Справа №345/4521/23
Провадження № 2/345/1173/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2023 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області

в складі: головуючого судді Миговича О.М.

секретаря Бабійчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Калуської міської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, суд

в с т а н о в и в :

позивачка звернулася до суду із вищезазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Померла залишила заповіт, посвідчений 02 грудня 2005 року в виконкомі Тужилівської сільської ради Калуського району. Все своє майно спадкодавець ОСОБА_2 заповіла позивачці по справі. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до звіту про оцінку майна, який виготовлений 07 вересня 2023 року суб`єктом оціночної діяльності «ТОВ «ДЕПАРК ГРУПП», - ринкова вартість об`єкта оцінки, загальною площею 100,4 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , становить 95 000, 00 грн. Окрім того, спадкодавцю належали земельні ділянки. В установленому законом порядку та спосіб, позивачка зверталася до державного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Федини А.М. з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначене спадкове майно. Державним нотаріус видав позивачці Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, а на будинковолодіння було відмовлено в зв`язку з тим, що не визначено частки співвласників у праві спільної власності на зазначений житловий будинок.

Відповідно до довідки №00064 від 30.03.2023 року, яка видана ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації», за спадкодавцем ОСОБА_2 24.01.2001 року було зареєстровано право спільної сумісної власності на частину домоволодіння. 05.05.2008 року за співвласником ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на 19/42 частин цього домоволодіння.

Окрім того, згідно примітки в вищезазначеній довідці, за спадкоємцем ОСОБА_2 , на підставі рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 13.11.2007 року, визнано право власності ще на 2/42 частини зазначеного будинковолодіння, однак право власності на додаткову частину, в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ», не зареєстроване. Не зареєстровано в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ», також переходів права власності на даний об`єкт. Таким чином, враховуючи вищезазначене, спадкоємцю ОСОБА_2 , на день смерті належало 23/42 частин домоволодіння АДРЕСА_1 . Тому позивачка звернулася до суду та просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на 23/42 частин домоволодіння АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 13.09.2023 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче відкрите судове засідання, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов.

02.10.2023 року відповідач подав суду заяву у якій вказав, що просить прийняти законне та обґрунтоване рішення, а справу розглядати у його відсутності.

31.10.2023 року представник позивача подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить суд його задоволити.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 30.08.2022 року, яке видане Калуським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №1102 від 30.08.2022 року (а.с.8).

На випадок смерті ОСОБА_2 , залишила заповіт, посвідчений 02 грудня 2005 року в виконкомі Тужилівської сільської ради Калуського району та зареєстрований в реєстрі за № 78, що підтверджується копією заповіту та довідкою № 40 від 20.02.2022 року, яка видана старостою Тужилівського старостинського округу Калуської міської ради (а.с.15,16). Згідно заповіту все своє майно спадкодавець ОСОБА_2 , заповіла своїй рідній доньці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12,13).

Як вбачається з постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину в.о. державного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Федини А.М. від 27 червня 2023 року, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння в зв`язку з тим, що не визначено частки співвласників у праві спільної власності на зазначений в постанові житловий будинок по АДРЕСА_1 та рекомендовано за захистом свого права звернутися до суду (а.с.56).

Згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок від 24.01.2001 р. житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 належить гоолові колгоспного двору ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності (а.с.8).

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 від 30.03.2023 року, який виготовлений ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» складається з наступних об`єктів: житлового будинку під літерою «А», », загальною площею 100,4кв. м., з яких під житловою площею 41,6кв. м., під допоміжною площею 45,0кв. м., під площею літніх приміщень 13,8 кв. м.; стайні під літерою «Б», площею 30,2кв. м.; стодоли під літерою «В», площею 29,7кв. м.; шопи під літерою «Г», площею 6,7кв. м.; шопи під літерою «Д», площею 15,0кв. м.; шопи під літерою «Е», площею 11,5кв. м.; погребу під літерою «Є», площею 16,2 кв. м.; вбиральні під літерою «Ж», площею 1,0 кв. м.; воріт під №1, площею 4,7 кв. м.: огорожі під № 2, площею 91,5 кв. м.; огорожі під № 3, площею 33,8 кв. м. криниці під №4, площею 3мПГ (а.с.31-34).

Відповідно до звіту про оцінку майна, який виготовлений 07 вересня 2023 року суб`єктом оціночної діяльності «ТОВ «ДЕПАРК ГРУПП», - ринкова вартість об`єкта оцінки, загальною площею 100,4 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , становить 95 000, 00 грн (а.с.40-55).

Відповідно до довідки №00064 від 30.03.2023 року, яка видана ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації», за спадкодавцем ОСОБА_2 24.01.20001 року було зареєстровано право спільної сумісної власності на частину домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності б/н від 24.01.2001 року, яке видане виконкомом Тужилівської сільської ради на підставі рішення 20-ї сесії 3-го демократичного скликання Тужилівської сільської ради від 20.12.2000 року (а.с.10).

Окрім того, згідно примітки в вищезазначеній довідці, за спадкоємцем ОСОБА_2 , на підставі рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 13.11.2007 року, справа №22-ц-1330,1331,/2007р., визнано право власності ще на 2/42 частини зазначеного будинковолодіння, однак право власності на додаткову частину, в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ», не зареєстроване. Не зареєстровано в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ», також переходів права власності на даний об`єкт, (реєстровий запис №4, книга №1).

На підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.05.2008 року встановлено, що за співласником ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на 19/42 частин домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 13.11.2007 року, справа №22-ц-1330,1331,/2007р. (а.с.9)

Таким чином, між сторонами виник спір з приводу визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

З 15 квітня 1991 року був введений в дію Закон України «Про власність» в якому відбулося усуспільнення власності і власність колгоспного двору припинила своє існування. Тому до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке існувало до 15.04.1991р. мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору.

Так право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991р. проживали в ньому і брали участь у веденні спільного господарства. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних осіб.

Оскільки відповідач не претендує на спадщину, а також не претендує на виділення частки у спільній сумісній власності та не має наміру набувати у власність майно, то не має підстав визначати частки членів колгоспного двору.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_1 прийняла спадщину і звернулася до нотаріальної контори про прийняття та оформлення спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на домоволодіння АДРЕСА_1 не отримала через відсутність документу, який визначає і підтверджує частку спадкодавця у колгоспному дворі на дане нерухоме майно.

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на 23/42 частин домоволодіння АДРЕСА_1 .

Оскільки, ОСОБА_1 належно та вчасно прийняла спадщину, відповідач не заперечує проти задоволення позову, тому за таких обставин суд вважає, що за нею слід визнати право власності на 23/42 частин домоволодіння АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, ст.ст. 1216,1217,1223,1268-1269 ЦК України, керуючись ст.ст.259, 263-265, 280-282 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , - право власності на 23/42 частки в будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя