1Справа № 331/3724/23 2/335/2344/2023
29 листопада 2023 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого - судді Романько О.О.,
при секретарі - Радченко А.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» подану через представника-Макарову Людмилу Володимирівну до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Оскільки відповідач вказані заборгованості не сплачує, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою судді від 11.07.2023 було відкрите провадження у справі, а її розгляд визначений в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, наполягали на задоволенні позовних вимог.
Відповідач в судове засідання двічі не з`явилась, письмового відзиву на позов не надала, про причини неявки не повідомила, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, що відповідно до ст. 280 ЦК України у сукупності є підставою для заочного розгляду справи.
Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до такого.
Зокрема, як випливає із змісту п. п. 1.2-1.4 вказаного кредитного договору, кредит у розмірі 7000,00 грн. був наданий строком на двадцять п`ять днів, під сплату процентів за користування кредитними коштами за фіксованою ставкою в розрахунку 2,5% процентів на добу.
Відповідно до Додаткової угоди № 2 від 11.05.2021 до вказаного кредитного договору, строк користування кредитом був продовжений ще на тридцять чотири дні (включаючи 4 дні прострочення), а саме з 07.05.2021 до 09.06.2021.
Відповідно до додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту складала: строк, на який надано кредит 25 днів, фіксована процентна ставка за день користування 2,5%, сума кредиту 7000, 00 грн., сума нарахованих процентів за користування кредитом 4375,00 грн., сума нарахованої пені - 0,00 грн., кількість прострочених днів 0, до оплати (всього) 11 375,00 грн.
Відповідно до Додаткової угоди № 2 від 11.05.2021 до вказаного кредитного договору, у зв`язку з продовженням строку дії договору, позичальник зобов`язується здійснити повернення кредиту відповідно до умов зміненого графіку розрахунків: строк, на який надано кредит 30 днів, фіксована процентна ставка за день користування 2,5%, сума кредиту 7000, 00 грн., сума нарахованих процентів за користування кредитом 5250,00 грн., кількість прострочених днів 4.
Таким чином, загальний строк користування кредитом за вказаним Кредитним договором становив 59 днів (25+34), загальна сума процентів за весь строк кредитування становить 9625,00 грн., а всього по закінченню строку кредитування (09.06.2021) відповідач мала сплатити на користь первісного кредитора грошову суму в розмірі 16 625,00 грн.
В подальшому, на підставі Договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022 право вимоги до відповідача за зазначеним Кредитним договором у вказаному розмірі перейшло до ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів», яке також є фінансовою установою. Вказане підтверджується самим договором факторингу, актом приймання-передачі реєстру боржників від 12.08.2022, витягом з реєстру боржників щодо відповідача.
Будь-яких інших нарахувань за кредитним договором позивач не здійснював і до стягнення не пред`явив.
Доказів виконання відповідачем зобов`язань по вказаному кредитному договору матеріли справи не містять.
Зокрема, як випливає із змісту п. п. 1.1-1.3 вказаного кредитного договору, кредит у розмірі 8000,00 грн. був наданий строком на тридцять днів, під сплату процентів за користування кредитними коштами за фіксованою ставкою в розрахунку 2,50% процентів на добу.
В подальшому, на підставі Договору факторингу № 30112021-1 від 30.11.2021 право вимоги до відповідача за зазначеним Кредитним договором у вказаному розмірі перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ», яке також є фінансовою установою. Вказане підтверджується самим договором факторингу, актом приймання-передачі реєстру боржників від 30.11.2021, витягом з реєстру боржників щодо відповідача від 31.11.2021.
Водночас у вказаному витягу сума заборгованості зазначена в розмірі 32 000,00 грн., в тому числі 8000,00 грн. основної суми боргу та 24 000,00 грн. процентів за користування кредитними коштами. При цьому детального розрахунку заборгованості по сплаті процентів позивач не надав.
Будь-яких інших нарахувань за кредитним договором позивач не здійснював і до стягнення не пред`явив.
Доказів виконання відповідачем зобов`язань по вказаному кредитному договору матеріли справи не містять
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.
На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.
При цьому, як випливає з правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12, кредитор має право нараховувати проценти за користування кредитними коштами лише в межах періоду кредитування, який дорівнює строку, на який надавався кредит.
Зокрема, Верховний Суд наголошує на тому, що за змістом ст. 1054 ЦК України позичальник (1) отримує від банку грошові кошти, власником яких він не був, та (2) отримує можливість певний час правомірно не повертати надані грошові кошти. Натомість у позичальника виникає зобов`язання (1) повернути грошові кошти у встановлений строк та (2) сплатити визначені договором проценти за користування кредитом.
Отже, позичальник отримує «чужі» грошові кошти в борг, який зобов`язується повернути в майбутньому.
Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу.
Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, «користування кредитом» - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору.
Тобто нарахування відповідачу процентів за користування кредитом за період часу після спливу строків повернення кредиту за кожним із кредитних договорів є неправомірним і не породжує у відповідача обов`язку сплачувати такі проценти.
Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.
Однак позивач не пред`явив до суду вимог щодо захисту своїх прав кредитора шляхом стягнення з відповідача грошових сум в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України
Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Відповідач жодних заперечень проти позову не надала, факт укладання нею кредитного договору не оспорювала, факт невиконання зобов`язань за цим договором також не оспорювала, як і наданого позивачем розрахунку заборгованості, доказів погашення заборгованості на користь позивача або первісного кредитора не надала.
Таким чином, виходячи із закріпленої у ст. 614 ЦК України презумпції вини боржника у зобов`язанні, яка відповідачем не спростована, суд вважає позовом таким, що підлягає частковому задоволенню.
При вирішенні питання про розподіл витрат із сплати судового збору суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За змістом позовної заяви, ТОВ «ЄАПБ» в одній позовній заяві заявило дві окремі вимоги до одного й того самого відповідача ОСОБА_1 ..
При цьому вимоги ч. 1 ст. 188 ЦПК України щодо підстав об`єднання декількох вимог в одній позовній заяві позивачем фактично дотримані не були, оскільки ці вимоги виникли з двох різних, жодним чином не пов`язаних між собою обставин - з укладення та невиконання ОСОБА_1 двох окремих кредитних договорів з двома різними кредитодавцями у різний час, які в подальшому передали права своїх грошових вимог до ТОВ «ЄАПБ» на підставі двох різних договорів факторингу.
Позивачем не було враховано, що однакова правова природа таких обставин не робить їх пов`язаними між собою.
При цьому судовий збір позивачем був сплачений у розмірі 2684,00 грн. як за одну позовну вимогу, хоча фактично сплаті підлягав судовий збір у розмір 5368,00 грн. як за дві позовні вимоги.
Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі цьому оцінку надано не було.
Ухвалою від 20.10.2023, вже після відкриття провадження у справі, позовна заява була залишена без руху, а позивачу був наданий час для сплати судового збору за другу з вимог.
Однак позивач фактично ухилився від сплати судового збору за другу із самостійних вимог, посилаючись на наявність у нього права на об`єднання позовних вимог в одну позовну заяву.
При цьому суд позбавлений можливості самостійно визначити, за яку із заявлених вимог судовий збір залишився не сплаченим, що унеможливило залишення позовної заяви без розгляду в порядку ст. 257 ЦПК України.
Водночас, оскільки строки судового розгляду вже тривали, а позовні вимоги підлягали частковому задоволенню, судом було визнано за можливе й доцільне, керуючись принципом пропорційності цивільного судочинства, розглянути справу по суті, а половину судового збору, який підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам (з урахуванням несплаченого позивачем судового збору), стягнути в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 10, 19, 76, 81, 141, 176, 263-265, 280-289, 354 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, - задовольнити частково.
Стягнути з Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданого Жовтневим РВ УМВС в Запорізькій області від 25.03.1998, рнокпп НОМЕР_2 , яка зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1374 (одна тисяча триста сімдесят чотири) гривні, 94 копійки.
Повний текст рішення суду складений 04.12.2023.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. У цьому разі 30-денний строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.О. Романько