Справа № 541/3251/23
Номер провадження 2/541/928/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 грудня 2023 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Городівського О.А.

за участю секретаря - Ніколаєнко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород в порядку загального провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

19 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду з позовом до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 0,0585 гектара, з кадастровим номером :50:051:0244, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для ведення садівництва, що належала батьку ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миргороді Полтавської області.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миргороді Полтавської області помер його батько ОСОБА_2 . За життя батька, 19 листопада 1997 року рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області переда6но безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 588 кв. м в садовому кооперативі «Комунальник», для ведення садівництва. Рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області від 09 листопада 2012 року № 103 затверджено технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , розроблену ПП «Земсервіс - Плюс» та дозволено батьку одержати у встановленому порядку державний акт на право власності на земельну ділянку. 03 січня 2020 року батько залишив заповіт, згідно якого заповідав йому земельну ділянку площею 0,0585 га, надану для індивідуального садівництва, кадастровий номер :50:051:0244. Внаслідок смерті батька у березні 2020 року відкрилася спадщина, яку він прийняв, як спадкоємець за заповітом, однак постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Гіля Д.В. від 25.08.2023 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. В зв`язку з вищевикладеним змушений звернутися до суду.

Ухвалою суду від 22 вересня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 26 жовтня 2023 року підготовче провадження по справі закрито, призначено справу для судового розгляду по суті та витребувано у приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Гіля Д.В. інформацію щодо кола спадкоємців, які прийняли спадщину після сперті 11.03.2020 ОСОБА_2 .

В судове засідання позивач не з`явився, в поданій заяві позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 36).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в поданій заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність (а.с. 28).

В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миргороді Полтавської області помер батько позивача ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

За життя спадкодавця ОСОБА_2 , 19 листопада 1997 року, рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області № 1227 ОСОБА_2 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 588 кв. м в садовому кооперативі «Комунальник» для ведення садівництва (а.с. 5).

Рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області від 21 червня 2012 року № 467 земельній ділянці, яка належала ОСОБА_2 , відповідно до рішення виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області № 1227 «Про надання земельних ділянок у приватну власність» присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

За заявою ОСОБА_2 . Приватним підприємством «Земсервіс-Плюс» було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :50:051:0244, площею 0,0585 га, цільове призначення - для індивідуального садівництва (а.с. 7-13).

Рішенням виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області від 09 листопада 2012 року № 103 таку технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , розроблену ПП «Земсервіс - Плюс», було затверджено з внесенням часткових змін в пункт 1 рішення виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області від 19.11.1997 за № 1227 щодо площі земельної ділянки, а також дозволено ОСОБА_2 одержати у встановленому порядку державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с. 14).

03 січня 2020 року ОСОБА_2 залишив заповіт на ім`я ОСОБА_1 , згідно якого заповідав належну земельну ділянку площею 0,0585 га, надану для індивідуального садівництва, кадастровий номер :50:051:0244 (а.с.15).

Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Гіля Д.В. від 25.08.2023 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,0585 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :50:051:0244, надану для індивідуального садівництва (а.с.16).

Відповідно до інформації приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Гіля Д.В. від 06.11.2023 єдиним спадкоємцем , який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , є син померлого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.35).

Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності.

Згідно з ст.1220 ЦК України, внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на все належне йому майно.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права.

Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та частиною 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Судом встановлено, що спадкодавцю ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 0,0585 гектара, з кадастровим номером :50:051:0244, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для індивідуального садівництва.

Позивач є спадкоємцем по заповіту майна, яке належало померлому батькові ОСОБА_2 , вчинив дії по прийняттю спадщини, тому ОСОБА_1 набув право на це майно в порядку спадкування.

Оскільки право позивача на оформлення його спадкових прав на земельну ділянку померлого ОСОБА_2 порушено, то воно підлягає судовому захисту.

Через відсутність у нього оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку позбавлений можливості оформити право власності на спадкове майно. За таких обставин його право на спадщину підлягає захисту саме у спосіб визнання за ним права власності на земельну ділянку за заповітом.

Позовні вимоги ОСОБА_1 не суперечить закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин позовні вимоги ґрунтуються на законі, і підлягають задоволенню в повному обсязі.

В зв`язку з тим, що позивач просив не стягувати судові витрати з відповідача, тому суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, ст. ст. 5,10, 12, 13,88, 263, 264, 265, 266, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельну ділянку площею 0,0585 гектара, з кадастровим номером :50:051:0244, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належала батьку ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миргороді Полтавської області.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя О. А. Городівський