ТОВ «Візард Системні Технології» у трудових відносинах перебуваючи на посаді виконроба за основним місцем роботи.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про охорону праці» (в редакції, що діяла на час отримання позивачем травми), роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах на час спірних правовідносин визначав Порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» затверджений Постановою КМ України №1232 від 30.11.2011 року (далі по тексту - «Порядок №1232»), що діяв на момент виникнення правовідносин та подання позову.

Згідно з п. 7 Порядку №1232, «розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень…»

У відповідності до п. 8 Порядку №1232 «про кожний нещасний випадок потерпілий або працівник, який його виявив, чи інша особа - свідок нещасного випадку повинні негайно повідомити керівника робіт, який безпосередньо здійснює контроль за станом охорони праці на робочому місці (далі - безпосередній керівник робіт), чи іншу уповноважену особу підприємства…» і вжити заходів до надання необхідної допомоги потерпілому.

Згідно з п. 10 Порядку №1232, Роботодавець, одержавши повідомлення про нещасний випадок (крім випадків, передбачених пунктом 37 цього Порядку), зобов`язаний, зокрема «2) протягом доби утворити комісію у складі не менш як три особи та організувати проведення розслідування».

Згідно з п. 14 Порядку №1232, комісія зобов`язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення:

«обстежити місце настання нещасного випадку, одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати осіб - свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; з`ясувати обставини і причини настання нещасного випадку; вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); визначити, пов`язаний чи не пов`язаний нещасний випадок з виробництвом; установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам; скласти у п`яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 (далі - акт за формою Н-5) згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження;

У разі коли нещасний випадок визнаний комісією таким, що не пов`язаний з виробництвом, складається акт за формою Н-5».

Згідно п. 23 Порядку №1232, «нещасний випадок, про який своєчасно не повідомлено керівника підприємства чи роботодавця потерпілого або внаслідок якого втрата працездатності настала не одразу, розслідується і береться на облік згідно з цим Порядком протягом місяця після заяви потерпілого чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси (незалежно від строку настання нещасного випадку)».

Таким чином, у відповідності до вказаного Порядку №1232, доказом підтвердження факту нещасного випадку на виробництві є акти про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-5 та Н-1.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем, не надано доказів підтвердження факту нещасного випадку на виробництві, а саме акти про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-5 та Н-1.

Натомість у відповідності до виписки з історії хвороби хворого, який перебував у Київському міському центрі патології стопи та реабілітації хворих ортопедо-травматологічного профілю Київської міської клінічної лікарні № 1 від 29.04.2013 року, зазначено про побутовий характер травми.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт настання нещасного випадку на виробництві.

Згідно з ст. 173 КЗпП України, що діяла на час звернення Позивача до суду, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У відповідності до загальних принципів відшкодування шкоди на позивача покладається обов`язок довести факт завдання йому, діями чи бездіяльністю відповідача, майнової шкоди та її розмір, а на відповідача, в разі його не згоди, покладається обов`язав довести, що шкоду завдано не з його вини.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 припинив трудові відносини з ТОВ «Візард» 16 грудня 2008 року, суд дійшов висновку , що відсутній будь-який причинно-наслідковий зв`язок між настанням події та можливими винними діями відповідача щодо спричинення шкоди, а відтак суд відмовляє в задоволені даної вимоги.

Крім того, законодавством України не передбачено для ТОВ «Візард» обов`язку здійснити виплати, передбачені трудовим договором, за період з 18.08.2017 року по 22.01.2018 року особі, яка у вказаний період не перебувала з ним у трудових відносинах.

Також, слід зазначити, що вимога ОСОБА_1 про стягнення чорнобильських відпускних, не відповідає законодавству України, а саме: п.22 ч.1 ст.20 та п.1 ч.1 ст.21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції, чинній станом на 2017 рік), оскільки зазначені відпустки не належать до виду щорічних, визначених п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про відпустки», а тому грошовій компенсації вони не підлягають.

З урахуванням викладеного та врахувавши те, що ОСОБА_3 з 16 грудня 2008 року не перебував у трудових відносинах з ТОВ «Візард», суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Візард» про стягнення 12 000 грн. грошової суми на проведення операції, 7 000 грн. компенсації до відпустки особам учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, відшкодування 16 000 грн. середньої заробітної плати за несвоєчасну видачу трудової книжки - є необґрунтованим та задоволенню не підлягають.

Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судових витрат.

Керуючись стст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ „Візард" про стягнення 12 000 грн. грошової суми на проведення операції, 7 000 грн. компенсації до відпустки особам учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, відшкодування 16 000 грн.середньої заробітної плати за несвоєчасну видачу трудової книжки, стягнення судових витрат відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 01.06.2023 року.

Суддя :