Справа № 685/1227/23
Провадження № 2/685/218/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 року

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Бурлак Г.І.

з участю секретаря Ковальчука О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 24.11.2001 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Теофіпольського районного управління юстиції, актовий запис №63. Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 . Одруження з відповідачем виявилось невдалим. З вини обох подальше сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, між ними часто виникають конфлікти на ґрунті побутового непорозуміння. Їх шлюбні відносини фактично припинилися, примирення з відповідачем неможливе. З лютого 2022 року разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують. Оскільки сім`я остаточно розпалася, її збереження неможливе та недоцільне, просить шлюб розірвати, строк на примирення не надавати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_4 » та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати у розмірі 4073,60 грн, з яких: 1073,60 грн судовий збір, 3000 грн витрати на правову допомогу.

Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, подала заяву про підтримання позовних вимог, просить шлюб розірвати, строк на примирення не надавати, розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ст.128 ЦПК України, в суд не з`явився, про причину неявки не повідомив, клопотань не подав.

Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню .

Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловік

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судом встановлено, що 24.11.2001 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Теофіпольського районного управління юстиції, актовий запис №63, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Враховуючи, що відповідач не надав суду доказів, які б спростовували докази позивача і свідчили про необхідність збереження шлюбу, не подав клопотання про надання строку на примирення, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь понесених нею судових витрат у розмірі 4073,60 грн, суд зазначає наступне.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до договору про надання адвокатських послуг та правової допомоги від 07.11.2023 року, детального опису робіт (наданих послуг) та квитанції №13 від 07.11.2023 вартість наданих послуг адвокатом становить 3000 грн, які було сплачено позивачем.

Разом з тим, визначаючи вартість наданих адвокатом послуг, суд виходить із розумності витрат та співмірності з витраченим часом адвоката. Враховуючи, що позовна заява про розірвання шлюбу складається із п?яти абзаців, не потребує тривалого часу на її підготовку та написання , суд прийшов до висновку, що на користь позивача необхідно стягнути з відповідача 500 грн витрат на правову допомогу. Судовий збір в розмірі 1073,60 підлягає стягненню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.110, 112 СК України, ст.12, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, районний суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити .

Шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Теофіпольського районного управління юстиції 24 листопада 2001 року, актовий запис №63 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1573,60 грн судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30 днів з моменту проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуюча