НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/4898/20
№ 2-др/183/28/23
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д.І.
з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Європейського фонду розвитку медицини та освіти «Євромед» про стягнення грошових коштів,-
10 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі.
В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилався на те, що 05 жовтня 2023 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалене рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Європейського фонду розвитку медицини та освіти «Євромед» про стягнення грошових коштів, судом частково задоволено позовні вимоги.
Під час розгляду справи представником заявлено про подання заяви про відшкодування судових витрат.
ОСОБА_1 зазначив у заяві, що крім сплати судового збору, ним були понесені наступні судові витрати: витрати на правничу допомогу в розмірі 14 075,00 грн.; витрати на оплату роботи перекладача 5 457,00 грн.
Враховуючи наведене, в заяві ОСОБА_1 , посилаючись на вимоги ст. 137,, 141 ЦПК України, просив суд стягнути на його користь з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Європейського фонду розвитку медицини та освіти «Євромед» судові витрати у розмірі 19 532,00 грн., які складаються з витрат на правничу допомогу в розмірі 14 075,00 грн. та витрат на оплату роботи перекладача 5 457,00 грн.
Сторони в судове засідання не з`явилися, відповідно до приписів ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неявка сторін не перешкоджає розгляду заяви.
Суд, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Так, 05 жовтня 2023 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалене рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Європейського фонду розвитку медицини та освіти «Євромед» про стягнення грошових коштів.
Судом частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 , суд ухвалив:
-стягнути з Європейського фонду розвитку медицини та освіти «Євромед» на користь ОСОБА_1 вартість послуг, які не були надані за Клієнтським договором № 73/12 від 04 грудня 2017 року у розмірі 2 209,45 євро, провівши стягнення у національній валюті України, що за курсом НБУ станом на 05.10.2023 р. становить 84 906,51 грн. (вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот шість грн. 51 коп.)
-в задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
-стягнути з Європейського фонду розвитку медицини та освіти «Євромед» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 840,60 грн. (вісімсот сорок грн. 60 коп.)
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Оскільки судом при ухваленні рішення не вирішено питання про судові витрати, суд приходить до висновку про необхідність винесення додаткового рішення.
За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно приписів ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача;
Як зазначалося вище, у відповідності до рішення суду, судом стягнуто з Європейського фонду розвитку медицини та освіти «Євромед» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 840,60 грн.
Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для стягнення зазначеної суми на користь позивача.
Стосовно витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступного.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано Главою 63 Цивільного Кодексу України.
Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку , що встановлені договором.
Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору. За приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.
Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.
В той же час, у своїй постанові Верховний Суд КАС від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зробив висновок про те, що відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон №5076-VI не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон №265/95-ВР, Положення №13 та Положення №148 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність (пункт 35 цієї постанови). Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа (п. 36 постанови). Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, а тому останній може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта (п. 37 даної постанови).
Згідно ч.4 ст. 263 ЦПУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд дотримується позиції у постановах КГС ВС від 07.08.2018 року у справі № 916/1283/17, від 30.07.2019 у справі № 902/519/18, згідно яких у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
В той же час, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанови КГС ВС від 27.11.2020 у справі № 911/4242/15, від 12.11.2020 у справі № 910/3233/18).
Згідно приписів ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Згідно приписів ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно з Договором про надання правової допомоги від 22.06.2020 № 39/2020, укладеним між адвокатом Букрєєвим Вадимом Анатолійовичем та ОСОБА_1 , усі розрахунки за цим договором проводяться в гривнях у безготівковій формі та визначаються в Додатку до цього договору (п.3.1. Договору).
У відповідності до Додатку до Договору про надання правової допомоги від 22.06.2020 № 39/2020, сума гонорару становить 8 000,00 грн.
20 червня 2021 року між адвокатом Букрєєвим Вадимом Анатолійовичем та Левадним В.О. укладено Договір про внесення змін до Договору про надання правової допомоги від 22.06.2020 № 39/2020, відповідно до якого розрахунки за Договором визначаються із розрахунку 900,00 грн. за одну годину роботи.
На підтвердження виконаних робіт, адвокатом Букрєєвим В.А. та Левадним В.О. 09.10.2023 р. складено акт прийому-передачі наданих послуг, виконаних адвокатом за Договором про надання правової допомоги від 22.06.2020 № 39/2020, загальною вартістю 14 075,00 грн.
Адвокатом Букрєєвим В.А. надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 09.10.2023 р.
Встановлено, що ОСОБА_1 сплачена сума 19 532,00 грн. за Договором про надання правової допомоги від 22.06.2020 № 39/2020, що підтверджується квитанціями АТ «Універсал Банк».
Крім того, судом встановлено, що під час розгляду справи судом позивачем ОСОБА_1 понесені витрати послуг з перекладу та оформлення документів, які надавалися ФОП ОСОБА_3 .
Згідно з актом № 430 здачі-прийомки робіт (послуг) від 21.04.2021, ФОП ОСОБА_3 надала, а ОСОБА_1 прийняв роботи (послуги) з перекладу та оформлення документів на суму 5 457,00 грн.
За надані послуги з перекладу та оформлення документів ОСОБА_1 сплачено 5 457,00 грн., що підтверджується квитанцією банку.
Суд приходить до висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони.
Враховуючи наведене, заява ОСОБА_4 підлягає задоволенню.
На підставі викладено та керуючись ст.ст. 12, 15, 81, 133-134, 137, 141, 246, 263, 270, 273, 354 ЦПК України,ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», суд, -
заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Європейського фонду розвитку медицини та освіти «Євромед» про стягнення грошових коштів задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Європейського фонду розвитку медицини та освіти «Євромед» про стягнення грошових коштів.
Учасники справи:
-позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
-відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;
-відповідач: Європейський фонд розвитку медицини та освіти «Євромед», місцезнаходження за адресою: 00-241, Республіка Польща, м. Варшава, вул. Длуга, 44/50, офіс 119/120.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складене 17 жовтня 2023 року.
Суддя Д.І. Городецький