Дата документу 29.05.2023Справа № 645/4714/20
Провадження № 2/554/3389/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2023 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Черняєвої Т.М.,

за участі секретаря Янушкевич А.І.,

представника позивача адвоката Залеської А.С.,

представника відповідачки адвоката Назаренка О.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Фрузенського районного суду м.Харкова із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою.

Позовні вимоги обгрунтувала тим, що її мати ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя, дала у борг ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 18 000,00 доларів США на купівлю квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено договором позики у вигляді боргової розписки від 09.06.2017 року. Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно. Позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (син померлої та чоловік відповідачки) є спадкоємцями першої черги, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.01.2020 року, виданим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ніколенко А.С. за реєстровим №90.

У зв?язку з тим, що дата повернення отриманих грошових коштів у розписці визначена не була, керуючись ст.1049 ЦК України, на ім?я ОСОБА_2 була надіслана вимога про повернення грошових коштів від 25.-6.2020 року, яка була нею отримана 30.06.2020 року, але проігнорована, борг не повернено.

Крім того, вважає, що обов?язок ОСОБА_2 повернути грошові кошти спадкоємцю ОСОБА_3 грунтується також і на вимогах ст.1212 ЦК України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов?язана повернути потерпілому це майно.

Вважає, що вона, як спадкоємець 1/2 частини спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_3 , у тому числі права на 1/2 частину грошових коштів, що були позичені ОСОБА_2 , має право на стягнення з ОСОБА_2 9000,00 доларів США. Оскільки добровільно повернути гроші відповідачка не бажає, просила стягнути вказану суму за рішенням суду.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 23.09.2020 року позовну заяву надіслано за підсудністю до Московського районного суду м.Харкова.

Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 21.10.2020 року прийнято до провадження цивільну справу та постановлено проводити розгляд у порядку загального позовного провадження.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 01.02.2023 року справу прийнято до провадження та постановлено проводити розгляд у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 03.03.2023 року задоволено клопотання представника позивачки адвоката Залеської А.С. про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 11.04.2023 року задоволено клопотання представника позивачки про допит у судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивачки адвокат Залеська А.С. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві.

Представник відповідачки адвокат Назаренко О.Й. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що вказаною розпискою було засвідчено факт передачі коштів для придбання квартири для сім?ї відповідачки. Свекруха ОСОБА_3 передала невістці ОСОБА_2 вказані кошти, а розписку взяла від неї для того, щоб у випадку розлучення відповідачки із її сином, позичені кошти залишилися у сім?ї. Розписка не містить зобов?язання про повернення грошей, тому не є борговою. Зважаючи на вищевикладене у задоволенні позову необхідно відмовити. Просив не брати до уваги свідчення свідків у судовому засіданні, оскільки вони є родичами позивачки і можуть бути зацікавленими у результатах розгляду справи.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з?явилися, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового розгляду.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що є невісткою позивачки і перебуває із її сином ОСОБА_6 у шлюбі. Має гарні стосунки із ОСОБА_1 . У кінці травня 2019 року, коли вони із ОСОБА_8 ще тільки зустрічалися, гуляли із ним та ненадовго зайшли до його бабусі ОСОБА_3 , яка попросила нагадати ОСОБА_8 матері про те, щоб вона прийшла та забрала у неї розписку. У їх родині було нормою позичати один-одному грошові кошти під розписку. У бабусі чоловіка вона була лише один раз. Їй відомо, що мати чоловіка часто спілкувалася зі своєю матір?ю.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що є сином позивачки, відповідачка це дружина маминого рідного брата. Про наявність розписки, відповідно до якої бабуся дала гроші ОСОБА_2 дізнався тоді, коли одного разу разом із майбутньою дружиною зайшов до неї угості. Бабуся нагадала, щоб він переказав мамі, щоб вона прийшла та забрала розписку. На який термін позичала гроші йому не відомо. Яка була сума позики дізнався від мами. Згодом бачив розписку та читав її зміст.

Суд, заслухавши представника позивачки, представника відповідачки, свідків, дослідивши письмові докази приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.9).

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ніколенко А.С. від 29.01.2020 року, спадкоємцями ОСОБА_3 є її донька ОСОБА_1 та син ОСОБА_4 , які прийняли спадщину після померлої (а.с.10).

За життя, ОСОБА_3 надала ОСОБА_2 18000,00 доларів США на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується розпискою ОСОБА_2 (а.с.11).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 05.06.2010 року уклали шлюб (а.с.69). У ОСОБА_9 та ОСОБА_4 є спільний син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с.70).

09.06.2017 року ОСОБА_2 придбано квартиру АДРЕСА_2 за 536075,00 грн., що, згідно курсу НБУ є еквівалентом 20500,00 доларів США, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В., зареєстровано у реєстрі за №2520 (а.с.71-73). Вказане також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав про реєстрацію права власності №89268330 від 09.06.2017 року (а.с.74).

Згідно з ч. 1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Крім того, зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Так, 09.06.2017 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала від ОСОБА_3 суму 18000,00 доларів США для придбання квартири у АДРЕСА_1 . Розписка підписана ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Факт отримання відповідачкою вказаних коштів сторонами не оспорюється.

За змістом розписки, вона не містить зобов?язання повернення коштів позикодавцеві, що є істотною умовою договору позики.

Відповідно до ст.212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити припинення прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (скасувальна обставина). Якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала. Якщо настанню обставини недобросовісно сприяла сторона, якій це вигідно, обставина вважається такою, що не настала.

Аналіз статті 1212 ЦК України і змісту цього інституту цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права (постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 червня 2018 року у справі № 212/3593/16-ц, провадження 61-60св17, від 20 березня 2019 року у справі № 634/727/16-ц, провадження № 61-21749св18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18) міститься висновок про те, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Оскільки, при передачі коштів відповідачці, що оформлено розпискою, ОСОБА_2 не визначала її обов?язку повернути гроші (ні визначенням строку, ні настанням обставин), вказана умова сторонами не узгоджувалася.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку відсутність правових підстав для стягнення з відповідачки спірних грошових коштів, оскільки позивачкою не доведено факт безпідставного набуття або збереження відповідачкою переданих матір?ю позивачки грошових коштів.

Позивачка не довела належними та допустимими доказами, що відповідачка, отримавши від матері позивачки зазначені грошові кошти, зобов`язана їх повернути з огляду на вiдсутнiсть правової підстави для їх набуття або збереження.

Відповідно до ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Згідно з ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Позивачка не довела порушення відповідачкою її прав, свобод чи інтересів.

Така ж правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №551/408/16-ц.

Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 02.06.2023 року.

Суддя Т.М.Черняєва