01.06.2023
справа № 642/2507/23
провадження № 2/642/718/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Пашнєв В.Г., розглянувши матеріали позовної заяви за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

установив:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Шовкун Наталія Іванівна звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 35 000,00 грн. та судових витрат.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 травня 2023 року вищевказана справа надійшла в провадження судді Ленінського районного суду м. Харкова Пашнєва В.Г.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 23 травня 2023 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку із невідповідністю вимогам статей 175, 177 ЦПК України з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

Копія ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 23 травня 2023 року отримана позивачем 25 травня 2023 року.

01 червня 2023 року на виконання вимог вищезазначеної ухвали суду представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Макаровою Л.В. до суду подано заяву про усунення недоліків.

Проте, станом на 01 червня 2023 року позивачем у вказаний в ухвалі від 23 травня 2023 року про залишення позовної заяви без руху строк вимоги ухвали в повному обсязі не виконані.

Так, до заяви про усунення недоліків було додано витяг з електронної пошти позивача про розсилку процесуальних документів; довідку про підтвердження перерахування коштів відповідачу; розрахунок заборгованості за кредитним договором №; заяву-анкету на отримання кредиту № 395901 та копію довіреності представника ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Також представник позивача в заяві про усунення недоліків, щодо ненадання позивачем первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування кредитних коштів зазначив, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними з ТОВ «ІНФІНАНС» договорів, щодо яких виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п. 35 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України, формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. З метою надання вичерпної інформації по справі позивач звернувся до Первісних кредиторів з відповідним запитом на надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів ОСОБА_1 , за укладеними кредитними договорами. Від ТОВ «ІНФІНАНС» отримано наступну інформацію: довідку про підтвердження перерахування коштів відповідачу у розмірі 5 000 грн, розрахунок заборгованості за кредитним договором, згідно якого відповідач здійснювала в добровільному порядку часткове погашення заборгованості, заяву-анкету та копію договору позики з додатками.

Разом з тим, представник позивача звертає увагу на те, що позивач не є банківською установою, а отже на підтвердження зарахування кредитних коштів перерахованих ОСОБА_2 за кредитними договорами на її банківську картку ТОВ «ФК «ЄАПБ» не може надати жодної інформації.

Водночас, суд звертає увагу, що положеннями частини 5 статті 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Суд зауважує, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» подано до суду позов саме до ОСОБА_1 . ОСОБА_2 жодного відношення до даної справи не має.

Разом із тим, суду не надано належних письмових доказів (документів) на підтвердження реєстрації місця проживання відповідача, тому не має можливості встановити зареєстроване місце проживання відповідача і в подальшому визначити підсудність даної справи.

За таких обставин недоліки позовної заяви не можна вважати усунутими повністю.

Суд зауважує, що саме звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до цього суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

З огляду на викладене, суддя може вирішити питання про відкриття, повернення чи відмову у відкритті провадження по справі, яка не була належним чином оформлена та містила недоліки, лише після їх усунення. При цьому у ЦПК України відсутні винятки з указаного порядку.

Здійснивши аналіз норм законодавства, можна зробити висновок, що суд, так і особа, яка подала позовну заяву, наділена низкою процесуальних прав та обов`язків. Зокрема, в разі подання особою позовної заяви оформленої з порушенням вимог статей 175 і 177 ЦПК України, або без сплати судового збору за подання такої позовної заяви суддя зобов`язаний постановити ухвалу про залишення позову без руху із зазначенням його недоліків.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пунктом 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення у справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції»).

Частиною третьою статті 185 ЦПК України передбачено, що у разі якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з частиною сьомою статті 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи вищевикладене, оскільки вимоги ухвали від 23 травня 2023 року позивачем не виконані в повному обсязі, згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України матеріали позовної заяви вважаються неподаними і повертаються позивачеві.

Представнику позивача роз`яснюється, що відповідно до частини сьомої статті 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 258, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - вважати неподаною та повернути позивачеві.

Відповідно до частини сьомої статті 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності 15 грудня 2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Ленінський районний суд м. Харкова, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Г. Пашнєв