справа № 489/3508/22 провадження №2/489/653/23
РІШЕННЯ

Іменем України

05 червня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (далі АТ «Миколаївгаз») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу,

встановив:

У грудні 2022 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги з розподілу природного газу по особистому рахунку № НОМЕР_1 в розмірі 3036,10 грн., три проценти річних в сумі 49,52 грн. та інфляційні збитки з сумі 123,80 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що АТ «Миколаївгаз» є оператором газорозподільної системи, суб`єктом господарювання, що на підставі ліцензії (постанова № 853 від 29.06.2017 «Про видачу ліцензії на розподіл природного, газу АТ «Миколаївгаз»»), виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, та здійснює щодо неї функції оперативно-технічного управління. За адресою: АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я відповідача. Факт споживання природного за вказаною адресою підтверджується розрахунком річної замовленої потужності по об`єкту побутового споживача, що відповідно до пункту 7 глави 3 розділу ІV Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494, (далі - Кодекс газорозподільних систем) свідчить про приєднання до умов договору розподілу природного газу та фактичне його укладання. Загальна вартість послуги з розподілу природного газу за період з 01.01.2020 по 31.10.2021 складає 5248,03 грн. Відповідач свій обов`язок щодо оплати позивачу послуги з розподілу природного газу виконала не в повному обсязі, у зв`язку з чим в неї утворилась заборгованість за період з 01.01.2020 по 31.10.2021 в розмірі 3036,10 грн. За період з 21.01.2020 по 22.11.2021 позивачем нараховано три проценти річних в розмірі 49,52 грн. та за період січень 2020 року вересень 2021 року суму інфляційних втрат в розмірі 123,80 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 06.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 31.01.2023 копію ухвали про відкриття провадження та матеріалів позовної заяви повторно направлено відповідачу, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін з урахуванням строку, необхідного для надання відповідачем відзиву.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористалась. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади. Про належне повідомлення відповідача про розгляд справи свідчить зворотне повідомлення, яке міститься в матеріалах справи.

У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем врегульовано спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, іншими нормативними актами та умовами укладених між сторонами договорів.

Так, Закон України «Про ринок природного газу» визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу.

Пунктами 27, 28 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що постачальник природного газу - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу та постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів.

Пунктом 35 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Пунктами 23, 37 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність та споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Статтею 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, завданням якої, у тому числі, є здійснення державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках шляхом формування і забезпечення прогнозованості цінової і тарифної політики на ринках, які перебувають у стані природної монополії, та суміжних ринках у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, сприяння впровадженню стимулюючих методів регулювання цін.

Указом Президента України від 27.08.2014 № 694/2014 було утворено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП).

Указом Президента України від 10.09.2014 № 715/2014 затверджено Положення про НКРЕКП.

Відповідно до пункту 3 Положення про НКРЕКП основними завданнями НКРЕКП, зокрема є державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на суміжних ринках, у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, на ринках природного газу,нафтового (попутного) газу, газу (метану) вугільних родовищ та газу сланцевих товщ (далі - природний газ), нафти та нафтопродуктів, а також перероблення та захоронення побутових відходів; забезпечення проведення цінової і тарифної політики у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, у нафтогазовому комплексі, сприяння впровадженню стимулюючих методів регулювання цін.

Пункт 4 Положення про НКРЕКП передбачає, що НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого, установлює тарифи на комунальні послуги для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється НКРЕКП.

Таким чином, НКРЕКП, як національна комісія регулювання природних монополій, що утворена та функціонує відповідно до Закону України «Про природні монополії» наділена повноваженнями по встановленню тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, що використовується для потреб населення.

Постановами НКРЕКП № 3035 від 24.12.2019, № 1173 від 24.06.2020, № 2777 від 30.12.2020, постановою НКРЕКП № 128 від 30.01.2021 «Про внесення змін по постанови НКПЕКП від 30.12.2020 № 2777» встановлено тарифи на послуги розподілу природного газу для АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз».

Постановою НКПЕКП від 30.09.2015 № 2494 затверджено Кодекс газорозподільних систем, яким визначено взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем (пункт 2 глава 1 розділ 1 Кодексу).

Пунктом 3 глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем визначено, що його дія поширюється зокрема, на операторів газорозподільних систем, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

У відповідності до пункту 1 глави 1 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем, суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Пунктом 1 глави 1 розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем встановлено, що експлуатацію газорозподільних систем здійснюють виключно Оператори ГРМ.

Матеріалами справи встановлено, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» є оператором газорозподільної системи, суб`єктом господарювання, що на підставі ліцензії (постанова № 853 від 29.06.2017 «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ «Миколаївгаз» та постанови № 944 від 04.06.2019 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 29 червня 2017 № 853»), виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, та здійснює щодо неї функції оперативно - технологічного управління.

Таким чином, Акціонерне товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі вище зазначеної ліцензії в межах території м. Миколаєва та Миколаївської області, зокрема і за адресою: м. Миколаїв, вул. 1 Інгульська, 1а.

Згідно із частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За нормами статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно пункту 1 частини другої цієї статті виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.

За змістом пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Послуги з газопостачання природного газу надаються постачальником позивачу на підставі Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2500, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1386/27831 (із змінами та доповненнями). Договір розподілу природного газу є публічним.

