справа № 179/40/15-ц
провадження № 4-с/179/5/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2023 року смт.Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді Кравченко О.Ю,

за участю секретаря судового засідання Ахтієвої Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пасс Катерина Миколаївна, на рішення державного виконавця Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), стягувач ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пасс К.М., звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що в провадженні Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) знаходиться виконавче провадження №66369160, відкрите постановою від 06.08.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 щомісячно аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття.

У даному виконавчому провадженні державним виконавцем було винесено постанови про арешт коштів боржника від 23.08.2023 року, про накладення штрафу від 06.02.2023 року та від 24.10.2023 року, які боржник вважає такими, що підлягають скасуванню.

1. Щодо постанови про арешт коштів боржника від 23.08.2023 року зазначає, що до моменту пред`явлення виконавчого листа до виконання (більше 6 років) ОСОБА_1 добровільно здійснював виплату аліментів згідно рішення суду за домовленості з дружиною. Починаючи з серпня 2021 року ОСОБА_1 регулярно сплачує платежі.

На теперішній час, боржник є єдиним засновником підприємства ТОВ «Віафрут» та з 01.09.2022 року займає на ньому посаду директора. Згідно довідки про доходи ТОВ «Віафрут» ОСОБА_1 займає посаду на неповний робочий день, з відповідною ставкою по заробітній платі 0,25 (коефіцієнт до заробітної плати), з лютого 2022 року компанія займається лише наданням інших комерційних послуг (КВЕД 82.99), в сфері мерчандайзингу, а за основним видом діяльності 46.31 оптова торгівля овочами та фруктами підприємство наразі діяльності не веде. Вказану інформацію було надано державному виконавцю скаржником, тобто у державного виконавця була можливість дізнаватися додаткову інформацію, чи взагалі надсилати постанови скаржнику до відома.

Відповідно до довідки виконавчої служби від 01.10.2023 року розмір виплачених аліментів з 01.08.2021 по 01.10.2023 становить 39484,71 грн., а розмір боргу за цей період становить 23279,50 грн., але не 121657,49 грн., як зазначається в постанові державного виконавця від 23.08.2023 року.

Крім того, зауважує, що арешт коштів скаржника є недієвим способом забезпечення виконання зобов`язань боржником, тому що такий метод лише в певній мірі обмежує скаржника в його особистих діях, а блокування коштів на рахунках призводить в тому числі й до обмеження швидко перераховувати кошти в погашення аліментів, оскільки кошти арештовані, але не списуються з рахунку ОСОБА_1 , тобто для цієї дії скаржнику необхідно витрачати додатковий час, стоячи в черзі в банку для здійснення платежів з аліментів.

Тому у зв`язку з відсутністю перевищення заборгованості сукупних платежів, причин та доказів того, що скаржник якимось чином ухиляється від виконання обов`язку зі сплати аліментів, вважає, що постанова державного виконавця про арешт коштів боржника від 23.08.2023 року є передчасною та такою, що не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі в розрізі правильного нарахування заборгованості, а відтак, не вбачається забезпечення реального виконання рішення, а вбачається навпаки, перевищення службових повноважень державного виконавця.

2. Щодо постанови державного виконавця про накладення штрафу від 06.02.2023 року та постанови про виправлення помилки у процесуальному документі від 24.10.2023 року скаржник зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» (далі Закон № 2234-VIII від 07.12.2017 року), надано право виконавцю за наявності підстав ухвалювати постанови про встановлення певних обмежувальних заходів відносно боржників (п.1-4 ч.9 , 14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження»), проте Закон набрав чинності лише 06.02.2018 року.

Так, на підставі Закону № 2234-VIII від 07.12.2017 року статтю 11 Закону України «Про виконавче провадження» було доповнено частиною четвертою, відповідно до якої строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин 9, 14 ст.71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Втім, згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, якщо вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Законом № 2234-VIII від 07.12.2017 року введені можливості застосування штрафних санкції для боржників, підставою для застосування котрих є наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, два роки чи три роки. Але ці обмеження можуть застосовуватись в будь-якому разі, якщо вказана заборгованість виникла лише після 06.02.2018 року та з моменту пред`явлення виконавчого документу до виконання.

В постанові про накладення штрафу від 06.02.2023 року державним виконавцем використаний неправильний розрахунковий період з 06.02.2020 року, тобто на рік раніше дати відкриття виконавчого провадження, що є незаконним. Оскаржуваною постановою виконавця порушено період, за який ця заборгованість нарахована, у зв`язку з чим постанова не може бути визнана судом правомірною. Також звертає увагу на те, що у відповідь на адвокатський запит було надано дві постанови щодо накладення штрафу, зокрема 24.10.2023 року державним виконавцем була винесена постанова про виправлення помилки у процесуальному документі та проведено перерахунок заборгованості, була змінена сума штрафу з 101381,24 грн на 55872,57 грн., але у постанові жодним чином не зазначено, за який період рахується заборгованості, не зазначено посилання на норму закону.

