Справа №345/2229/23
Провадження № 2/345/694/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.06.2023 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Онушканича В.В.

з участю секретаря судового засідання Бандури Г.М.

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з вищенаведеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем одружились 25.05.2022 року, шлюб зареєстрований у Калуському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №275. Від спільного проживання у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні.

Позивачка зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що між нею та відповідачем вже не існує ніяких почуттів, у них різні погляди на життя та різні інтереси, відсутнє взаєморозуміння. Сторони не підтримують подружніх стосунків, вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Сім`я розпалась, на даний час шлюб носить формальний характер.

Позивачка просить врахувати, що відповідач відносно неї систематично вчиняє домашнє насильство (психологічного, фізичного та економічного характеру). Словесно ображає, маніпулює, шантажує, провокує, погрожує фізичною розправою, конфліктує, завдає тілесних ушкоджень, штовхає, забирає телефон, зачиняє в квартирі. З приводу безкінечних конфліктів позивачка неодноразово зверталася із заявами до Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області. Відносно відповідача було складено терміновий заборонний припис. За таких обставин позивачка змушена звернутися до суду, просить шлюб розірвати, а також залишити сина ОСОБА_3 проживати разом із нею.

Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Просить врахувати, що відповідач продовжує вчиняти відносно неї домашнє насильство. А тому твердо наполягає на розірванні шлюбу. Вважає, що надання строку на примирення буде суперечити її інтересам та моральним засадам суспільства.

Відповідач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову. Просить врахувати, що причиною розладу в сім`ї стала саме аморальна поведінка позивачки. Зокрема, відповідач підозрює позивачку у подружніх зрадах. Зазначив, що лише одного разу проявив агресію по відношенню до дружини. В решті випадків дружина абсолютно безпідставно викликала поліцію коли він приходив навідати свого малолітнього сина.

Водночас відповідач наголосив, що не бажає розривати шлюб. Вважає, що слід зберегти шлюб заради сина ОСОБА_4 , щоб він міг зростати в повноцінній сім`ї.

Також відповідач категорично заперечив щодо задоволення вимоги позивачки про залишення сина ОСОБА_4 проживати разом із нею. Вважає, що позивачка неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, а тому сину ОСОБА_4 буде краще проживати разом із відповідачем, адже в нього краще матеріальне становище.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони 25.05.2022 року зареєстрували шлюб у Калуському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №275 - розірвати, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4).

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання

Згідно із ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 Сімейного кодексу України).

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України).

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України).

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Суд враховує, що відповідач неодноразово вчиняв домашнє насильство стосовно позивачки. Так, постановою Калуського міськрайонного суду від 22.05.2023 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Крім того, 29.04.2023 року, 23.05.2023 року та 25.05.2023 року відносно відповідача було складено термінові заборонні приписи по факту вчинення ним домашнього насильства відносно дружини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки позивачка є постраждалою від домашнього насильства з боку відповідача та категорично заперечує проти примирення з відповідачем, то надання сторонам строку для примирення суперечило б моральним засадам суспільства та порушувало права позивачки.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин, покладення судом обов`язку збереження сім`ї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення не відповідає вимогам ст. ст. 24, 55, 56 Сімейного кодексу України і суперечить його інтересам. Тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача.

Щодо позовних вимог про визначення місця проживання сина ОСОБА_3 .

За положеннями ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно із ч. 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст.161СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на вищевикладені обставини, оскільки відповідач заперечує щодо визначення місця проживання дитини із позивачем, між сторонами фактично існує спір з даного питання, а тому в рамках розгляду справи про розірвання шлюбу вимога позивачки про визначення місця проживання дитини підлягає залишенню без розгляду. При цьому позивачці слід роз`яснити її право на звернення до суду з відповідною вимогою про визначення місця проживання дитини, шляхом пред`явлення окремого позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 55, 56, 110, 112, 141 Сімейного кодексу України, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в частині розірвання шлюбу задоволити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 25.05.2022 року у Калуському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 275- розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити « ОСОБА_5 ».

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в частині визначення місця проживання сина ОСОБА_3 - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_2 право на звернення до суду з відповідною вимогою про визначення місця проживання дитини, шляхом пред`явлення окремого позову

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 02.06.2023 року.

Суддя Володимир ОНУШКАНИЧ