ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5289/20 Номер провадження 22-ц/814/3984/23Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О.С. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гальонкіна С.А.,

суддів Карпушина Г.Л., Кузнєцової О.Ю.,

при секретарі Андрейко Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Полтаваобленерго»

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 травня 2023 року

у справі за позовом акціонерного товариства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог та рух справи в суді першої інстанції

У серпні 2020 року АТ «Полтаваобленерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

В обґрунтування позову зазначало, що відповідачі зареєстровані в Кременчуцькій філії ПАТ «Полтаваобленерго» як споживачі послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Позивач надавав відповідачам послуги з теплопостачання в повному обсязі у відповідності до якісних показників згідно вимог нормативно-технічних документів. Відповідачі, в порушення норм чинного законодавства, не здійснювали своєчасної оплати наданих позивачем послуг.

Просило стягнути солідарно з відповідачів борг за надані послуги з теплопостачання у у вигляді централізованого опалення та гарячого водопостачання на загальну суму 41364,26 грн., за неналежне виконання грошового зобов`язання індекс інфляції - 2269,99 грн. та 3 відсотки річних 1118,86 грн.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10.11.2020 року АТ «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь АТ «Полтаваобленерго» заборгованість за надані послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в розмірі 41304, 26 грн., із них: сума боргу за послугу з централізованого опалення 15525, 46 грн.; - сума боргу за послугу з централізованого постачання гарячої води 25778, 80 грн., індекс інфляції у розмірі 2269,99 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 1118,86 грн

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Полтаваобленерго» у повернення сплаченого судового збору 700,67 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Полтаваобленерго» у повернення сплаченого судового збору 700,67 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії у повернення сплаченого судового збору 700,67 грн.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 березня 2023 року вищевказане заочне рішення скасоване і призначено справу до розгляду у спрощеному провадженні з викликом сторін.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 травня 2023 року позов АТ «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості -задовольнити частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 на користь АТ «Полтаваобленерг»» заборгованість за надані послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в розмірі 16499,30 грн., із них: - сума боргу за послугу з централізованого опалення 8086,22 грн., - сума боргу за послугу з централізованого постачання гарячої води 8413,08 грн.; індекс інфляції боргу в розмірі 2269,99 грн., 3% річних від суми боргу 1118,86 грн., а всього 19888,15 грн..

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Полтаваобленерго» у повернення сплаченого судового збору 506,06 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Полтаваобленерго» у повернення сплаченого судового збору 506,06 грн.

Стягнуто з АТ «Полтаваобленерго» на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

Не погодившись з зазначеним рішенням його в апеляційному порядку оскаржило АТ «Полтаваобленерго». Просить рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за послуги теплопостачання із ОСОБА_3 та стягнення на її користь витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи апеляційної скарги

В обґрунтування апеляційної скарги послається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права. Зазначає, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Як встановлено судом першої інстанції відповідачка після укладення шлюбу за даною адресою не проживає. Однак вона не повідомила АТ «Полтаваобленерго» про те, що змінила адресу проживання та не користується послугами постачання гарячої води та централізованого опалення, тоді як зазначена вище квартира не облаштована індивідуальними лічильниками обліку гарячої води.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з апеляційної скарги рішення суду оскаржується лише в частині не задоволення позовних вимог до ОСОБА_3 . При цьому застосування судом строку позовної давності позивач не оскаржує, жодних доводів не зазначає, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави щодо перегляду рішення суду в цій частині.

Встановлені обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що АТ «Полтаваобленерго» надавало послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води до квартири за адресою: АДРЕСА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем станом на 31.07.2020 року борг по оплаті наданих позивачем послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та центрального постачання гарячої води за період з липня 2012 року по квітень 2019 року становить 41304, 26 грн., із них: сума боргу за послугу з централізованого опалення 15525, 46 грн.; - сума боргу за послугу з централізованого постачання гарячої води 25778, 80 грн.

Окрім того, позивачем також нараховано 3% річних та індекс інфляції за порушення грошового зобов`язання за період з липня 2017 року по квітень 2019 року включно, а саме: 1118,86 грн. - 3% річних та 2269,99 грн. - інфляційні втрати.

Відповідно до довідок Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 09 вересня 2020 року № 9451/01-32, від 08 вересня 2020 року №9450/01-32, від 08 вересня 2020 року № 9452/01-32 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, як убачається із матеріалів справи, 12 грудня 2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1326.

Допитані у суді першої інстанції свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , кожен окремо, показали, що після укладення шлюбу 12 грудня 2014 року ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Позиція суду апеляційної інстанції

За змістом статей 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами.

Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах з утримання будинку (квартири) і прибудинкової території та проведення ремонту.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.

Стаття 543 ЦК України передбачає, що в разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсягу як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17-ц, хоч у частині першій статті 19 Закону № 1875-ІV й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону № 1875-ІV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент припинення проживання ОСОБА_3 у вказаній квартирі) споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Колегія суддів звертає увагу, що законодавство, що діяло на момент зміни місця проживання ОСОБА_3 , не передбачало солідарну відповідальність за ознакою реєстрації місця проживання.

При цьому судом першої інстанції вірно встановлено, що з грудня 2014 року ОСОБА_3 не є споживачем житлово-комунальних послуг, що надаються за адресою: АДРЕСА_1 , не є власником зазначеної квартири, та не укладала договір із позивачем.

Крім того, безпідставними є посилання позивача щодо зменшення стягнутої суми заборгованості за послуги з теплопостачання у зв`язку з неврахуванням проживання ОСОБА_3 , оскільки розрахунок розміру вартості комунальних послуг з теплопостачання здійснювався виходячи з квадратури опалювальної площі квартири, а не кількості мешканців, та не був зменшений судом з цих підстав.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Зважаючи на наведене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Щодо судових витрат

Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно із частотною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить стягнути з позивача витрати понесені нею на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції. На підтвердження зазначених вимог, нею подано копію акту № 1 надання послуг до договору про надання правничої (правої) допомоги № 23/02-3 від 20 лютого 2023 року складений 26 вересня 2023 року, відповідно до якого адвокат Ковальчук О.М. надав послугу з підготовки відзиву на апеляційну скаргу, вартість послуги становить 6000 грн. Також матеріали справи містять витяг з договору про надання правничої (правої) допомоги № 23/02-3 від 20 лютого 2023 року відповідно до якого адвокат Ковальчук О.М. на підставі домовленості з клієнтом ОСОБА_3 бере на себе зобов`язання надати клієнту усні або письмові консультації з питання прав та обов`язків клієнта щодо перегляду заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10 листопада 2020 року по справі № 524/5289/20, підготовку заяви про перегляд заочного рішення суду, необхідних заяв по суті справи та/або заяв і клопотань, апеляційної скарги або заперечень на апеляційну скаргу інших необхідних документів, у тому числі процесуальних, необхідних для розгляду справи в суді першої інстанції або суді апеляційної інстанції, а також представлення інтересів клієнта як сторони по справі.

Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Водночас, згідно із частиною 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК України).

При розгляді апеляційної скарги представник позивача зазначив, що не погоджується з стягненням витрат на правничу допомогу, вважає їх розмір неспіввісним зі складністю справи.

В постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналізуючи матеріали справи та докази надані відповідачем на підтвердження витрат на правничу допомогу колегія суддів, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, приходить до висновку, що стягненню на користь ОСОБА_3 підлягають витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 2000 грн. 00 коп., що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для здійснення розподілу судового збору.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Полтаваобленерго» залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 травня 2023 року - залишити без змін.

Стягнути з акціонерного товариства «Полтаваобленерго» на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу понесені при розгляді справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 2000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 21 листопада 2023 року

Головуючий С.А. Гальонкін

Судді Г.Л. Карпушин

О.Ю. Кузнєцова