Згідно частини першої, другої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За нормами статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу - фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, крім іншого мають містити норми споживання природного газу у розрізі 12 календарних місяців (норма застосовується щодо побутових споживачів без лічильника газу).

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС).

Згідно з вимогами цього пункту здійснюється приєднання до договору розподілу природного газу споживачів-замовників, які отримують технічний доступ до ГРМ.

За правилами статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язується вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виконують з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Приписами статті 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути договори або інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Зазначена норма закону зобов`язує споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.03.2018 у справі 401/710/15-ц.

Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати відповідачу послуги з постачання теплової енергії, а відповідач повинен за них сплачувати в силу приписів статті 11 ЦК України.

Матеріалами справи встановлено, що позивач належним чином виконав умови договору, надаючи відповідачу послуги з розподілу природного газу, але відповідач, яка є фактичним споживачем наданих позивачем послуг, всупереч визначеним законом та умовами договору обов`язкам, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконувала, а саме не сплачувала вартість отриманих нею послуг в повному обсязі, внаслідок чого має заборгованість перед позивачем.

Відповідно до вимог статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

07.10.2019 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято постанову №2080, відповідно до якої затверджено ряд змін до Кодексу газорозподільних систем та Типового договору розподілу природного газу, зокрема до глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, яким встановлено порядок розрахунків за договором розподілу природного газу.

Так, згідно пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Відповідно до пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Згідно умов пункту 6.1 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення (п.6.2 розділу VI даного Договору).

Постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3035 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Миколаївгаз», встановлено тариф на послуги розподілу природного газу для AT «Миколаївгазз» на період: з 01 січня 2020 року до 30 червня 2020 року включно у розмірі 1,09 грн за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ); з 01 липня 2020 року у розмірі 1,35 грн за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ).

Постановою НКРЕКП від 24.06.2020 №1173 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 24.12.2019 №3035», внесено зміни: «1) в абзац другий підпункту 2 пункту 1 цифри «1,35» замінити цифрами «1,22».

З 01.01.2021 набрала чинності постанова НКРЕКП від 30.12.2020 №2777 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Миколаївгаз», якою для AT «Миколаївгаз» встановлено тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 1,95 грн. за 1 м3на місяць (без урахування ПДВ).

Постановою НКРЕКП від 30.01.2021 №128 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 30.12.2020 №2777» внесені зміни до зазначеної постанови, а саме: «1) в абзаці другому пункту 1 цифри «1,95» замінено цифрами «1,79».

Відповідно тариф на послуги розподілу природного газу за січень 2021 року склав 1,95 грн. за 1 м3на місяць (без урахування ПДВ), а в подальшому - 1,79 грн. за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ).

З 1 січня 2022 року набрала чинності постанова НКРЕКП від 22.12.2021 №2762 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Миколаївгаз», якою для AT «Миколаївгаз» встановлено тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 1,99 грн. за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ).

Згідно умов абзацу другого пункту 6.3 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, які кореспондуються з положеннями абзацу другого пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, місячна вартість послуги з розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Річна замовлена потужність по об`єкту відповідача за адресою: АДРЕСА_1 на 2019 рік визначена позивачем з фактичного обсягу споживання природного газу за газовий рік з 01.10.2018 по 30.09.2019 та складає 1670,83 м3, а за 2020 газовий рік, визначений за період з 01.10.2019 по 30.09.2020) складає 1623,62 м3. Місячна вартість за послугу з розподілу природного газу за період з 01.01.2020 по 30.06.2020 складає 182,12 грн., за період з 01.07.2020 по 31.12.2020 203,84 грн., за січень 2021 року 316,61 грн., а за період з 01.02.2021 по 31.10.2021 290,63 грн.

Загальна вартість послуги з розподілу природного газу за період з 01.01.2020 по 31.10.2021, згідно розрахунку наданого позивачем, складає 5248,03 грн.

Відповідач свій обов`язок щодо сплати послуг за розподіл природного газу виконав не у повному обсязі, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за період з 01.01.2020 по 31.10.2021 в розмірі 3036,10 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частини другої статті 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

Позивачем АТ «Миколаївгаз» за період з 21.01.2020 по 22.11.2021 нараховано три проценти річних від простроченої суми в розмірі 49,52 грн., та за період січень 2020 року вересень 2021 року включно суму яка перевищує суму боргу з урахуванням індексу інфляції, яка складає 123,80 грн., що підлягають стягненню з відповідача, у відповідності до вимог частини другої статті 625 ЦК України.

За таких обставин, суд приходить висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь АТ «Миколаївгаз» заборгованість за послуги з розподілу природного газу, за період з 01.01.2020 по 31.10.2021 в розмірі 3036,10 грн., три проценти річних в сумі 49,52 грн. та інфляційні збитки в сумі 123,80 грн.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2481,00 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» заборгованості за послуги з розподілу природного газу в розмірі 3036,10 грн., три проценти річних в сумі 49,52 грн. та інфляційні збитки в сумі 123,80 грн., а всього 3209,42 (три тисячі двісті дев`ять гривень 42 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» судовий збір у розмірі 2481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 коп.).

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», , місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Погранична, 159;

відповідач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 05.06.2023.

Суддя І.В.Коваленко