Справа № 463/2136/23
Провадження № 2/463/1066/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судового засідання: Онишкевича О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, -

в с т а н о в и в:

адвокат Руккас Д.М., діючи на підставі ордеру серії ВС №1180954 від 17 січня 2023 року в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 41 867,96 грн., а також судові витрати.

Позов мотивує тим, що позивач та відповідач 21 вересня 2022 року уклали договір позички №21/09 наземного транспортного засобу, відповідно до якого позивач передає відповідачу в тимчасове безоплатне користування транспортний засіб. Згідно з актом прийому-передачі наземного транспортного засобу, що є додатком до даного договору, позивач 21 вересня 2022 року передав відповідачу наземний транспортний засіб: Renault Megane II, держ.номер НОМЕР_1 . Відповідно до даного акту прийому-передачі транспортний засіб передавався без пошкоджень. В подальшому, відповідач 21 вересня 2022 року потрапив у ДТП, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження із матеріальними збитками, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ААБ №284755 та постановою Личаківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2022 року у справі №463/8039/22.

Відтак вказує, що з врахуванням положень ст. 22 ЦК України та п. 6.2. вищевказаного договору позички у зв`язку з тим, що відповідач пошкодив транспортний засіб позивача, чим завдав йому збитки, позивач має право відшкодувати збитки в повному розмірі. Відповідно до звіту №ФД-0112 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу від 27 жовтня 2022 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 39167,96 грн. Окрім того звертає увагу на те, що згідно зі ст. 22 ЦПК України збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У зв`язку з поданням даного позову про стягнення з відповідача збитків позивач оплатив 2700 грн. за вищезазначену оцінку вартості відновлюваного ремонту, відтак дана сума також підлягає відшкодуванню. Загальна вартість збитків становить 41867,96 грн.

Додатково вказує, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи складається з судового збору за подання позовної заяви та професійну правничу допомогу: судовий збір становить 1 073,60 грн., витрати на професійну правничу допомогу 5000 грн.

Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова в електронній формі через систему «Електронний суд» 27 березня 2023 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Стрепка Н.Л.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом в порядку ч. 8 ст. 187 ЦПК України 27 березня 2023 року було отримано витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо відповідача ОСОБА_2 з якого вбачається, що зареєстрованим місцем проживання останнього є: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 28 березня 2023 року позовну заяву залишено без руху та повідомлено позивача про необхідність виправити недоліки позовної заяви.

29 березня 2023 року представником позивача ОСОБА_3 на виконання ухвали суду про залишення позову без розгляду подано на електронну адресу суду копію поштової накладної з описом вкладення щодо скерування відповідачу ОСОБА_2 позовної заяви та всіх документів, доданих до неї.

Ухвалою суду від 29 березня 2023 року дану справу прийнято до розгляду, відкрито у ній провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в ній матеріалами. При цьому даною ухвалою відповідачу було визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення такої для подання відзиву на позовну заяву, копію якого одночасно з надісланням (наданням) до суду разом з доданими до нього документами відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи.

Копію вказаної вище ухвали, а також копію позовної заяви з додатками того ж дня - 29 березня 2023 року було скеровано сторонам для відома. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення 5 квітня 2023 року зазначене поштове відправлення було отримано позивачем, а відправлення скероване відповідачу 17 квітня 2023 року повернулось до суду без вручення з проставленою у такому 11 квітня 2023 року у наявній на ньому довідці про причини повернення відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою, що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається днем вручення судової повістки (повідомлення про дату, час та місце розгляду справи у даному випадку).

З врахуванням того, що провадження у даній справі було відкрито судом 29 березня 2023 року, відтак відповідно до положень ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд такої по суті розпочався 29 квітня 2023 року. У зв`язку з перебуванням головуючого судді Стрепка Н.Л. у відпустці з 21 квітня 2023 року до 4 червня 2023 року включно розгляд даної справи по суті здійснюється судом наступного робочого дня.

Станом на 5 червня 2023 року п`ятнадцятиденний строк для подання відповідачем відзиву та доказів, що підтверджують його заперечення проти позову, сплив. При цьому з наведеного вище вбачається, що відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином, однак у встановлений ухвалою про відкриття провадження строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні або ж клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання додаткового часу для подання відзиву не подав.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, клопотання про розгляд такої у судовому засіданні чи про відкладення розгляду для надання додаткових доказів також не подав.

За таких обставин, відповідно до ч.ч. 1, 2, 5, 8 ст. 279 ЦПК України суд вважає за можливе завершити розгляд справи та ухвалити рішення за наявними у справі матеріалами.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому у відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А згідно з ч.ч. 1-4 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Суд у відповідності до вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Разом з тим, у відповідності до вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків.

Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Як вже зазначалось вище, ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому відповідно до п. 8 ч. 2 вказаної статті Кодексу одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Так згідно з ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 позивач ОСОБА_1 є власником легкового автомобіля марки «Renault» моделі «Megane» сірого кольору 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 11-12).

21 вересня 2022 року позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позички наземного транспортного засобу №21/09, згідно з яким та додатком №1 до нього (актом прийому-передачі) позивачем було передано відповідачу в тимчасове безоплатне користування вказаний вище належний йому транспортний засіб, а саме автомобіль марки та моделі «Renault Megane II», держ. номер НОМЕР_1 . При цьому з акту прийому-передачі транспортного засобу від 21 травня 2022 року вбачається, що такий передавався відповідачу без пошкоджень (а.с. 7-10).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №284755 від 21 вересня 2022 року, 21 вересня 2022 року о 20:35 год. у м. Львові на вул. Т. Глинянський, 161Г, відповідач ОСОБА_2 керуючи належним ОСОБА_1 автомобілем «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 , потрапив в ДТП (а.с. 18).

При цьому згідно зі схемою місця ДТП внаслідок такої в автомобіля було пошкоджено передній бампер з лівої сторони та правої сторони, переднє крило, заднє праве крило, передню праву дверку, задню праву дверку та задній бампер з правої сторони (а.с. 19-20).

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2022 року у справі №463/8039/22, провадження №3/463/2052/22, що набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, відносно останнього закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

При цьому у даній постанові судом встановлено, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема встановлено, що останній 21 вересня 2022 року о 20 год. 35 хв. на вул. Тракт Глинянський,161Г, у м. Львові, керуючи автомобілем марки «RENAULT MEGANE», р.н. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «BMW X5», р.н. НОМЕР_3 , далі продовжив рух та при зустрічному роз`їзді не надав перевагу в русі автомобілю марки «RENAULT SCENIC», р.н. НОМЕР_4 , який рухався назустріч, при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками, чим порушив п.п. 13.1, 13.4 Правил дорожнього руху.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 827 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними.

При цьому згідно з ч. 4 ст. 828 ЦК України договір позички транспортного засобу (крім наземних самохідних транспортних засобів), в якому хоча б однією стороною є фізична особа, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. А ч. 1 ст. 220 Кодексу визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Так з наданої стороною позивача копії договору позички транспортного засобу вбачається, що такий укладено між двома фізичними особами в письмовій формі, однак без нотаріального посвідчення. Водночас ч. 2 ст. 220 Кодексу передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відтак з врахуванням наведеного та того, що в договорі сторонами було визначено всі істотні умови, з матеріалів справи вбачається, що такий фактично виконувався сторонами, а відповідачем не заявлено жодних заперечень щодо дійсності такого, відтак даний договір береться судом до уваги.

Так пунктом 3.3. договору було визначено, що з моменту отримання транспортного засобу в користування користувач, яким є відповідач ОСОБА_2 , несе ризик випадкової втрати, пошкодження транспортного засобу перед позичкодавцем позивачем ОСОБА_1 .

Окрім того ч. 1 ст. 833 ЦК України, якою визначено обов`язки користувача при укладенні договору позички визначено, що користувач несе звичайні витрати щодо підтримання належного стану речі, переданої йому в користування. При цьому Користувач зобов`язаний повернути річ після закінчення строку договору в такому самому стані, в якому вона була на момент її передання (п. 3 ч. 2 даної статті Кодексу).

Частиною 3 ст. 827 ЦК України визначено, що до договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу «Найм (Оренда)».

Так ч.ч. 1,2 ст. 779 ЦК України наймач зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Окрім того згідно з ч. 3 ст. 760 ЦК України особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Зокрема відповідно до ч. 1 ст. 798 Кодексу предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо.

При цьому ч. 1 ст. 803 визначено, що наймач зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані у зв`язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини.

Окрім того в п. 6.2. договору позички, укладеного між сторонами, останніми було погоджено, що користувач (відповідач) зобов`язується відшкодувати позичкодавцю (позивачу) в повному розмірі збитки, що виникли в позичкодавця внаслідок дій/бездіяльності користувача (витрати на ремонт тощо), що відповідає наведеним вище нормам.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено ст. 1166 ЦК України, згідно з якою майнова шкода, завдана зокрема майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Окрім того, як вже зазначалось вище, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відтак з матеріалів справи судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 майну позивача ОСОБА_1 , а саме належному йому транспортному засобу, було завдану майнову шкоду, яку позивач просить відшкодувати в повному обсязі.

Зі звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу №ФД-0112 від 27 жовтня 2022 року, складеного ФОП ОСОБА_4 , вбачається, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу марки «RENAULT MEGANE», р.н. НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, визначений станом на день заподіяння шкоди 21 вересня 2022 року, становить 39167,96 грн. (а.с. 27-33).

Окрім того згідно з договором про проведення незалежної оцінки транспортного засобу, укладеним позивачем ОСОБА_1 з суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 14 жовтня 2022 року, вартість послуг виконавця про проведенню вказаної вище оцінки становила 2700 грн. (а.с. 13-14). Факт виконання зазначених послуг виконавцем та оплати таких позивачем підтверджується актом надання послуг №ФД-0112 від 27 жовтня 2022 року (а.с. 16), рахунком на оплату №ФД-0112 від 27 жовтня 2022 року (а.с. 15) та копією квитанції №472М-В6Р6-М4НВ-К984 від 14 листопада 2022 року (а.с. 17).

Відтак з врахуванням наведеного вище збитки, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача включають в себе вартість відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу марки з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, а також витрати понесені на оплату вартості проведення оцінки такої вартості, що загалом становить 41867,96 грн.

Таким чином, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про те, що позов є підставним та підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення у справі суд у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України вирішує питання судових витрат. Так згідно з ч.ч. 1, 2 вказаної статті Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому частиною 8 такої передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відтак у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме на оплату судового збору в розмірі 1073,6 грн., сплата якого підтверджується наданою позивачем квитанцією (а.с. 54). Щодо витрат на професійну правничу допомогу, заявлених у позовній заяві у розмірі 5000 грн., то такі стягненню не підлягають, оскільки позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження розміру таких, підтвердження факту їх понесення, або що такі будуть понесені позивачем в подальшому у зв`язку з розглядом даної справи.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 81, 82, 83, 141, 247, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 22, 220, 760, 779, 798, 803, 827, 828, 833, 1166, 1192 ЦК України, -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 41867 (сорок одна тисяча вісімсот шістдесят сім) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок, а також судові витрати в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Суддя: Стрепко Н.Л.