ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 372/4145/19

провадження № 61-2150св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «ОТП Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2020 року у складі судді Зінченка О. М. і постанову Київського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року у складі колегії суддів: Коцюрби О. П., Білич І. М., Слюсар Т. А. та касаційну скаргу представника Акціонерного товариства «ОТП Банк» - Киричука Руслана Петровича на постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року у складі колегії суддів: Гуля В. В., Матвієнко Ю. О., Мельника Я. С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2019 року Акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - АТ «ОТП Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю. В., про застосування наслідків недійсності правочинів.

Позов мотивований тим, що на забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнекс» (далі - ТОВ «Юнекс») за договором про надання кредитної лінії від 11 червня 2007 року № СR 07-294/28-2, зі змінами від 04 липня 2008 року та від 17 липня 2008 року, між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «ОТП Банк», і ОСОБА_2 11 червня 2007 року укладено договір іпотеки (майнової поруки) № PL 07-303/28-2, зі змінами від 04 липня 2008 року та від 15 серпня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Рвач Ж. В., зареєстрований в реєстрі за № 1750, заборона відчуження зареєстрована в реєстрі за № 1751, № 1752.

Відповідні відомості щодо обтяжень майна, переданого в іпотеку банку, внесені до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Відповідно до договору іпотеки ОСОБА_2 передав в іпотеку таке нерухоме майно: садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0933 га кадастровий номер :03:003:0088, за цією ж адресою, які належали ОСОБА_2 на праві власності.

03 червня 2010 року у справі № 2-315/10 ухвалено рішення про задоволення позовних вимог банку до майнового поручителя ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. 30 вересня 2010 року рішення суду набрало законної сили, у зв`язку з чим було видано виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки.

23 червня 2018 року АТ «ОТП Банк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рвач Ж. В. та отримало інформаційну довідку № 128774137 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо спірного предмета іпотеки.

Відповідно до інформаційної довідки від 23 червня 2018 року № 128774137 вказані записи про обтяження були погашені 05 квітня 2015 року на підставі перенесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: номер запису про іпотеку 9295755; реєстраційний номер обтяження 5111184; дата перенесення - 05 квітня 2015 року о 17:44:44; номер запису про обтяження 9295774; реєстраційний номер обтяження 5111033; дата перенесення - 05 квітня 2015 року о 18:21:13.

Таким чином банку стало відомо, що право власності на предмет іпотеки перейшло до ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу від 17 квітня 2015 року.

Позивач указував, що після перенесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказані обтяження були припинені.

Відомості про припинення запису про іпотеку 9295755 були внесені до реєстру 05 квітня 2015 року о 17:45:14 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стегостенко Н. Б., індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 20524087 від 05 квітня 2015 року.

Відомості про припинення запису про обтяження 9295774 були внесені до реєстру 05 квітня 2015 року о 18:21:37 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стегостенко Н. Б., індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 20524123 від 05 квітня 2015 року.

Банк зазначав, що кредитні зобов`язання ні позичальником ТОВ «Юнекс», ні майновим поручителем ОСОБА_2 не виконані, заборгованість за кредитним договором не сплачена. Договір іпотеки є чинним, у судовому порядку недійсним або припиненим не визнавався. Банк не надавав згоди на відчуження предмета іпотеки, зокрема ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного позивач просив суд: скасувати запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований 17 квітня 2015 року, реєстраційний номер 31, номер запису про право власності 9410165, державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю. В., підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 , видане 28 жовтня 2015 року державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Марченко В. Г., підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 20761173 від 17 квітня 2015 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю. В;

скасувати запис про державну реєстрацію змін щодо об`єкта житлової нерухомості, реєстраційний номер 31, за указаною адресою, зареєстрований 30 вересня 2015 року, відомості про внесення до реєстру 28 жовтня 2015 року ОСОБА_5 , управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області, індексний номер 25636550;

скасувати запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 31, - земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:003:0088, зареєстрований 17 квітня 2015 року, номер запису про право власності 94101224, державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю. В., підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу № 3287, виданий 17 квітня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплун Ю. В., підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 20761274 від 17 квітня 2015 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю. В.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2020 року позов задоволено.

Скасовано запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований 17 квітня 2015 року, номер запису про право власності 9410165, державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю. В., підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 , видане 28 жовтня 2015 року державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Марченко В. Г., підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 20761173 від 17 квітня 2015 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю. В.

Скасовано запис про державну реєстрацію змін об`єкта житлової нерухомості, реєстраційний номер 31, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований 30 вересня 2015 року, відомості внесення до реєстру 28 жовтня 2015 року ОСОБА_5 , управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області, індексний номер 25636550.

Скасовано запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 31, - земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0088 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований 17 квітня 2015 року, номер запису про право власності 94101224, державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю. В., підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу номер 3287, виданий 17 квітня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплун Ю. В., підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 20761274 від 17 квітня 2015 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю. В.

Стягнено солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ «ОТП Банк» сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у сумі 3 842,00 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачі не спростували того, що АТ «ОТП Банк» не було повідомлене про укладені правочини та не надавало згоди на відчуження заставного майна, тож суд вирішив, що указані договори купівлі-продажу від 17 квітня 2015 року № 3284 та № 3287 є нікчемними відповідно до статті 12 Закону України «Про іпотеку».

Ці правочини є нікчемними з моменту укладення на підставі частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 12 Закону України «Про іпотеку». Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону.

Суд вказав, що про факт продажу вказаного майна позивач дізнався випадково лише 23 червня 2018 року з інформаційної довідки № 128774137 та навіть не міг здогадуватися про такі дії ОСОБА_2 , оскільки в підрозділі примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Київській області на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 2-315/09 про звернення стягнення на предмет іпотеки, і в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 державний виконавець наклав арешт на майно боржника на підставі постанови від 07 вересня 2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня

2020 року залишено без змін.

Залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції. Також апеляційний суд вказав, що строк позовної давності позивач не пропустив, оскільки про порушене право банку стало відомо з інформаційної довідки від 23 червня 2018 року № 128774137, а з позовом він звернувся 19 листопада 2019 року, тобто в межах трирічного строку.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня

2020 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_2 , належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, що згідно з пунктом 3 частини 3 статті 376 ЦПК України є безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та ухвалення нового рішення у справі. Апеляційний суд вказав, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що відповідно до статей 215, 216 ЦК України є підстави для застосування наслідків недійсності правочинів, оскільки відповідно до статті 215 ЦК України, статті 12 Закону України «Про іпотеку» спірні договори є нікчемними, тому що іпотечне майно відчужене без згоди застоводавця. Водночас, апеляційний суд, відмовляючи в позові, застосував правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 910/15584/16, та вказав, що позивач пропустив строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем, оскільки початок перебігу позовної давності до спірних правовідносин за статтею 253 ЦК України слід відраховувати з наступного дня після відповідної дати, з якою пов`язано його початок, а саме від 18 квітня 2015 року.

Короткий зміст вимог та доводів касаційних скарг

07 лютого 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бринь А. А. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що Київський апеляційний суд у постанові від 09 грудня 2021 року не навів жодних аргументів та взагалі не розглянув та не проаналізував жодних міркувань та доводів, наведених у апеляційній скарзі. Також суд не надав оцінки всім наявним у справі доказам та доводам всіх учасників справи в їх сукупності, зокрема не надано оцінки таким обставинам, як пропуск строку позовної давності, застосування наслідків нікчемності правочинів у вигляді скасування запису про державну реєстрацію права власності без законних на те підстав та іншим аргументам. Заявник указує, що початком перебігу позовної давності є дата укладення договорів купівлі-продажу предмета іпотеки - 18 квітня 2015 року, оскільки згідно з частиною третьою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання. Правова позиція щодо перебігу позовної давності за позовом про застосування наслідків нікчемних правочинів викладена у постанові Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 910/15584/16. Заявник також зазначає про те, що такі наслідки нікчемності правочинів, як скасування записів про державну реєстрацію права власності законодавством України не передбачено. Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 вже тривалий час користується спірним майном.

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судами норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 758/824/17, від 21 листопада 2018 року у справі № 674/31/15-ц та від 10 грудня 2019 року у справі № 910/15584/16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

12 січня 2023 року АТ «ОТП Банк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року залишити без змін.

Касаційна скарга мотивована тим, що, враховуючи документи державної виконавчої служби, датовані 2015, 2016 роками, наявність арешту та заборон, банк не міг знати про шахрайські дії ОСОБА_2 щодо продажу предмета іпотеки третій особі без згоди банку, враховуючи умови договорів іпотеки та норми законодавства України. Заявник указує, що лише 23 червня 2018 року з інформаційної довідки приватного нотаріуса банку стало відомо про порушення його права. Суд першої інстанції відповідно до частини п?ятої статті 267 ЦК України, задовольняючи позовні вимоги, визнав поважними причини пропуску строку позовної давності, проте не аргументував це у своєму рішенні. АТ «ОТП Банк» вважає, що воно довело судам, що причини пропуску строку позовної давності є поважними, а його порушене право підлягає відновленню. Вказує, що позивач обрав належний спосіб захисту порушеного права.

Підставами касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом апеляційної інстанції норм прав без урахування висновків щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 706/1272/14-ц (провадження № 14-456цс18), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19), від 10 грудня 2019 року у справі № 910/15584/16, від 11 лютого 2020 року у справі № 10/5026/995/2012, від 25 червня 2020 року у справі № 921/566/16-г/18, від 10 лютого 2021 року у справі № 199/7979/18 (провадження № 61-9500св19), від 15 лютого 2021 року у справі № 640/1835/19 (провадження

№ К/9901/30033/19), від 15 лютого 2021 року у справі № 372/4328/19 (провадження № 61-4765св20) (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Аргументи інших учасників справи

11 червня 2022 року представник АТ «ОТП Банк» - адвокат

Лобачевський А. В. подав до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2020 року та постанова Київського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року ґрунтуються на засадах верховенства права,

є справедливими та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм матеріального та процесуального права.

03 березня 2022 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду відзив,

у якому просить касаційну скаргу АТ «ОТП Банк» залишити без задоволення,

а постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що АТ «ОТП Банк» в належній процесуальній формі не заявляло про поважність причин пропуску строків позовної давності та не просило застосувати частину п`яту статті 267 ЦК України. Позивач посилався тільки на частину першу статті 261 ЦК України. Впродовж всього часу банк доводив, що строк не пропущено та обраховував його відповідно до частини першої статті 261 ЦК України.

Рух касаційних скарг та матеріалів справи

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 лютого 2022 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бринь А. А. передано судді-доповідачу Тітову М. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2022 року ОСОБА_1 поновлено строк на касаційне оскарження рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року. Відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Обухівського районного суду Київської області.

Згідно з протоколом передання судової справи раніше визначеному складу суду від 16 січня 2023 року касаційну скаргу АТ «ОТП Банк» передано судді-доповідачу Тітову М. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2023 року АТ «ОТП Банк» поновлено строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року. Відкрито касаційне провадження у справі.

07 березня 2023 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2023 року заяву судді Верховного Суду Тітова М. Ю. про самовідвід задоволено.

Відведено суддю Тітова М. Ю. від участі в розгляді справи за позовом

АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя

особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу

Каплун Ю. В., про застосування наслідків недійсності правочинів за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року та за касаційною скаргою АТ «ОТП Банк» на постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року.

Передано справу № 372/4145/19 (провадження № 61-2150св22) для здійснення повторного автоматизованого розподілу.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 вересня 2023 року матеріали справи № 372/4145/19 (провадження № 61-2150св22) передано судді-доповідачу Коротуну В. М.

Ухвалою Верховного Суду від 03 жовтня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи

На забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Юнекс» за договором про надання кредитної лінії від 11 червня 2007 року № СR 07-294/28-2, зі змінами від 04 липня 2008 року та від 17 липня 2008 року, між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «ОТП Банк», і ОСОБА_2 11 червня 2007 року укладено договір іпотеки (майнової поруки) № PL 07-303/28-2, зі змінами від 04 липня 2008 року та від 15 серпня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Рвач Ж. В., зареєстрований в реєстрі за № 1750, заборона відчуження зареєстрована в реєстрі за № 1751, № 1752. Відповідні відомості щодо обтяжень майна, переданого в іпотеку банку, були внесені до Державного реєстру іпотек (реєстраційний номер обтяження 5111184) та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер 5111033).

Відповідно до умов договору іпотеки ОСОБА_2 передав

в іпотеку таке нерухоме майно: садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (далі - садовий будинок) та земельну ділянку площею 0,0933 га, кадастровий номер :03:003:0088, за цією ж адресою (далі - земельна ділянка), яке належало ОСОБА_2 на праві власності.

Пунктом 5.2 договору іпотеки передбачено, що іпотекодавець зобов`язаний не відчужувати предмет іпотеки (або будь-яку його частину) будь-якій третій особі без отримання попередньої письмової згоди іпотекодержателя на таке відчуження.

03 червня 2010 року Обухівський районний суд Київської області у справі

№ 2-315/10 ухвалив рішення про задоволення позовних вимог банку

до майнового поручителя ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. 30 вересня 2010 року рішення суду набрало законної сили,

у зв`язку з чим видано виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки.

29 листопада 2010 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2.

07 вересня 2011 року ДВС винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

23 червня 2018 року АТ «ОТП Банк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рвач Ж. В. та отримало інформаційну довідку № 128774137 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - предмета іпотеки.

Відповідно до цієї інформаційної довідки, вказані записи про обтяження були погашені 05 квітня 2015 року на підставі перенесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: номер запису про іпотеку 9295755; реєстраційний номер обтяження 5111184; дата перенесення - 05 квітня 2015 року о 17:44:44; номер запису про обтяження 9295774; реєстраційний номер 5111033; дата перенесення - 05 квітня 2015 року о 18:21:13.

26 липня 2018 року банком отримано лист-відповідь від 24 липня 2018 року

№ 40 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стегостенко Н. Б. про те, що нею ніколи не проводилися нотаріальні та реєстраційні дії з припинення обтяжень за реєстраційними номерами 5111184 та 5111033 та надано документи.

Згідно з інформаційною довідкою від 23 червня 2018 року № 128774137 право власності на предмет іпотеки перейшло до ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 3284 (садовий будинок) та договору купівлі-продажу, серія та номер 3287 (земельна ділянка), виданих 17 квітня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю. В.

Договори купівлі-продажу серія та номери 3284, 3287, посвідчені 17 квітня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю. В., були укладені між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , ОСОБА_3

08 серпня 2019 року за заявою банку державний реєстратор КП «Агенція адміністративних послуг» поновив (вніс) запис про іпотеку 32735391 (спеціальний розділ) та надав витяг № 176755953.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційні скарги підлягають задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Окремим видом застави є іпотека - застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).

Іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (стаття 1 Закону № 898-IV).

Згідно зі статтею 23 Закону України «Про іпотеку» в разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки.

У статтях 1 та 2 ЦПК України зазначено про призначення ЦПК України і визначені завдання та основні засади цивільного судочинства.

ЦПК України визначає юрисдикцію і повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Аналогічно статті 1 та 2 ГПК України визначають призначення ГПК України та завдання і основні засади господарського судочинства.

ГПК України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частина перша статті 19 ЦПК України встановлює, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У пункті 1 частини першої статті 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала у постановах від 01 березня 2018 року у справі № 461/12052/15, від 23 січня 2019 року у справі № 210/2104/16 та інших, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, по-друге, спеціальний суб`єктний склад спору, у якому однією із сторін є, як правило, фізична особа.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що з 15 грудня 2017 року - дати набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» - спір щодо правочину, укладеного на забезпечення виконання основного зобов`язання, належить до юрисдикції господарського суду, якщо таке основне зобов`язання є господарським і спір щодо нього підлягає розгляду за правилами господарського судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №753/12916/15).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 201/5876/22 сформульовано висновок про те, що справи щодо правочину, у тому числі оскарження реєстраційних дій щодо такого правочину, укладеного на забезпечення виконання основного зобов`язання між юридичними особами, належить до юрисдикції господарського суду, оскільки такий правочин є похідними від кредитних правовідносин господарюючих суб`єктів.

Спір у цій справі спір стосується скасування запису про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно, яке було предметом іпотеки на забезпечення виконання умов кредитного договору, сторонами якого є юридичні особи, тобто, стосується правовідносин, які є похідними від кредитних правовідносин господарюючих суб`єктів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частинами першою та другою статті 414 ЦПК України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтею 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

З огляду на те що суди попередніх інстанцій розглянули справу з порушенням правил юрисдикції, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для скасування судових рішень із закриттям провадження у справі відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

На виконання норм частини першої статті 256 ЦПК України колегія суддів Верховного Суду роз`яснює АТ «ОТП Банк», що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду. Протягом десяти днів з дня отримання ним цієї постанови позивач може звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись статтями 255, 400, 409, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та представника Акціонерного товариства «ОТП Банк» - Киричука Руслана Петровича задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня

2020 року, постанову Київського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року

та постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович, про застосування наслідків недійсності правочинів закрити.

Повідомити Акціонерне товариство «ОТП Банк», що розгляд справи віднесений до юрисдикції господарського суду.

Роз`яснити Акціонерному товариству «ОТП Банк», що воно має право протягом десяти днів із дня отримання ним цієї постанови звернутись до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

В. І. Крат