КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини, -

установив:

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 завернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області суду із позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, мотивуючи свої вимоги тим, що з 03 жовтня 2003 року по 17 вересня 2021 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 .

Останні роки відносини в сім`ї були складними і напруженими через психологічний тиск на неї та дитину з боку відповідача.

На даний час дитина проживає з батьком, який не дозволяє їй спілкуватися з сином.

Просила визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з нею.

09 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

Свої вимоги обґрунтував тим, що він проживає разом із сином ОСОБА_3 .

Для сина він створив сприятливі умови для його проживання та вживає заходів для його повноцінного розвитку. Мати участі у вихованні сина не приймає.

В зв`язку з цим, просив суд визначити місце проживання сина ОСОБА_3 разом з ним.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2023 року, первісний позов задоволено.

Визначено місце проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Зустрічний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зазначив, що посилання судом першої інстанції на притягнення його до адміністративної відповідальності за невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, видачу обмежувального припису не може бути підставою для визначення місця проживання дитини з тим з батьків, якому чиняться перешкоди.

Вказує, що проживання дитини з батьком забезпечує її розвиток у безпечному спокійному та стійкому середовищі.

Крім того, при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини необхідно щоб дитина була також заслухана.

Вказує, що судові повідомлення про виклик ОСОБА_1 , який перебуває у статусі біженця на території Німеччини, не відповідають вимогам Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах.

Неналежне направлення судових повідомлень грубо порушує Європейську конвенцію про здійснення прав дітей.

Вказує, що суд першої інстанції неналежно дослідив докази у справі, залишив поза увагою його клопотання про допит свідків, фактично суд відмовився досліджувати докази, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого судового рішення.

Зазначає, що висновок органу опіки і піклування, яким рекомендовано визначити місце проживання сина ОСОБА_3 разом з матір`ю не може бути підставою для визначення місця проживання дитини.

Крім того, рішення суду першої інстанції було прийнято за відсутності будь-яких відомостей про умови проживання малолітнього ОСОБА_3 за його тимчасовим місцем проживання в Німеччині.

Тим більше, судом першої інстанції безпідставно було допущено до розгляду справи неналежного представника, що позбавило його ОСОБА_1 кваліфікованої правової допомоги та належного користування своїми процесуальними правами.

Просив скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком.

На апеляційну скаргу ОСОБА_2 подала відзив, який обґрунтовувала тим, що задовольняючи її позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами дійсно існує спір (пред`явивши зустрічний позов ОСОБА_1 підтвердив факт існування спору про місце проживання дитини), враховано наявність житла і доходів у кожної із сторін, висновок органу опіки і піклування.

Жодного доказу про те, що визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідатиме інтересам дитини скаржник не надав.

Вказує, що апелянт вчиняв злочин проти своєї дитини, позбавляв дитину його фізіологічної потреби виховуватись матір`ю, не усвідомлює аморальність своїх вчинків які були ним скоєні при фізичному розірванні контакту матері і малолітньої дитини, коли примусово ізолював дитину від матері та самостійно визначив місце проживання сина із ним.

Зазначає, що ОСОБА_1 умисно тривалий час створює умови коли мати не може приймати участь у житті дитини, він фактично позбавив її ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до своєї дитини.

Просила суд, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2023 року без змін.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії № НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві.

Актом депутата Бориспільської міської ради від 20 вересня 2019 року підтверджено факт самостійного виховання та забезпечення ОСОБА_1 , його дитини ОСОБА_3 , мати ОСОБА_2 участі не бере.

З довідки дитячо-юнацької футбольної школи ім. В. Лобановського №18 від 23 вересня 2019 року вбачається, що ОСОБА_3 дійсно займається в дитячо-юнацькій футбольній школі ім. В. Лобановського з 03 вересня 2017 року і по даний час.

Весь час на тренування і ігри дитину супроводжує батько.

Згідно довідки ФОП ОСОБА_5 від 19 червня 2020 року ОСОБА_3 займається в англійському клубі « Вундеркінд » з 2015 року.

На заняття дитину регулярно приводив і забирав батько, цікавився успіхами і досягненнями своєї дитини.

З довідки Бориспільської дитячо-юнацької спортивної школи №02-22-200 від 18 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_3 на тренування приводить і забирає батько.

01 грудня 2020 року ОСОБА_6 та ОСОБА_1 уклали договір оренди квартири АДРЕСА_1 .

За період роботи з липня 2020 року по листопад 2020 року в ТОВ «Мамс Дент» ОСОБА_2 отримала 28200 грн., що підтверджується довідкою про заробітну плату від 02 грудня 2020 року №72.

Згідно характеристики ТОВ «Мамс Дент» від 21 січня 2021 року на лікаря-стоматолога дитячого профілю ОСОБА_2 остання зарекомендувала себе як спеціаліст високого рівня, грамотна, висококваліфікований фахівець, уважна і чуйна до своїх маленьких пацієнтів, може завжди налагодити контакт з самими закритими та неохочими до лікування дітьми.

Згідно психологічної характеристики ОСОБА_3 . Комунальної установи Бориспільського інклюзивно-ресурсного центру №06 від 03 березня 2021 року у результаті застосування арт-терапевтичних методів діагностики була виявлена прихована агресія по відношенні до матері, яка перешкоджає його ідентифікації з батьком.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2021 року у справі №359/1952/21 видано обмежувальний припис щодо ОСОБА_1 .

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов громадянина ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_3 №53 від 16 березня 2021 року, затвердженого начальником служби у справах дітей та сім`ї громадянин ОСОБА_1 разом з малолітнім сином ОСОБА_3 проживають у найманому житлі за адресою: АДРЕСА_2 .

Для малолітнього ОСОБА_7 є місце для сну, шафа для одягу, стіл для приготування уроків, місце для ігор.

ОСОБА_7 забезпечений сезонним одягом, предметами гігієни та усіма необхідними речами для життя, розвитку та відпочинку.

Згідно довідки ФОП ОСОБА_5 від 16 квітня 2021 року ОСОБА_3 займається в англійському клубі «Вундеркінд» з 2015 року.

На заняття дитину регулярно приводив і забирав батько.

Мати приводила дитину лише в цьому навчальному році 4-5 разів.

Оплату за заняття здійснював завжди батько.

З 22 березня 2021 року дитина не була присутня на заняттях.

23 квітня 2021 року ОСОБА_8 та ОСОБА_2 уклали договір оренди квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно характеристики ТОВ Стоматологічна клініка «Алтея» від 31 травня 2021 року ОСОБА_2 , яка працювала в цій клініці на посаді лікаря-стоматолога ортодонта з січня 2008 по квітень 2018.

За час роботи вона зарекомендувала себе, як спеціаліст високого класу, уважна, порядна, стримана, коректна та інтелігентна людина, приділяла багато уваги здоров`ю своєї сім`ї.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_2 №115 від 04 червня 2021 року ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_3 та створила усі належні умови для життя, розвитку та відпочинку дитини.

Рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 29 червня 2021 року №480 орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 за його місцем проживання.

Рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради №547 від 19 липня 2021 року визначено ОСОБА_2 порядок спілкування з її малолітнім сином ОСОБА_3 .

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що ОСОБА_2 на праві власності належить 1/8 частина квартири АДРЕСА_4 .

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2021 року у справі №359/7435/21 року ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за ч.5 ст.184 КУпАП та оголошено усне зауваження, а провадження у справі закрито.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2021 року у справі №359/6889/20 року ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, оголошено усне зауваження, а провадження у справі закрито.

З довідки ФОП « ОСОБА_9 » від 03 вересня 2021 року вбачається, що ОСОБА_3 починаючи з 2017 року систематично двічі на рік проходить десятиденний курс масажу і на масаж його завжди приводив батько.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2021 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

З довідки ТОВ «Аптека.194» вбачається, що ОСОБА_1 з моменту заключення декларації 17 вересня 2019 року слідкував за здоров`ям дитини ОСОБА_3 .

З довідки №08-01/220 від 24 вересня 2019 року Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу «Веселка» вбачається, що ОСОБА_3 відвідував дитячий садок з вересня 2017 по червень 2018 року.

За інформацією вихователя за цей період батько приводив та забирав з дитячого садка сина. Мати на протязі року в дитячий садок приходила лише декілька разів.

Згідно довідки №80-д від 24 вересня 2021 року Бориспільського НВК «Ліцей «Дизайн -освіта» ім. П. Чубинського-спеціалізована школа І-ІІІ ступенів ОСОБА_2 - мама учня 4 класу ОСОБА_10 протягом 2020-2021 навчального року регулярно відвідувала навчальний заклад, телефонувала класному керівнику та цікавилась навчанням, поведінкою та успіхами дитини.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 18 жовтня 2021 року ОСОБА_1 проживає разом з сином ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 .

Умови проживання задовільні.

Психолог, психотерапевт член ГО «Українська асоціація фахівців з подолання психотравмуючих подій Г.А. Тютюнник видав довідку про те, що ОСОБА_2 звернулася у 2020 році з темою фізичного насилля чоловіка над дитиною і нею і в них відбулося 5 зустрічей.

Згідно характеристики ОСОБА_3 виданої Бориспільським НВК «Ліцей «Дизайн-освіта» імені П. Чубинського від 27 травня 2022 року під час дистанційного навчання з 28 березня 2022 дитина на навчання не виходила 2 місяці, перебував з батьком на заході України.

З довідки ФОП « ОСОБА_12 » від 01 серпня 2020 року вбачається, що ОСОБА_3 відвідував школу Соробан в м. Бориспіль з січня 2019 по серпень 2020 року дитину до школи приводив і забирав виключно батько.

Згідно довідки виданої Бориспільським НВК «Ліцей «Дизайн-освіта» імені П. Чубинського, ОСОБА_3 навчається в 3-А класі.

Вихованням дитини займається батько, приводить та забирає дитину з ліцею щодня. Мати хлопчика за 2019-2020 навчальний рік в закладі була лише один раз.

За період роботи з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 в ТОВ «Попель» ОСОБА_1 отримав 90735,20 грн., що підтверджується довідкою про заробітну плату від 21 січня 2021 року №2.

За період роботи з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 в ТОВ «Попель» ОСОБА_1 отримав 41648,48 грн., що підтверджується довідкою про заробітну плату від 21 січня 2021 року №1.

ТОВ «Попель 21 січня 2021 року видав характеристику на ОСОБА_1 за якою він характеризується позитивно.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2022 року у справі №359/765/22 року ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за ч.5 ст.184 КУпАП, застосовано усне зауваження, а провадження у справі закрито.

Згідно листа служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради №01-26-418 від 01 серпня 2022 року адресованого ОСОБА_14 , малолітній ОСОБА_7 жодного разу не був переданий батьком ОСОБА_1 на вихідні матері відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради від 19 липня 2021 року №547 «Про участь громадянки ОСОБА_2 у вихованні її малолітнього сина».

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2022 року у справі №359/13001/22 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч.5 ст.184 КУпАП та провадження закрито у зв`язку з закінчення на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

01 серпня 2022 року о 05:10 ОСОБА_15 перетнув пункт пропуску Мостиська через державний кордон України, що підтверджується відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 16 серпня 2022 року.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2022 року у справі №359/6889/20 року ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, застосовано усне зауваження, а провадження у справі закрито.

Рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 12 вересня 2022 року №412 орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з його матір`ю ОСОБА_2 за його місцем проживання.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2022 року у справі №359/4469/22 року ОСОБА_1 притягнуто адміністративної відповідальності за ч.5 ст.184 КУпАП.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2022 року у справі №359/5190/22 року ОСОБА_1 притягнуто адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року у справі №359/4065/22 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч.5 ст.184 КУпАП та провадження закрито у зв`язку з закінчення на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції врахував висновок органу опіки та піклування, яким рекомендовано визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з його матір`ю ОСОБА_2 за її місцем проживання, який затверджений рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 12 вересня 2022 року №412 та систематичні притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, видачу обмежувального припису судом щодо нього, а також позитивні характеристики ОСОБА_2 .

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч. 1, 2 і ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

За змістом ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 160, ч. 1 ст. 161 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, зокрема у принципі 6, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України, при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

Верховний Суд у своїх постановах від 30 травня 2018 року (справа №343/1500/15), від 06 вересня 2018 року (справа №644/9094/16), від 17 жовтня 2018 року (справа №402/428/16) прийшов до висновку, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

Крім цього, Верховний Суд наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення первісного позову.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є непереконливими, такими що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Під час перегляду справи, апеляційним судом було вжито усіх необхідних заходів спрямованих на всебічний та повний розгляд справи.

Жодного доказу про те, що визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідатиме інтересам дитини апелянт не надав.

Крім того, будь-яких інших доказів не підтвердження доводів апеляційної скарги, а відтак, доказів на спростування висновків викладених у рішенні суду першої інстанції апеляційним судом не здобуто.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, залишивши малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю, що відповідає принципу 6 Декларації прав дитини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 04 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.О. Журба

Т.О. Писана