Дата документу 23.05.2023 Справа № 335/2171/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/2171/23 Головуючий у І інстанції: Калюжна В.В.
Провадження № 22-ц/807/1046/23 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

секретар: Бєлова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою секретаря Запорізької міської ради Куртєва Анатолія Валентиновича на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2023 року про забезпечення позову ОСОБА_1 до секретаря Запорізької міської ради Куртєва Анатолія Валентиновича про визнання незаконним та скасування розпорядження,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до секретаря Запорізької міської ради Куртєва А.В. про визнання незаконним та скасування розпорядження Запорізького міського голови Анатолія Куртєва № 17к/тм від 10.03.2023 «Про оголошення догани» та розпорядження Запорізького міського голови Анатолія Куртєва № 18к/тм від 13.03.2023 «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 10.03.2023 № 17к/тм «Про оголошення догани».

Разом із позовом позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони секретарю Запорізької міської ради Анатолію Куртєву здійснювати будь-які дії відносно ОСОБА_1 стосовно дострокового розірвання контракту від 29.11.2018, укладеного між Запорізьким міським головою Буряком В.В. та ОСОБА_1 , зі змінами, внесеними додатковою угодою до Контракту від 29.09.2021, із застосуванням розпорядження №17к/тм від 10.03.2023 «Про оголошення догани» та розпорядження Запорізького міського голови Анатолія Куртєва № 18к/тм від 13.03.2023 «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 10.03.2023 № 17к/тм «Про оголошення догани» до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що у випадку не забезпечення судом позову шляхом зобов`язання відповідача зупинити дію розпорядження про оголошення догани до надання судом оцінки його законності, відповідач на підставі цього розпорядження ухвалить рішення про звільнення позивача із займаної посади, а з урахуванням запланованої ліквідації лікарні, поновлення трудових прав позивача буде неможливим.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до секретаря Запорізької міської ради Анатолія Куртєва про визнання незаконним та скасування розпорядження Запорізького міського голови Анатолія Куртєва № 17к/тм від 10.03.2023 «Про оголошення догани» та розпорядження Запорізького міського голови Анатолія Куртєва № 18к/тм від 13.03.2023 «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 10.03.2023 № 17к/тм «Про оголошення догани» шляхом зупинення дії розпорядження Запорізького міського голови Анатолія Куртєва № 17к/тм від 10.03.2023 «Про оголошення догани» та розпорядження Запорізького міського голови Анатолія Куртєва № 18к/тм від 13.03.2023 «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 10.03.2023 № 17к/тм «Про оголошення догани».

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою, секретар Запорізької міської ради Куртєв А.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2023 року скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Сивової Я.В. заперечує проти її доводів, просить залишити скаргу без задоволення, оскаржувану ухвалу без змін.

19.05.2023 через систему «Електронний суд» до апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Сивової Я.В. про відкладення судового засідання у зв`язку з тим, що в суді першої інстанції на цю ж дату призначено розгляд справи № 335/2171/23 по суті.

Розглянувши зазначене клопотання, судова колегія дійшла висновку про відмову у його задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Крім того, апеляційний суд не приймав рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі для надання пояснень, і такої необхідності колегія суддів не вбачає, отже підстави для розгляду справи з обов`язковою участю сторін відсутні.

З урахуванням викладеного, не встановивши поважності причин відкладення судового засідання, оскільки заявник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів у відзиві на апеляційну скаргу, враховуючи, що апеляційний суд вирішує процесуальне питання про можливість забезпечення позову, та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності заявника та його представника.

У судовому засіданні представник Запорізької міської ради Букін С.М. наполягав на задоволенні апеляційної скарги, ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2023 року просив скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи представника скаржника, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду не відповідає.

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції визнав достатньо обґрунтованими його посилання на те, що дія та реалізація оскаржуваного розпорядження № 17к/тм, за умови невжиття судом заходів забезпечення позову, унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду та зупинив дію розпорядження Запорізького міського голови Анатолія Куртєва № 17к/тм від 10.03.2023 «Про оголошення догани» та розпорядження Запорізького міського голови Анатолія Куртєва № 18к/тм від 13.03.2023 «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 10.03.2023 № 17к/тм «Про оголошення догани» до набрання законної сили судовим рішенням у відповідній справі.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 150 ЦПК України, обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову, обґрунтувати заяву та підтвердити її доказами, а також довести наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Згідно з п. 6, 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Обов`язок доведення обставин, які указували б на необхідність вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача для забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, покладено на позивача відповідно до статті 81 ЦПК України, а оцінка доказів, наданих позивачем, є компетенцією суду.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено в пункту 1, пункту 4Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року N 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

Згідно з ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

У заяві про забезпечення позову заявником повинні бути зазначені причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування необхідності такого заходу, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Колегія суддів зазначає, що зупинивши дію розпорядження Запорізького міського голови Анатолія Куртєва № 17к/тм від 10.03.2023 «Про оголошення догани» та розпорядження Запорізького міського голови Анатолія Куртєва № 18к/тм від 13.03.2023 «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 10.03.2023 № 17к/тм «Про оголошення догани» суд першої інстанції порушив вимоги ч. 10 ст. 150 ЦПК України, фактично ухваливши рішення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження Запорізького міського голови Анатолія Куртєва № 17к/тм від 10.03.2023 «Про оголошення догани» та розпорядження Запорізького міського голови Анатолія Куртєва № 18к/тм від 13.03.2023 «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 10.03.2023 № 17к/тм «Про оголошення догани».

Крім того, заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що у випадку не забезпечення судом позову шляхом зобов`язання відповідача зупинити дію розпорядження про оголошення догани до надання судом оцінки його законності, відповідач на підставі даного розпорядження прийме рішення про звільнення позивача з займаної посади, а з урахуванням запланованої ліквідації лікарні, поновлення трудових прав позивача буде неможливим.

Тобто, позивач пов`язує реалізацію оскаржуваних розпоряджень з майбутнім та неминучим, на його думку, настанням юридичних наслідків у вигляді звільнення.

Слід зазначити, що само по собі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани не викликає обов`язкових та неминучих наслідків у вигляді звільнення з посади.

Звільнення з посади застосовується, як окремий вид дисциплінарних стягнень, передбачених ст. 147 КЗпП.

При цьому, суд наділений повноваженнями щодо поновлення працівника на попередніх посадах, у разі якщо за наслідками розгляду справи дійде висновків про протиправність застосування до позивача дисциплінарних стягнень та, як наслідок, звільнення з посади.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що згідно з матеріалами справи, ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу здійснювати будь-які дії відносно позивача стосовно дострокового розірвання контракту від 29.11.2018, укладеного між Запорізьким міським головою Буряком В.В. та ОСОБА_1 , зі змінами, внесеними додатковою угодою до Контракту від 29.09.2021, із застосуванням розпорядження №17к/тм від 10.03.2023 «Про оголошення догани» та розпорядження Запорізького міського голови Анатолія Куртєва № 18к/тм від 13.03.2023 «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 10.03.2023 № 17к/тм «Про оголошення догани» до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Натомість суд першої інстанції застосував захід забезпечення позову, про який позивач не просив, чим вийшов за межі вимог заяви про забезпечення позову.

Крім того, слід зазначити, що Конституційний Суд України у рішення від 16.04.2009 №7-рп/2009, проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

У постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 по справі № 182/2428/16-а, питання визначення ознак ненормативного акту розглянуто дещо ширше, так зазначено, що ненормативні акти, мають своїм предметом вплив на чітко визначеного суб`єкта права, якому надаються певні права або на якого покладаються певні обов`язки. І об`єктом правового регулювання тут виступає потреба закріплення певної суб`єктивної волі стосовно конкретної особи, що зумовлює виникнення певних змін у правовому статусі цієї особи.

Таким чином, оскаржувані розпорядження є ненормативними актами. Тому що, передбачають конкретні приписи - оголошення догани, внесення змін до розпорядження; звернені до окремого суб`єкта та мають вплив тільки на нього - ОСОБА_1 , директора Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради; об`єктом правового регулювання виступає закріплення волі відповідача, щодо накладення дисциплінарного стягнення.

Отже, враховуючи, що оскаржувані розпорядження є ненормативними актами, вони можуть бути застосовані одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Згідно з актом про відмову від засвідчення факту ознайомлення з розпорядженням міського голови від 10.03.2023, позивачу оголошено зміст розпорядження №17к/тм від 10.03.2023 «Про оголошення догани».

За таких обставин, приписи розпорядження № 17к/тм від 10.03.2023 «Про оголошення догани», щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани ОСОБА_1 , реалізовані, тому дія оскаржуваного розпорядження № 17к/тм від 10.03.2023 вичерпалась шляхом виконання, а відтак не може бути зупинена.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд встановив, що забезпечення позову шляхом заборони секретарю Запорізької міської ради Анатолію Куртєву здійснювати будь-які дії відносно ОСОБА_1 стосовно дострокового розірвання контракту від 29.11.2018, укладеного між Запорізьким міським головою Буряком В.В. та ОСОБА_1 , зі змінами, внесеними додатковою угодою до Контракту від 29.09.2021, із застосуванням розпорядження №17к/тм від 10.03.2023 «Про оголошення догани» та розпорядження Запорізького міського голови Анатолія Куртєва № 18к/тм від 13.03.2023 «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 10.03.2023 № 17к/тм «Про оголошення догани» до набрання законної сили судовим рішенням у справі фактично призведе до вирішення спору по суті до ухвалення рішення, що не відповідає завданням інституту забезпечення позову.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до постановлення помилкової ухвали про забезпечення позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, порушення норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, у зв`язку з чим, на підставі вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2023 року та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу секретаря Запорізької міської ради Куртєва Анатолія Валентиновича задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2023 року у цій справі скасувати. Прийняти у цій справі нову постанову, якою :

«Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до секретаря Запорізької міської ради Анатолія Куртєва про визнання незаконним та скасування розпорядження залишити без задоволення.»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 02 червня 2023 року.

Головуючий:

Судді: