ПОСТАНОВА

Іменем України

02 червня 2023 року м. Кропивницький

справа № 386/784/22

провадження № 22-ц/4809/580/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), суддів: Карпенка О. Л., Мурашка С. І., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2023 року в складі головуючого судді Червоненка Д.В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

15.07.2022 через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (далі ТОВ «ФК «Ріальто») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість за договором №-4 від 26.06.2019 у розмірі 34530,00 грн станом на 14.07.2022.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 26.06.2019 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 був укладений договір № -4, відповідно до умов якого позивачем надано відповідачу кредит у розмірі 6000 грн, строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «Банк Форвард» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Вказаний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.uaабоhttps://monetka.ua та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

16.09.2021 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» укладено Договір відступлення права вимоги № 16/09/2021-Р/М, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № -4 від 26.06.2019 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто».

Відповідач взяті на себе зобов`язання по договору не виконав, у зв`язку із чим станом на 14.07.2022 року виникла заборгованість у розмірі 34530 грн, що складається з: 6000 грн - заборгованість за кредитом; 3330,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 1,5% за кожен день користування кредитом за період з 26.06.2019 по 02.08.2019; 25200,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 03.08.2019 по 30.11.2019, яка у добровільному порядку відповідачем не погашена.

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованість за кредитним договором № -4 від 26.06.2019 в розмірі 34530,00 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» 2481,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, щовідповідачем порушено зобов`язання за кредитним договором, тому з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 34530 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зазначав, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Судом не враховано наданий ним розрахунок заборгованості та відсотків.

Посилається на правову позицію Верховного Суду від 28.03.2018 справа №444/9519/12, згідно якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України.

Зазначає, що в пункті 1.3. кредитного договору № -4 від 26.06.2019 зазначено, що строк кредитування становить 30 днів. В пункті 1.2 зазначено, що в межах строку визначеного в п. 1.3. цього Договору сторони погодили наступну процентну ставку - 1,5 %.

Таким чином, позиція суду про застосування ставки зазначеної в п.3.3. кредитного договору є хибною, а сума нарахованих процентів - спірною. Сума нарахованих процентів за 30 днів була би не 25200 грн, а 6300 грн: 6000 грн* 30 * 3,50 %, що становить 6500 грн відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,5 % за кожен день користування кредитом за тріод з 26.06.2019. по 26.07.2019.

Вважає, що згідно з правовими висновками Великої палати Верховного Суду викладеними у п.п.48-55 постанови №444/9519/12 від 28.03.2018 позивач не мав права нарахувати більше 2700 грн процентів (відсотків).

Вказує, що суд проігнорував прохання відкласти розгляд справи, у зв`язку з воєнними діями до їх закінчення. В відзиві він зазначив, що останні два роки фактично проживає в Донецькій області, м. Білицьке. В Кіровоградській області був змушений продати будинок, та виїхати. Зараз на цій території Російські окупаційні війська ведуть бойові дії. Роботи та доходів не має, також у нього немає можливості приїздити до Голованівська .

Відповідач заперечує укладення будь-яких кредитних договорів із ТОВ «Фінанс Інновація» та отримання від нього коштів.

Також зазначає, що суд неправомірно відхилив клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, та стягнути витрати в сумі 3000,00 грн на правничу допомогу для подання відзиву.

Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Відповідач подав відповідь на відзив, в якому просив зменшити витрати до нуля або відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу, скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі та стягнути на його користь судові витрати.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК).

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст. 274 ЦПК України (ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Згідно копії анкети-заяви №266693 від 26.06.2019 сформованої та заповненої ОСОБА_1 на інтернетсайті https://monetka.com.uaабоhttps://monetka.ua, відповідач виявив бажання отримати у ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» кредит у розмірі 6000,00 грн на картку НОМЕР_4, строком 30 днів, складові частини сукупної вартості кредиту складаються із: - процентів за користування кредитом у розмірі 3330,00 грн, за ставкою 1,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, річна процентна ставка 547,50 %; - проценти за прострочення грошового зобов`язання 3,5 за кожен день неповернення кредиту, річна процентна ставка 1277,50 % (а.с. 30-31).

26.06.2019 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 був укладений договір №-4, відповідно до умов якого надано кредит у розмірі 6000 грн, строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «Банк Форвард» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту, із встановленим графіком розрахунків (а.с.22-25).

Даний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.uaабоhttps://monetka.ua та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

З посиланням на хронологію дій щодо укладення кредитного договору та довідку від 26.06.2019 ТОВ «ФК «Ріальто» доводить, що між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір в електронній формі №-4 від 26.06.2019, згідно якого ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» виконало зобов`язання за договором і перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 кошти у сумі 6000,00 грн зі стягненням комісії у сумі 250,00 грн (а.с.26-27, 29).

16.09.2021 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» укладено Договір відступлення права вимоги №16/09/2021-Р/М, відповідно до умов якого право вимоги, в тому числі за Договором №-4 від 26.06.2019 (Акт №116.09.2021), перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» (а.с.61-67,70-71).

Згідно інформації від 13.10.2022, наданої АТ «Таскомбанк», станом на 26.09.2019 ТОВ «ФК «Фінанс Іновація» було клієнтом АТ «Таскомбанк», за дорученням якого 26.09.2019 банком було здійснено платіж на карту НОМЕР_4, проте надати завірену копію платіжного доручення про переказ коштів немає можливості, оскільки ця операція - клірингова операція, кошти з поточного рахунку ТОВ «ФК «Фінанс Іновація» в загальній сумі перераховано на транзитний рахунок згідно договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам, далі здійснено зарахування на платіжну картку (а.с.124).

Відповідно до наданої АТ «ФОРВАД БАНК» виписки з кредитної справи клієнта ОСОБА_1 (н.т. НОМЕР_2 ) (а.с.159-211), на ім`я відповідача оформлено картку № НОМЕР_3 (а.с.163 зв. ст.), на яку 26.06.2019 зараховано кошти в сумі 6000,00 грн (а.с.190 зв. ст.).

До позовної заяви долучено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 , згідно якого заборгованість за кредитним договором №-4 від 26.06.2019 станом на 14.07.2022 становить 34530,00 грн і складається із: - 6 000,00 грн заборгованості за кредитом; - 3330,00 грн заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,5 % за кожен день користування кредитом за період з 26.06.2019 по 02.08.2019 (включно); - 25 200,00 грн заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 03.08.2019 по 30.11.2019 (включно) (а.с.28).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини п`ятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті https://monetka.com.ua та https://monetka.ua.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

На підтвердження укладення договору №-4 від 26.06.2019 позивачем відображено послідовність укладення даного договору, де видно, що 26.06.2019 о 18:51 год відповідачем здійснено авторизацію в особистому кабінеті на сайті веб-сайті позивачаhttps://monetka.com.ua, https://monetka.com.ua, внесено особисті дані, обрано параметри кредиту: сума кредиту 6000 грн та строк 30 днів, відповідач ознайомився з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, умовами кредитування, після чого на фінансовий номер телефону НОМЕР_2 був надісланий одноразовий ідентифікатор. 26.06.2019 о 18:52 год відповідачем був підписаний кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора 786444. Кредитні кошти були направлені відповідачу 26.06.2019 на платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «ФОРВАРД БАНК».

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Встановлено, що відповідач підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, факт укладення договору №-4 від 26.06.2019 знайшов своє підтвердження належними доказами та узгоджується із ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати усі умови, які були в ньому закріплені, в тому числі зі сплати відсотків.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.

Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.

За змістом частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість в сумі 34530 грн, яка складається з: 6000 грн - заборгованості за кредитом; 3330,00 грн - заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 1,5% за кожен день користування кредитом за період з 26.06.2019 по 02.08.2019; 25200,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 03.08.2019 по 30.11.2019.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано.

Доводи відповідача про недійсність кредитного договору через встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів"), спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, підстави вважати, що відносини між сторонами підпадають під сферу дії цього Закону та Закону України "Про споживче кредитування", відсутні.

Правова позиція Великої палати Верховного Суду, викладена у Постанові №444/9519/12 від 28.03.2018 року, на яку посилається відповідач не є релевантною до правовідносин у цій справі, адже зазначеним вище договором визначено умови користування кредитними коштами поза строком кредитування і застосування у цьому випадку підвищеної процентної ставки.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, не порушено норми процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Правничу допомогу ТОВ «ФК «Ріальто» у справі надавав адвокат Руденко К.В. на підставі договору про надання юридичних послуг № 02/06/2022 від 02.06.2022 (а.с.25-26 т.2).

Згідно акта приймання-передачі наданих послуг № 75 від 06.04.2023 до договору № 02/06/2022 від 02.06.2022 вартість юридичних послуг адвоката Руденка К.В. за складання та подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 складає 3000,00 грн, представником позивача заявлено вимогу про стягнення 3000 грн за надання правничої допомоги (а.с.24,27 т.2).

Згідно платіжного доручення від 06.04.2023 ТОВ «ФК «Ріальто» сплатило адвокату 3000,00 грн. за правничу допомогу по договору № 02/06/2022 від 02.06.2022 (а.с.27 зв. ст. т.2).

Враховуючи викладене, принцип співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів вважає, що клопотання адвоката Руденко К.В. про стягнення на користь ТОВ «ФК «Ріальто» судових витрат, понесених на оплату правничої допомоги за подання відзиву на стадії перегляду справи апеляційним судом, підлягає задоволенню, оскільки вимоги є обґрунтованими і доведеними відповідними доказами щодо підстав на розміру вказаних витрат на послуги адвоката у сумі 3000,00 грн.

Керуючись ст. 7, 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2023 року залишити без змін.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» 3000,00 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко