Справа № 496/7926/23
Провадження № 2/496/2440/23
У Х В А Л А

06 грудня 2023 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Портна О.П., вивчивши матеріали цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Нерубайської сільської ради Одеської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

За змістом ч. 1 ст. 187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі, якщо відсутні підстави для залишення заяви без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Разом з тим, якщо буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає її за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України (ч. 9 ст. 187 ЦПК України).

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що зазначена позовна заява не може бути прийнята до розгляду Біляївського районного суду Одеської області та підлягає направленню за підсудністю за наступних підстав.

Частиною 1 ст. 27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Судом на підставі ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 29.11.2023 року було направлено запит начальнику відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрації місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_3 щодо з`ясування місця реєстрації відповідача.

На адресу суду, 05.12.2023 року надійшла відповідь на запит суду в якій зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 10.06.2008 року за адресою: АДРЕСА_1 , що за територіальною підсудністю відноситься до Кодимського районного суду Одеської області.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що основною позовною вимогою є позбавлення батьківських прав відповідача стосовно сина ОСОБА_4 та спір стосується саме невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків. При цьому, вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини є похідною та випливає з позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

З аналізу вказаної норми слідує, що під час розгляду справи про позбавлення батьківських прав вирішення питання судом про стягнення аліментів з відповідача не є окремою позовною вимогою та вирішується судом в обов`язковому порядку у разі задоволення позову про позбавлення батьківських прав.

Вказане свідчить про те, що вимоги позивача про стягнення аліментів є похідними вимогами від основної вимоги - суті спору про позбавлення відповідача батьківських прав та рішення про стягнення аліментів приймається судом при задоволенні вимоги про позбавлення батьківських прав.

Зі змісту поданої позовної заяви не вбачається обставин, що дозволяють позивачеві обрати альтернативну підсудність справи за місцем свого проживання (перебування), а також не містить підстав для застосування правил виключної підсудності справи. Таким чином підсудність справи має визначатись за зареєстрованим місце проживання (перебування) відповідача.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття право на «суд, встановлений законом» є структурним елементом права на справедливий суд, поширене тлумачення якого надано в прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини (справи «Сокуренко і Стригун проти України», «Занд проти Австрії», «Коем та інші проти Бельгії»), що відносить належність справ до юрисдикції певних категорій судів, тобто конкретного національного суду, що має юрисдикцію судити.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу. При цьому, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч.1 ст. 378 ЦПК України).

За таких обставин вважаю, що дана справа не підсудна Біляївському районному суду Одеської області і її необхідно надіслати за підсудністю до Кодимського районного суду Одеської області.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 187, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Нерубайської сільської ради Одеської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини надіслати за підсудністю до Кодимського районного суду Одеської області (площа Перемоги, 1а, м. Кодима, Одеська область, 66000).

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.П. Портна