Враховуючи, що даних, які б свідчили про свідоме ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання судового рішення, за наявності реальної можливості його виконати немає, вважає це також підставою для скасування спірних постанов державного виконавця.

Додатково звертає увагу на те, що в розрахунку заборгованості, наданому відділом виконавчої служби від 01.10.2023 року, не враховано платіж від 30.09.2023 року на суму 3000 грн., який ОСОБА_1 здійсним в рахунок погашення платежів за аліменти.

На підставі викладеного, просить суд:

- визнати противоправною та скасувати постанову державного виконавця Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сухова М.Є. від 06.02.2023 року у виконавчому провадженні №6639160 про накладення штрафу у розмірі 101384,24 грн.;

- визнати противоправною та скасувати постанову державного виконавця Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петренко О.І. від 23.08.2023 року у виконавчому провадженні №66369160 про накладення арешту на кошти боржника;

- визнати противоправною та скасувати постанову державного виконавця Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нікітіна К.Л. від 24.10.2023 р. у виконавчому провадженні №66369160 про накладення штрафу у розмірі 55872,57 грн.

Ухвалою суду від 13 листопада 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду та прийнято скаргу до розгляду.

У судове засідання боржник та його представник не з`явились, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином. Представник боржника надала заяву, в якій просив розглянути скаргу без присутності боржника та його представника, скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Представник Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Нікітіна К.І. у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмові пояснення, в яких просила розглянути скаргу у її відсутність.

У письмових поясненнях зазначає, що 06.08.2021 року державним виконавцем Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

30.12.2021 року Краматорським відділом державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) винесено постанову про передачу виконавчого провадження (виконавчого документа) Донецькому відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).

23.02.2022 року державним виконавцем винесено вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №179/40/15-ц; 2/179/120/15 від 03.03.2015 року, винесено постанову про накладення штрафу.

Відповідно до вимог ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» в адресу банківських установ, що обліковуються в системі АСВП спрямовано постанову про арешт грошових коштів на рахунках боржника.

На підставі ухвали Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області у справі №179/40/15ц від 17.08.2023 скасовано тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

26.10.2023 року за вихідним №22.7-37098 Донецьким відділом державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надіслано постанову про арешт майна боржника, постанову про арешт коштів боржника, постанову про накладення штрафу, постанову про виправлення помилки у процесуальному документів, розрахунок заборгованості по аліментам за виконавчим провадженням №66369160 у відповідь на запит представника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах боржника ОСОБА_1 .

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена шляхом направлення повістки, відповідно до ч2 ст.450 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважать, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення викладені у статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що 06.08.2021 року державним виконавцем Краматорського відділу державної виконавчої служби Петренко О.І. відкрито виконавче провадження №66369160 за виконавчим листом №179/40/15-і, 2/179/120/15, виданого 16.04.2015 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 щомісячно аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття (а.с.17-18).

06.02.2023 року в межах виконавчого провадження №66369160 головним державним виконавцем Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Суховим М.Є. винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 у розмірі 101381,24 грн. у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки (а.с.14).

Постановою головного державного виконавця Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нікітіної К.І. від 24.10.2023 року у виконавчому провадженні №6636916 внесено виправлення до документу «Постанова про накладення штрафу» - змінено суму штрафу з 101381,24 грн. на 55872,57 грн. (а.с.16).

Постановою державного виконавця від 23.08.2023 року ВП №66369160 накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору та винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 121657,49 грн (а.с.15).

Зазначені постанови від 06.02.2023 року, 23.08.2023 року та 24.10.2023 року отримані представником боржника 26.10.2023 року.

Як вбачається з наданого державним виконавцем розрахунку заборгованості у виконавчому провадженні №66369160, станом на 01.10.2023 року ОСОБА_1 має заборгованість по аліментам у розмірі 118185,73 грн. Вказана заборгованість державним виконавцем розрахована за період з 08.01.2015 року по 30.09.2023 року.

Відповідно до листа начальника Донецького відділу Державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 26.10.2023 року №7-37098, станом на 30.09.2023 року заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим провадженням №66369160 з примусового виконання виконавчого листа №179/40/15-ц; 2/179/120/15 від 03.03.2015 року щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини складає 118185,73 грн., виконавчий збір за період з 06.08.2021 по 06.09.2023 становить 2334,50 грн. (сума заборгованості за цей період складає 23344,99 грн.).

Вирішуючи питання щодо правомірності постанов державного виконавця від 06.02.2023 року та 24.10.2023 року у виконавчому провадженні №ВП66369160, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч.1 ст.74 Закону).

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодекс, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно із ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Відповідно до ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

При цьому згідно з ч.4 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» cтрок обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Таким чином, судом встановлено, що заборгованість боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №66369160 з примусового виконання виконавчого листа № 179/40/15-ц нарахована не за три роки з дня пред`явлення виконавчого листа до виконання (06.08.2021 року), а з 08.01.2015 року, відтак на час винесення державним виконавцем спірних постанов про накладення штрафу від 06.02.2023 року та від 24.10.2023 року заборгованості у боржника в розмірі, що перевищує суму аліментів за 3 роки не існувало, а тому винесення постанови про накладення штрафу на боржника в розмір 50% заборгованості є неправомірним.

Враховуючи викладене, постанова державного виконавця від 06.02.2023 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 101 381,24 грн. та постанова державного виконавця від 24.10.2023 року про накладення штрафу у розмірі 55872,57 грн. є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Щодо правомірності постанови від 23.08.2023 року про накладення арешту на грошові кошти боржника, суд дійшов наступних висновків.

Згідно п. 6 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

З метою ефективної реалізації покладених на виконавця завдань щодо здійснення заходів примусового виконання рішень закон «Про виконавче провадження» наділяє його широкими повноваженнями (правами), зокрема, правом накладати арешт на майно боржника.

Також, згідно п. 7 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Згідно ч.1, 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення; арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника; постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10,15 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

За обставин цієї справи боржник вважає протиправною постанову державного виконавця про арешт коштів боржника від 23.08.2023 року, оскільки він до моменту пред`явлення виконавчого листа до виконання добровільно виплачував аліменти згідно рішення суду, а після відкриття виконавчого провадження протягом 2021-2023 років здійснював сплату аліментів регулярно, та не ухилявся від виконання рішення суду про їх стягнення.

Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості за період з 08.01.2015 року по 01.10.2023 року, розмір заборгованості по аліментам ОСОБА_1 становить 118185,76 грн., а за період з 06.08.2021 року (дати відкриття виконавчого провадження) по 06.09.2023 року становить 23344,99 грн. (а.с.13, 19-21). При цьому, розрахунком заборгованості спростовуються доводи боржника про регулярну сплату аліментів за період з 2021 по 2023 рік, оскільки аліменти боржником сплачувались нерегулярно та не у повному обсязі.

Тобто станом на 23.08.2023 року сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів перевищував суму платежів за три місяці, що в аспекті положень ч. 2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» про можливість звернення стягнення на майно боржника є підставою для накладення відповідного арешту.

Крім того, боржник у скарзі не зазначає, що рахунки, на які накладено арешт, мають спеціальний режим використання та/або стягнення на такі кошти заборонено законом.

Отже дії державного виконавця щодо винесення постанови про арешт коштів боржника є правомірними та такими, що здійснені у межах повноважень та у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Доводи скаржника щодо відсутності перевищення заборгованості сукупних платежів, а також відсутності доказів того, що боржник ухиляється від виконання обов`язку зі сплати аліментів, суд вважає неспроможними, оскільки наявність заборгованості, яка перевищує сукупну заборгованість за три місяці підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості, а також самим боржником у поданій скарзі.

При цьому боржником не доведена відсутність заборгованості по аліментам, що є визначальною умовою для висновків про безпідставність оскаржуваного рішення державного виконавця про накладення арешту на кошти боржника.

Доводи скарги про неврахування державним виконавцем при розрахунку заборгованості платежу на суму 3000 грн., здійсненого ОСОБА_1 за квитанцією від 30.09.2023 року, судом до уваги не приймаються, оскільки як вбачається з наданої до матеріалів скарги копії квитанції №К8ЕС-Е8КН-2З49-Е91Н від 30.09.2023 року, зазначений платіж здійснений ОСОБА_6 (а.с.23).

Суд також не погоджується з доводами боржника про те, що постанова державного виконавця про арешт коштів боржника є передчасною, оскільки за наявності боргу по аліментах сукупний розмір якого перевищує суму платежів за три місяці, як у даному випадку, може мати місце звернення стягнення на майно боржника (у тому числі грошових коштів), що є підставою для накладення на нього арешту.

Не приймаються до уваги доводи боржника щодо обмеження скаржника в особистих діях, суд зазначає, що необхідність забезпечення соціального добробуту боржника не є перешкодою для вчинення щодо нього у передбаченому законодавством порядку дій з примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Крім того, погасивши в повній мірі заборгованість по аліментах, боржник матиме право ставити питання перед державним виконавцем про зняття арешту з підстав, визначених п.7 ч.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку погашенням заборгованості із сплати періодичних платежів.

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця від 23.08.2023 року у виконавчому провадженні № 66369160 про арешт коштів боржника є правомірною та не підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, вимоги скарги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.258-260, 447, 450-453 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пасс Катерина Миколаївна, на рішення державного виконавця Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Сухова М.Є. від 06.02.2023 року у виконавчому провадженні №66369160 про накладення штрафу у розмірі 101381,24 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Донецького відділу державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нікітіної К.Л. від 24.10.2023 року у виконавчому провадженні №66369160 про накладення штрафу у розмірі 55872,57 грн.

У задоволенні інших вимог скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 06 грудня 2023 року.

Суддя О.Ю. Кравченко