К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року місто Київ

справа № 756/18720/21

апеляційне провадження № 22-ц/824/13699/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства "Універсал Банк", подану представником Яковлевим Олександром Сергійовичем, на рішення Оболонського районного суду міста Києва у складі судді Шевчука А.В. від 27 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства "Універсал Банк" про захист прав споживача фінансових послуг та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ "Універсал Банк" про захист прав споживача фінансових послуг та зобов`язання вчинити дії.

Позов мотивовано тим, що 26 березня 2008 року між ОСОБА_1 та АТ "Універсал Банк" укладено кредитний договір № 001-2008-856, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит на придбання житла в сумі 85 193 швейцарських франків.

12 липня 2021 року ОСОБА_1 на підставі Закону України від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті", який набрав чинності 23 квітня 2021 року, звернувся із заявою до АТ "Універсал Банк" про проведення обов`язкової реструктуризації заборгованості за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, повідомив про виконання всіх визначених умов та надав необхідні документи.

Листом від 3 серпня 2021 року відповідач повідомив, що зобов`язання за кредитним договором не підлягають реструктуризації, оскільки підпунктом 2 пункту 7

Розділу IV Закону України "Про споживче кредитування" передбачено виключення, зокрема, у позичальника не повинно бути іншого житлового нерухомого майна. 10 червня 2021 року ОСОБА_1 відчужено житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а тому підстави для реструктуризації відсутні.

За домовленістю сторін вказаний будинок було обстежено та складено акт щодо непридатності майна для проживання, що також підтверджується фотографіями, проте листом АТ "Універсал Банк" від 29 жовтня 2021 року рішення про відмову у проведенні реструктуризації залишено без змін.

Посилаючись на те, що закон вимагає відсутність іншого житлового нерухомого майна саме на дату подання заяви про обов`язкову реструктуризацію, подарований будинок взагалі не був придатний для проживання, позивач просив суд зобов`язати відповідача провести реструктуризацію споживчого кредиту, наданого в іноземній валюті за кредитним договором № 001-2008-856, укладеним 26 березня 2008 року між АТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 в порядку, встановленому пунктом 7 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування".

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 27 червня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано АТ "Універсал Банк" провести реструктуризацію споживчого кредиту, наданого в іноземній валюті за кредитним договором № 001-2008-856, укладеного 26 березня 2008 року між АТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 в порядку, встановленому пунктом 7 розділу ІV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування". Стягнуто з АТ "Універсал Банк" на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Стягнуто з АТ "Універсал Банк" на користь держави судовий збір в розмірі 2 684 грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на момент подання заяви про проведення реструктуризації у ОСОБА_1 було відсутнє у власності інше житлове майно, а тому його кредитне зобов`язання підлягало обов`язковій реструктуризації. Під час розгляду справи позивачем понесені витрати на правничу допомогу, які з врахуванням складності справи підлягають стягненню з відповідача в розмірі 10 000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі представник АТ "Універсал Банк" - Яковлев О.С., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник зазначає, що ОСОБА_1 було відчужено будинок напередодні звернення із заявою про проведення реструктуризації боргу виключно з метою її задоволення, що є недобросовісною поведінкою боржника і свідчить про фраудаторність такого правочину. АТ "Універсал Банк" звернулося до Вишгородського районного суду Київської області з позовом про визнання недійсними фраудаторних правочинів

дарування земельної ділянки та будинку (справа № 363/3047/23), однак суд неправомірно відмовив в об`єднання цих справ в одне провадження, а в подальшому і в зупиненні провадження у справі до розгляду справи щодо визнання недійсними договорів. Стягуючи витрати на правничу допомогу, суд не врахував відсутність підтверджень її оплати позивачем, не врахував критерій розумності та необхідності. Більше того, опис наданих послуг підписаний лише адвокатом, послуги дублюють себе, деякі платіжні інструкції і доручення не містять призначення платежу, а деякі сплачені на рахунок фізичної особи-підприємця Рощину І.Г. , що не підтверджує оплату послуг саме адвоката.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Поданий представником ОСОБА_1 - Рощиною І.Г. відзив на апеляційну скаргу не приймається до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки поданий поза межами встановленого судом строку для вчинення відповідної процесуальної дії і підстав для його поновлення судом не встановлено.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник АТ "Універсал Банк" - Яковлев О.С. в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просив її задовольнити.

ОСОБА_1 та його представник Рощина І.Г. в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 26 березня 2008 року між ВАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір на придбання майна № 001-2008-856, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 85 193 швейцарських франків з кінцевим строком повернення до 10 березня 2038 року, цільове призначення кредиту - придбання квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Виконання зобов`язання забезпечене іпотекою вказаної квартири.

10 червня 2021 року ОСОБА_1 подарував своїй дружині ОСОБА_3 належний йому на праві власності будинок АДРЕСА_1 (том І а.с. 65).

18 червня 2021 року ОСОБА_1 на підставі Закону України від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті", який набрав чинності 23 квітня 2021 року, звернувся із заявою до АТ "Універсал Банк" про проведення обов`язкової реструктуризації заборгованості за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті.

Листом від 5 липня 2021 року відповідач повідомив, що надані позивачем документи та заява, не містять повної інформації, що є обов`язковою умовою для прийняття рішення (том І а.с. 59).

12 липня 2021 року позивач повторно звернувся із заявою про проведення обов`язкової реструктуризації заборгованості за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, повідомив про виконання всіх визначених умов та надав необхідні документи.

Листом від 3 серпня 2021 року АТ "Універсал Банк" повідомило, що зобов`язання за кредитним договором не підлягають реструктуризації, оскільки підпунктом 2 пункту 7 Розділу IV Закону України "Про споживче кредитування" передбачено виключення, зокрема, у позичальника не повинно бути іншого житлового нерухомого майна. Оскільки 10 червня 2021 року ОСОБА_1 відчужив шляхом дарування ОСОБА_3 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , то підстави для реструктуризації відсутні.

Згідно копії акту перевірки нерухомого майна від 23 вересня 2021 року, складеного директором ТОВ "АНО "Ваш Експерт" ОСОБА_4 на замовлення АТ "Універсал Банк", житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , непридатний для проживання (том І а.с. 13).

Листом від 29 жовтня 2021 року АТ "Універсал Банк" повідомило про те, що рішення щодо відмови у проведенні реструктуризації від 3 серпня 2021 року залишається незмінним (том І а.с. 14).

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про споживче кредитування" метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами.

Стаття 3 Закону України "Про споживче кредитування" визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

13 квітня 2021 року Верховною Радою України прийнято Закон "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті" № 1381-IX, який набрав чинності 23 квітня 2021 року (далі - Закон № 1381-IX).

Цим законом внесено зміни до Закону України "Про споживче кредитування", а саме Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 7 згідно із Законом від 13 квітня 2021 року № 1381-IX.

Відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 01 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 01 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку" у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом "г" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

- предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій

території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).

Відповідно до підпункту 4 пункту 7 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" у заяві про проведення реструктуризації зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника; найменування кредитодавця (повне або скорочене); інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника); інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса); інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя; документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя).

У разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом.

Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації. У разі якщо заявник не зазначив у заяві про проведення реструктуризації об`єкт нерухомого майна, віднесений до об`єктів житлового фонду, що на момент підписання заяви належав на праві власності позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майновому поручителю, або заявник

зазначив недостовірну інформацію про зареєстроване на момент підписання заяви місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, або заявник зазначив недостовірну інформацію про фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, то в разі встановлення однієї з цих обставин судом або в разі підтвердження однієї з таких обставин наявними у кредитора офіційними документами (виданими суб`єктами, уповноваженими відповідно до закону видавати такі документи), це є підставою для відмови у проведенні передбаченої цим пунктом реструктуризації. Якщо реструктуризацію відповідно до цього пункту проведено, це є підставою для відновлення грошових зобов`язань позичальника, які існували станом на день, що передував дню проведення такої реструктуризації, із зменшенням таких грошових зобов`язань на суми сплачених з дня проведення реструктуризації платежів.

Аналізуючи норми наведеного вище Закону слід дійти висновку, що у заяві про проведення реструктуризації заборгованості зазначається інформація про належні позичальнику на праві власності об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду, саме на дату (момент) підписання заяви, а не на день набрання чинності Законом № 1381-IX.

Отримавши споживчий кредит у іноземній валюті, позивач скористався змінами, внесеними до Закону України "Про споживче кредитування" і подав до банку у строк визначений законом заяву про реструктуризацію заборгованості за його зобов`язанням. У заяві про реструктуризацію позивач вказав усі обов`язкові реквізити, визначені підпунктом 4 пункту 7 Розділу ІV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" та долучив до заяви усі визначені частиною 7 Розділу ІV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" документи, а також ті, що вимагались відповідачем.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 10 червня 2021 року ОСОБА_1 подарував ОСОБА_3 належний йому на праві власності будинок АДРЕСА_1 (том І а.с. 65).

Ураховуючи, що норма Закону України "Про споживче кредитування" щодо обов`язкової реструктуризації зобов`язань, передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті є нормою імперативною, а відповідач без достатньої правової підстави ухиляється від проведення реструктуризації, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про зобов`язання банку провести реструктуризацію заборгованості позивача перед банком за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги щодо дій позивача по відчуженню належного йому майна перед подачею заяви про реструктуризацію боргу, а саме про те, що такі дії є неправомірними та недобросовісними відносно кредитора, використані для уникнення виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та спрямовані лише на отримання реструктуризації боргу, колегія суддів оцінює критично.

Так, Закон України "Про споживче кредитування" визначає вичерпний перелік обставин при яких кредитор має право відмовити у реструктуризації за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 7 Розділу ІV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" критеріям (незалежно від дати укладення договору), та

підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника: у разі пропуску позичальником строків, на подачу заяви, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим законом (абзац 7 підпункту 3 пункту 7 Розділу ІV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування"); у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у підпункті 4 пункту 7 Розділу IV ІV "Прикінцеві та перехідні положення", кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом (абзац 9 підпункту 4 пункту 7 Розділу ІV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування").

Відповідно до абзацу 6 підпункту 4 пункту 7 Розділу ІV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" у заяві про проведення реструктуризації зазначається інформація про всі наявні у власності позичальника на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса).

Судом встановлено, що на момент звернення до кредитора із заявою про здійснення реструктуризації у позичальника не було іншого нерухомого майна, крім того, що придбано за рахунок кредитних коштів.

Та обставина, що 10 червня 2021 року ОСОБА_1 відчужив свій будинок дружині, не свідчить про недобросовісність дій позичальника відносно кредитора спрямованих на уникнення виконання зобов`язань за кредитним договором, та не є зловживанням правом направленим на недопущення/уникнення задоволення вимог кредитора та здійснені на шкоду кредитору. Крім того, зобов`язання за кредитним договором забезпечені нерухомим майном, придбаним за рахунок кредитних коштів.

Доводи щодо фраудаторності вказаного правочину колегія суддів оцінює критично, оскільки сторони цього договору мали волевиявлення на настання реальних наслідків укладеного договору, а відповідачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження його доводів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що будинок АДРЕСА_1 , має непридатний стан, що також підтверджується відповідним актом АТ "Універсал Банк", не має значної цінності і не може вплинути на можливість позичальником виконання свого грошового зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права в частині відмови у об`єднанні цієї справи зі справою № 363/3047/23 за позовом АТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсними фраудаторних правочинів дарування земельної ділянки та будинку є необґрунтованими.

Згідно з частинами 1, 2 статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за

позовами: одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; одного й того самого позивача до різних відповідачів; різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Оскільки у цій справі і справі № 363/3047/23 сторони мають різний процесуальний статус, підстави для об`єднання справ в одне провадження були відсутні. Крім того, така процесуальна діє може бути вчинена лише до початку підготовчого засідання, в той час як АТ "Універсал Банк" подало клопотання про об`єднання справ в одне провадження на стадії розгляду справи по суті.

Посилання у апеляційній скарзі на відмову судом першої інстанції у зупиненні провадження у справі до розгляду справи № 363/3047/23 за позовом АТ "Універсал Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсними фраудаторних правочинів дарування земельної ділянки та будинку, відхиляються колегією суддів, оскільки наявні в матеріалах справи докази дозволяли суду встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, а тому підстави для зупинення були відсутні (пункт 6 частини 1 статті 251 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу також є необґрунтованими і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до частини 1, пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин 3, 4 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Стягуючи з АТ "Універсал Банк" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., суд першої інстанції правильно виходив із того, що заявлені позивачем витрати в сумі 25 000 грн. є завищеними, неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Послання у апеляційній скарзі на відсутність доказів реальної оплати послуг є безпідставними, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 2 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 3 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20).

В той же час, матеріали справи містять докази оплати ОСОБА_1 послуг за надану правничу допомогу адвокатом Рощиним І.Г. (том І а.с. 160-169). При цьому порядок оформлення адвокатом рахунку для оплати наданих ним послуг та оподаткування грошових доходів фізичної особи-підприємця та самозайнятої особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, за ставками внеску до бюджету перебуває поза межами предмету дослідження питання витрат на професійну правничу допомогу.

Твердження скаржника щодо невідповідності розміру витрат на правничу допомогу обсягу наданих послуг не приймаються колегією суддів, оскільки судом першої інстанції надана правильна оцінка цим обставинам і витрат стягнуті в меншому розмірі, що є об`єктивним і справедливим.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Універсал Банк", подану представником Яковлевим Олександром Сергійовичем, залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: