Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2023 р. Справа153/1811/23

Провадження2/153/456/23-ц

у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Гаврилюк Т. В.

за участю секретаря судового засідання Шарко Л. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №153/1811/23 за позовом ТОВ «Фінансова Компанія «ФІНТРАНС УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «ФК «ФІНТРАНС УКРАЇНА» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути із відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтранс Україна» суму заборгованості в розмірі 16723,80 грн.,1039,26 грн. інфляційні витрати; 360,13 грн. три відсотки річних, а також стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2147,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 06.04.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №2072570. Зазначений договір було укладено відповідно до Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «МАНІФОЮ» та розміщених їх на сайті. Відповідно до п.2.1 Договору за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язки повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Сума позики складає 5400,00 грн., строк позики до 06.05.2021 (30 днів). Відповідно до п.2.6. Договору, позика надається позичальнику шляхом безготівково переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі, в особистому кабінеті на веб-сайті Товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписання договору. ТОВ «ФК «МАНІФОЮ» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало їй позику в сумі 5400,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 . 06.05.2021 відповідач здійснила платіж на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування на суму 2256,66 грн., відповідно до додаткової угоди №1. Сторони погодили новий строк позики до 05.06.2021. 05.06.2021 відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення позики та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії договору, чим порушила умови укладеного договору. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 10.09.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» було укладено договір факторингу №10-09/2021, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за договором позики. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором відповідача було повідомлено, шляхом направлення на електронну адресу зазначену при укладенні договору відповідного повідомлення. 01.11.2023 між ТОВ УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором було укладено договір факторингу №01-11/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором відповідача було повідомлено, шляхом направлення на електронну адресу зазначену при укладенні договору відповідного повідомлення. До ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного договору факторингу №01-11/23-Ф перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 16723,80 грн. Станом на 08.11.2023 заборгованість за кредитним договором відповідача складає: сума кредиту 5400,00 грн.; сума процентів за користування кредитом 8596,80 грн.; сума процентів за прострочену позику 2727,00 грн., всього 16723,80 грн. Заборгованість за процентами за період з 06.04.2021 по 25.07.2021 складає 11323,80 грн., з яких; 8596,80 грн. нарахування процентів за користування позикою за процентною ставкою 1,99%; 2727,00 грн. нарахування процентів на прострочену позику за процентною ставкою 1,01%. Загальна сума інфляційних витрат складає 1039,26 грн. Загальна сума 3% річних складає 360,13 грн. Оскільки відповідач не погашає наявну заборгованість, тому позивач змушений звернутися до суду із даним позовом.

23 листопада 2023 року відповідно до ухвали судді прийнято до свого провадження вказану цивільну справу та відкрито спрощене позовне провадження у цій справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 06 грудня 2023 року.

Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Представник позивача в проханій частині позовної заяви просив справу розглянути у відсутність представника позивача. Відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не подала.

Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Заяви, клопотання: відсутні.

Інші процесуальні дії у справі: прийняття справи до свого провадження, відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.72-74), про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом.

Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини:

Із досліджених судом письмових доказів: договору позики №2072570 від 06.04.2021, розрахунку (а.с.10-14) встановлено, що 06.04.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №2072570. Зазначений договір було укладено відповідно до Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «МАНІФОЮ» та розміщених їх на сайті. Відповідно до п.2.1 Договору за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язки повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Сума позики складає 5400,00 грн., строк позики до 06.05.2021 (30 днів). Відповідно до п.2.6. Договору, позика надається позичальнику шляхом безготівково переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі, в особистому кабінеті на веб-сайті Товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписання договору. Загальна вартість позики та процентів складає 7656,66 грн. Із копії додаткової угоди №1 від 06.05.2021 до договору позики №2072570 від 06.04.2021 (а.с.15) судом встановлено, що 06.05.2021 відповідач здійснила платіж на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування на суму 2256,66 грн., відповідно до додаткової угоди №1. Сторони погодили новий строк позики до 05.06.2021. Із копії повідомлення ТОВ «МАНІФОЮ» від 10.09.2021 (а.с.17-18) судом встановлено, що про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором відповідача було повідомлено, шляхом направлення на електронну адресу зазначену при укладенні договору відповідного повідомлення. Відповідно до договору №ФК-П-20/05-05 від 08.07.2020 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 06.04.2021 о 17 годині 54 хвилині на суму5400,00 грн., маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 85462300, призначення платежу: зачислення 5400,00 грн. на карту НОМЕР_1 . Із копії паспорта позики, розрахунку орієнтовної загальної вартості позики (а.с.19-21) судом встановлено, що 06.04.2021 ОСОБА_1 оформила кредит на суму 12000,00 грн., строк позики до 06.05.2021, загальна вартість позики та процентів 17014,80 грн. Із копії повідомлення ТОВ «Українські фінансові операції» від 01.11.2023 (а.с.22) судом встановлено, що про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором відповідача було повідомлено шляхом направлення на електронну адресу зазначену при укладенні договору відповідного повідомлення. Із копії реєстру боржників (витяг) від 10.09.2021 (а.с.23, 28) судом встановлено, що ОСОБА_1 рахується боржником за кредитним договором №2072570 від 06.04.2021, заборгованість за сумою 5400,00 грн., заборгованість за процентами за користування позикою 8596,80 грн., заборгованість за процентами на прострочену позику 2727,00 грн. Загальна заборгованість 16723,80 грн. 10.09.2021 між ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «МАНІФОЮ» укладено договір факторингу №10-09/2021, за умовами якого ТОВ «Українські фінансові операції» передав (відступає) ТОВ «МАНІФОЮ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «МАНІФОЮ» приймає належні ТОВ «Українські фінансові операції» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.40-45). 01.11.2023 між ТОВ «ФК «Фінтранс Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу №01-11/23-Ф, за умовами якого ТОВ «ФК «Фінтранс Україна» передав (відступає) ТОВ «Українські фінансові операції» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтранс Україна» приймає належні ТОВ «Українські фінансові операції» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.47-52).

Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими відповідачу було надано грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконала.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що після підписання анкети-заяви відповідач взяла на себе зобов`язання оплачувати послуги Банку, що виникають в результаті використання платіжних карток, згідно Тарифів. Окрім того, встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не вносила суму коштів на погашення заборгованості за наданим кредитом.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що кредитний договір укладався між сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 №675-УІІІ визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини першої ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» №851-ІУ від 22.05.2003, електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Порядок укладення електронного договору визначений ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», згідно якої пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст.12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини.

Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість кредиту у сумі 18123 гривні 19 копійок, з яких сума заборгованості в розмірі 16723,80 грн.,1039,26 грн. інфляційні витрати; 360,13 грн. три відсотки річних.

Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені платіжною інструкцією №1461 від 08.11.2023, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 2147 гривень 20 копійок, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 2147 гривень 20 копійок.

При зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 гривень.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішеннях ЄСПЛ від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» зазначено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Велика Палата Верховного Суду від 07 липня 2021 року в справі № 910/12876/19.

Судом встановлено, що 10.07.2023 між ТОВ «ФК «ФІНТРАНС УКРАЇНА» та адвокатом Столітнім М.М. було укладено договір про надання правової допомоги №10/07-2023. (а.с.37-38). На підтвердження виконання адвокатом умов вищевказаного договору, суду надано звіт про надання правової допомоги згідно договору №10/07-2023 від 10.07.2023 (а.с.24) та платіжну інструкцію №1470 від 08.11.2023, згідно якої вартість наданих адвокатом позивачу послуг становить 10000,00 гривень. (а.с.35).

Суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу адвоката, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, виходячи з незначної складності юридичної кваліфікації правовідносин, які склалися у ній, оскільки практика розгляду даної категорії справ є усталеною, та зважаючи на те, що розгляд справи проведено без участі сторін і адвоката, а також з огляду на принципи пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274, 275, 279, 351, 352, 354, 355 ЦПК України і на підставі ст.ст.15, 16, 526, 527, 530, 533, 610, 611, 612, 623, 625, 631, 1048-1050, 1051, 1052, 1054, 1055, 1056, 1056-1 ЦК України, ст.129 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, суд

У Х В А Л И В :

Позов ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАНС УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «ФК «Фінтранс Україна» заборгованость за договором позики №2072570 від 06.04.2021 у сумі 16723,80 грн.,1039,26 грн. інфляційні витрати; 360,13 грн. три відсотки річних, а також понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2147,20 грн., а всього 20270 (двадцять тисяч двісті сімдесят) гривень 39 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «ФК «Фінтранс Україна» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т. В. Гаврилюк