Справа № 445/931/23
провадження № 2/445/411/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бакаїм М. В.

секретаря судового засідання Стеців Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Золочів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності на землю, -

В С Т А Н О В И В:

02.05.2023 представник позивача ОСОБА_3 звернувся із позовом від її імені до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Золочів померла гр. ОСОБА_4 . Після смерті спадкодавця окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, що складається із: частки житлового будинку із відповідною часткою господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 ; невизначена частка у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер :07:027:0057, площею 0,0538 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 293992, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 14.09.2010 року за №01:10:452:00082, належала на праві спільної сумісної власності громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Позивач в порядку визначеному законодавством звернулася до приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Демської О.В., відкрила спадкову справу після смерті матері за № НОМЕР_1 та частково оформила свої спадкові права, а саме на 1/2 частки житлового будинку із відповідною часткою господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 . В частині оформлення спадкових прав позивача на частку у праві спільної сумісної власності спадкодавця на земельну ділянку площею 0,0538 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №293992, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 14.09.2010 року за № 01:10:452:00082, належала на праві спільної сумісної власності громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , нотаріусом відмовлено з підстав, що у Державному акті про право приватної власності на землю не визначено частку кожного з учасників спільної сумісної власності на земельну ділянку. Так як вказані частки не вказані в державному акті, то свідоцтво про право на спадщину видати неможливо. За життя спадкодавець не визначила частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку, яка згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №293992 від 14.09.2010 року належала їй спільно з відповідачем. Таким чином відсутність у правовстановлюючому документі Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №293992 від 14.09.2010 року визначення розміру часток співвласників у праві спільної сумісної власності на цю земельну ділянку, змусило її звернутись до суду за захистом своїх прав і визнання права власності на частку в спадковому майні в судовому порядку.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про визнання позову, у яких проти задоволення позовних вимог не заперечили та просили слухання справи проводити без їх участі.

Третя особа ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позову, у якому проти задоволення позовних вимог не заперечив та просив слухання справи проводити без його участі.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку до наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Право на судовий захист передбачається ст. 55 Конституції України. Згідно із ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч. 1 ст. 16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Згідно зі ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом в цілому досліджені надані приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Демської О.В., копії матеріалів спадкової справи № 175/2019, відкритої після смерті ОСОБА_4 .

Також, судом встановлено, згідно копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 , вбачається, що ОСОБА_4 померла, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 293992, ОСОБА_2 , на підставі рішення Золочівської міської ради 28 сесія 5 скл. № 725 від 28.10.2008 року, 41 сесія 5 скл. № 1058 від 03.12.2009 рок, є власником земельної ділянки площею 0.0538 га, цільове призначення земельної ділянки обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ухвали судового засідання Золочівського районного суду від 27.07.1995 р у справі № 2-384 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про продовження строку прийняття спадщини і визнання права власності на спадкове майно, укладена мирова угода, згідно якої будинок за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на праві особистої власності за ОСОБА_2 і ОСОБА_4 по 1/2 частки кожному.

Згідно реєстраційного посвідчення Золочівського МБТІ від 15.08.1995р. вбачається, що на праві особистої власності належить 1/2 ОСОБА_4 .

Згідно реєстраційного посвідчення Золочівського МБТІ від 15.08.1995р. вбачається, що на праві особистої власності належить 1/2 ОСОБА_2 .

З матеріалів спадкової справи № 175/2021 за 2019 рік, вбачається, що ОСОБА_1 03.02.2021 року звернувся до приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Демською О.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Демської О.В., 07.02.2022 року № 35/02-14, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що у Державному акті на право приватної власності на землю не визначено частку кожного з учасників спільної сумісної власності на земельну ділянку, нотаріальна дія, а саме видача свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в праві спільної власності на земельну ділянку, місцем розташування якої є АДРЕСА_1 , яка належала померлій ОСОБА_4 , не може бути вчинена.

Згідно зі ст. 370 ЦК України, частки кожного з співвласників в праві спільної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Крім того, згідно з п. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право власності на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності на жилий будинок, будівлю, споруду.

Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснив, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Отже, судом встановлено, що на спірній земельній ділянці зведений житловий будинок, у праві власності на який співвласникам належать рівні за розміром частки.

Виходячи з наведеної вище норми Земельного кодексу України, право власності померлої на дану земельну ділянку має визначатися пропорційно частці в праві власності на будинок.

За наведеного вище, суд вважає, що частка ОСОБА_1 у належній на праві спільної сумісної власності земельної ділянки загальною площею 0,0538 га, кадастровий номер :07:027:0057, що розташована в АДРЕСА_1 , становить 1/2 частки земельної ділянки.

Із змісту роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, вбачається, у п. 5, 10, 23 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, спадкоємець має право пред`явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження.

Суд, враховуючи визнання відповідачами позовних вимог в цілому, а також враховуючи, що позивачка, як дочка ОСОБА_4 має право на спадщину після смерті матері, в тому числі на 1/2 частки спірної земельної ділянки, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.12, 81, 258-259, 264-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності на землю - задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер :07:027:0057 площею 0,0538 га. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 293992, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 14.09.2010 року за №01:10:452:00082, становить 1/2 частки.

Рішення суду може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06.12.2023 року.

Суддя М. В. Бакаїм