ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 591/2768/22 Номер провадження 22-ц/814/4697/23Головуючий у 1-й інстанції Ніколаєнко О.О. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І. В.

розглянувши в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скарг ою представника ОСОБА_1 - адвоката Бровка Руслана Миколайовича

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 травня 2023 року, ухвалене суддею Ніколаєнко О.О., повний текст рішення складено 31 травня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої залиттям квартири, -

В С Т А Н О В И В:

14 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому, з врахуванням уточнень, просила суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири, у розмірі 57 695 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Поверхом вище розташована квартира АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач ОСОБА_2 . Під час активних бойових дій позивач виїхала за межі України і не проживала у квартирі з 10.03.2022 року по 25.04.2022 року. Повернувшись до квартири, виявила факт її залиття, у результаті чого було пошкоджено натяжні стелі та меблі. Було складено акт про залиття. Ймовірність затоплення квартири позивача власниками інших квартир, окрім квартири відповідача, виключається. Позивач намагалася врегулювати спір у досудовому порядку, відповіді від відповідача не отримала. Відновлювальні роботи провела власними силами. Також зазначає, що протиправними діями відповідача їй заподіяна моральна шкода, яку оцінює у 10 000 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25 травня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 57 695 грн. та моральної шкоди в сумі 10 000 грн., завданої залиттям квартири - відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено факту спричинення їй матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири саме відповідачем. Судом встановлено та не спростовується сторонами, що у період березень - квітень 2022 року відбулося залиття квартири позивача. Проте, комісією, яка здійснювала огляд об`єкта та складала акт про залиття, не було встановлено особу, з вини якої сталося залиття квартири позивача, та його безпосередню причину, із зазначенням місця протікання.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Бровко Р.М., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково визнав, що пояснення свідків та експерта в судовому засіданні не доводять того, що залиття квартири позивача відбулося з квартири відповідача. Експерт надав свої пояснення стосовно складного ним висновку, де чітко зазначив, що протікання не могло відбутися з квартир, що розташовані поруч з квартирою позивача, на одному рівні, а також те, що протікання не могло відбутися з квартир, що розташовуються діагонально відносно квартири позивача. При цьому, відповідачем не надано жодного доказу, що залиття відбулося не з її квартири, а з квартир, що розташовані діагонально квартири позивача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що позивач ОСОБА_1 на момент виникнення спірних правовідносин була власником квартири АДРЕСА_3 (а.с. 7). 11.05.2023 року квартиру нею відчужено на підставі договору купівлі - продажу (а.с. 231-232).

Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_4 (а.с. 8). Ця квартира розташована над квартирою позивача одним поверхом вище.

ОСОБА_1 зверталася до відповідача з питання добровільного відшкодування збитків внаслідок залиття у розмірі 22 000 грн., докази надання відповіді на це звернення матеріали справи не містять (а.с. 10-12).

25.02.2022 року комісією у складі голови та члена правління ОСББ «Інтер -1», а також мешканця будинку було складено акт про наслідки залиття. Відповідно до змісту цього акту на день обстеження комісія встановила: під час залиття в квартирі АДРЕСА_5 були пошкоджені натяжні стелі всіх приміщень, крім балкону, та частково пошкоджені меблі.

У результаті обстеження вище розташованої квартири АДРЕСА_2 виявлено: наявність водяного теплого полу в робочому стані, який знаходиться під тиском на момент огляду, явні сліди вологості виявлені тільки в ванній кімнаті по полу. На лічильнику води кв. АДРЕСА_2 кількість використаної води визначена в розмірі 10 м. кубічних. У суміжних з нею квартирах АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 показники лічильника води відповідають 1,9 м. куб. та 31 літру відповідно, корінні крани перебувають у закритому положенні. У зв`язку з тривалим часом відсутності мешканців квартири АДРЕСА_5 (з 10 березня по 25 квітня), яке було пов`язане з веденням бойових дій, встановити точну дату залиття квартири не є можливим. Були порушені норми технічної експлуатації будівель: не встановлено. Причиною залиття квартири АДРЕСА_5 стало неналежне користування або аварія приладів подачі та циркуляції води мешканцями вище розташованих квартир у період з 10 березня по 25 квітня 2022 року.

Актом визначено обсяг заподіяної шкоди. Акт підписаний членами комісії, ОСОБА_1 , відповідач від підпису відмовився (а.с. 13).

Платіжними дорученнями від 11.05.2022 року ОСОБА_1 перераховано кошти в сумі 6 700 грн. та 1300 грн. із призначенням платежу комплекс робіт по відновленню меблів (а.с. 14-15).

Також за договором поставки та монтажу від 06.05.2022 року ОСОБА_3 було сплачено вартість робіт, пов`язаних із заміною натяжної стелі, на суму 14 050 грн. (а.с. 16-17).

Позивачем також надано фото пошкоджень, які спричинило залиття в її квартирі та фото лічильників води у її квартирі та квартирах сусідів, показники на яких відповідають тим, що вказані у акті про залиття (а.с. 23-38).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно - технічної експертизи №1636 від 29.12.2022 року, складеного судовим експертом Андрєєвим Л.Г., величина матеріального збитку, заподіяного в результаті залиття приміщень квартири АДРЕСА_3 , станом на грудень 2022 року складає 57 695 грн. (а.с. 105-133).

Допитаний у судовому засіданні експерт пояснив, що зазначив у описовій частині висновку про те, що в результаті протікання води із вище розташованої квартири відбулося залиття житлових приміщень квартири АДРЕСА_5 , оскільки за характером пошкоджень залиття не могло відбутись з квартир, що розташовані з боку від квартири позивача, або знизу та навряд чи могло відбутись з квартир, що розташовані зверху по діагоналі від квартири позивача.

На запит представника відповідача ОСББ «Інтер - 1» листом від 28.01.2023 року повідомило, що на кінець 2021 - початок 2022 року був випадок, що із вхідних дверей квартири АДРЕСА_7 дійсно було протікання води, яке було усунено силами мешканців квартири АДРЕСА_7 . Термін точного усунення протікання невідомий (а.с. 165).

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що є сусідом зі сторонами у справі. Його батько є власником квартири АДРЕСА_6 , у ній не було аварійних ситуацій. Під час складання акту надавав доступ до своєї квартири представникам комісії.

Свідок ОСОБА_5 , яка є головою ОСББ «Інтер - 1» пояснила, що брала участь у огляді квартир при залитті квартири позивача. Спочатку було складено примірник, у якому було зазначено, що залиття відбулося із квартири відповідача. Цей примірник вона відмовилася підписувати, оскільки при огляді квартири відповідача не було виявлено ніяких пошкоджень або слідів наявності води. Потім було складено акт про залиття, який був підписаний усім складом комісії.

При вирішенні справи по суті позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, встановлено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого наведена у додатку №4 до вказаних Правил.

Основною метою при складанні акту залиття квартири є встановлення причин залиття, та осіб, відповідальних за спричинену шкоду.

При цьому, судом першої інстанції встановлено та не спростовується сторонами, що у період березень - квітень 2022 року відбулося залиття квартири позивача. Проте, комісією, яка здійснювала огляд об`єкта та складала акт про залиття, не було встановлено особу, з вини якої сталося залиття квартири позивача, та його безпосередню причину, із зазначенням місця протікання.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Досліджені судом докази та пояснення свідків не дають підстав суду беззаперечно стверджувати, що залиття квартири позивача відбулося саме з квартири відповідача та неможливо встановити безпосередню причину такого залиття. Судом неодноразово було роз`яснено представникам сторін право на заявлення клопотання про призначення експертизи щодо причин та обставин залиття. Таким правом учасники справи не скористалися.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не доведено наявності підстав для стягнення заподіяної їй майнової та моральної шкоди саме з відповідача. Суд визнав безпідставними доводи позивача щодо презумпції вини заподіювача шкоди у даній категорії справ. Позивачем не доведено, що заподіювачем шкоди є саме особа, до якої звернуті позовні вимоги, відтак, наявність чи відсутність вини відповідача у спірних правовідносинах не досліджується.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно з статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до частини 1 статті 10 ЖК України громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію.

Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечити його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені цивільним законодавством.

Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина 2 статті 1166 ЦК України).

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27травня 2021рокуу справі № 761/12945/19 (провадження № 61-15575св20).

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Згідно акту №1 від 25 квітня 2022 року про наслідки залиття житлового приміщення вбачається, що комісією у складі: голови правління ОСББ «Інтер-1» Мороз Л.В., члена правління ОСББ «Інтер-1» ОСОБА_6 та мешканця будинку АДРЕСА_8 ОСОБА_7 проведено обстеження житлового приміщення квартири АДРЕСА_9 , на предмет залиття квартири. Перевіркою виявлено наступне: квартира АДРЕСА_5 знаходиться на 2-му поверсі 11-ти поверхового будинку 2020 року побудови, складається з 2-х кімнат. На день обстеження комісія встановила: під час залиття у квартирі АДРЕСА_5 були пошкоджені натяжні стелі всіх приміщень окрім балкону в різній ступені, від обриву натяжної стелі в гостьовій кімнаті до зближування під дією ваги води та частковим пошкодженням меблів від кухонної меблевої стінки, які були розташовані в залі в розібраному стані та деталі якої втратили форму (розбухли) від вологи. У результаті обстеження вище розташованої поверхом квартири АДРЕСА_2 виявлено: наявність водяного теплого полу в робочому стані, який знаходиться під тиском на момент огляду, явні сліди вологості виявлені лише у ванній кімнаті на полу. Квартира перебуває в стані незавершеного ремонту. На лічильнику води кв. АДРЕСА_2 кількість використаної води визначена в розмірі 10 м.куб. В суміжних з нею квартирах АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 показники лічильника відповідають 1.9 м.куб та 31 літр відповідно, квартири перебувають у стадії без будь-якого розпочатого ремонту, корінні крани перебувають в закритому стані. У зв`язку з тривалим часом відсутності мешканців квартири АДРЕСА_5 (з 10 березня по 25 квітня 2022 року), яке було пов`язано з веденням бойових дій, встановити точну дату залиття квартири не є можливим. При цьому, комісією не було встановлено порушення норм технічної експлуатації будівель. Таким чином, причиною залиття квартири АДРЕСА_5 стало неналежне користування або аварія приладів подачі та циркуляції води мешканцями вище розташованих квартир у період з 10 березня по 25 квітня 2022 року. (т.1 а.с. 13).

Згідно матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, власником квартири АДРЕСА_4 , що знаходиться поверхом вище від квартири позивача, є відповідач ОСОБА_2 , у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 зобов`язана відшкодувати спричинену залиттям квартири позивача шкоду.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №1636, складеного судовим експертом Андрєєвим Л.Г. 29 грудня 2022 року, розмір матеріального збитку, заподіяного в результаті залиття приміщень квартири АДРЕСА_3 , станом на грудень 2022 року, складає 57 695 грн.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що позивачем доведено як сам по собі факт спричинення матеріальної шкоди, так і її розмір. В той час, коли відповідачем не доведено відсутність своєї вини у залитті квартири позивача.

При цьому, колегія суддів колегія критично оцінює доводи відповідача про відсутність підстав для відшкодування шкоди, оскільки доказів на спростування відсутності протиправності та вини, а також розміру завданої позивачу майнової шкоди нею не надано.

З врахуванням обставин даної справи, дослідивши наявні у справі докази, надавши їм належну оцінку, судова колегія приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири АДРЕСА_3 , у розмірі 57 695 грн.

В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, у тому числі, у випадку, коли вона зазнала душевних страждань у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року (зі змінами), моральна шкода - це шкода немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяна фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п.5 постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

При вирішенні вимог про стягнення моральної шкоди, колегія суддів враховує, що відповідачем проігноровані вимоги про відшкодовування шкоди в добровільному порядку. У результаті залиття квартири позивача, вона мала проводити термінові ремонтні роботи по відновленню житла. Вказані обставини призвели до страждань, занепокоєння та стурбованості, що відобразилося на фізичному та душевному стані позивача, до переживань з приводу пошкодження майна та неможливості нормально користуватись ним, порушення звичайного способу життя, необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації.

З урахуванням наведених положень норм чинного законодавства та встановлених судом обставин, колегія суддів вважає, що позивачу завдана моральна шкода, грошовий вираз такої шкоди має бути стягнутий з відповідача ОСОБА_2 у розмірі 5 000,00 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1, п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно матеріалів справи, при подачі позову, ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., при подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1488 грн (т.1 а.с. 222, т.2 а.с.10). Оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 2 296,85 грн.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.3, 4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.3,4, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бровка Руслана Миколайовича задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої залиттям квартири - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 57 695 грн. матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, та моральну шкоду - у розмірі 5 000 грн., а всього 62 695 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 296,85 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 грудня 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов