Справа № 584/1343/23
Провадження № 2/576/512/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Колодяжного А.О.,

за участю секретаря - Опанасенко Т.В.,

розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зміну розміру аліментів,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач), через свого представника - адвоката Шпакова А.О., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі також - відповідач) про зміну розміру аліментів і просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно судового наказу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2023 р., на 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовує тим, що, з нього стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини, згідно судового наказу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2023 р., та аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини, згідно судового наказу Путивльського районного суду Сумської області від 09.08.2023 р.

Ухвалою судді Путивльського районного суду Сумської області від 26.09.2023 р. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зміну розміру аліментів направлений до Глухівського міськрайонного суду (а.с.27-30).

25.10.2023 р. після надходження позову, суд відкрив провадження у справі та з урахування обставин справи вирішив розглянути справу у порядку загального позовного провадження (а.с.33-34).

27.10.2023 р. на зареєстровану адресу відповідача була направлена ухвала про відкриття провадження у справі із пропозицією направити до суду свій відзив на позов.

20.11.2023 р. до суду надійшов відзив відповідача, у якому остання просить у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки матеріальний стан відповідача не погіршився, також і не погіршився його стан здоров`я, а посилання позивача на те, що він утримує 9 осіб сім`ї не впливає на виплату аліментів, так як батьки зобов`язані утримувати та піклуватись про своїх дітей. Відповідач зазначає, що їх донька хворіє і потребує постійного материнського нагляду, в зв`язку з чим вона не має змоги працевлаштуватись. Іншого доходу, крім аліментів, які стягуються з відповідача на утримання доньки, вона не має. Крім того, аліменти Вважає вимоги, викладені у заві є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач, в установлений судом строк, відповідь на відзив не подав.

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно судового наказу Глухівського міськрайонного суду Сумської області, виданого 03.04.2023 р., з позивача стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14).

Відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесену державним виконавцем 25.04.2023 р. у ВП № НОМЕР_3, звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини (а.с. 15).

Згідно судового наказу Путивльського районного суду Сумської області від 09.08.2023 р., з позивача стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини - сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 17).

Відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесену державним виконавцем 14.08.2023 р. у ВП № НОМЕР_4, звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини (а.с. 18).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З копії довідки № 25 наданої в/ч НОМЕР_1 від 03.03.2023 р. вбачається, що позивач перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_2 з 01.04.2017 р. по теперішній час (а.с. 9).

Відповідно до копії звіту про здійснені відрахування та виплати, наданої в/ч НОМЕР_1 21.08.2022 р., з ОСОБА_1 по ВП № НОМЕР_3 на підставі постанови від 25.04.2023 р., проводяться відрахування за період з 01.05.2023 р. по 31.07.2023 р. (а.с. 21).

Згідно копії звіту про здійснені відрахування та виплати, наданої в/ч НОМЕР_1 21.08.2022 р., з ОСОБА_1 по ВП № НОМЕР_5, ВП № НОМЕР_6 на підставі постанов від 25.04.2023 р. та від 16.05.2023 р., проводяться відрахування за період з 01.05.2023 р. по 31.07.2023 р. (а.с. 22).

Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, позивач посилався на те, що у його житті відбулись зміни матеріального та сімейного стану, а саме: з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років; також, з нього стягнуться аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті його заробітку (доходу); з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Крім цього, зазначає, що розмір аліментів, які стягуються з нього, ставить його у вкрай невигідне матеріальне становище. На його утриманні перебувають батько, мати, брати і сестри, тобто він є єдиним працюючим членом сім`ї. На даний час він проходить службу у Збройних силах України. Також позивач послався на те, що розмір стягнутих аліментів значно перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, тому об`єктивно можливою сумою аліментів до сплати є 1/6 частина всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак жодних вагомих доказів які б підтверджували, що його матеріальний стан погіршився, суду не надав. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що позивач змінив місце роботи чи його заробітна плата зменшилась. Також, позивачем не надано суду доказів погіршення чи поліпшення стану його здоров`я.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Проте, сплата аліментів на утримання ще однієї дитини не змінює сімейний стан та не свідчить про погіршення матеріального стану.

Сама пособі обставина того, що розмір щомісячних доходів позивача більший за розмір доходів відповідача при рівності інших умов (вік, стан здоров`я, матеріальний стан) не може впливати на баланс рівності обов`язку батьків щодо дитини, а лише може бути стимулюючою обставиною для відповідача вживати заходів щодо збільшення власних доходів, що за таких умов, може бути підставою для зміни розміру стягуваних аліментів у майбутньому.

Суд також враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд звертає увагу на те, що народження дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Слід зазначити, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 року справа №565/2071/19, та Чернівецький апеляційний суд у постанові від 17.12.2020 року справа № 517/2073/20.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Отже, враховуючи приведені мотиви, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 180-184, 192 СК України, керуючись ст.ст. 2, 19, 85, 137, 263, 265, 274-279 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зміну розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.О. Колодяжний