Дата документу 31.05.2023 Справа № 335/7926/22
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 335/7926/22Головуючий у 1-й інстанції: Мінаєв М.М.
Пр. № 22-ц/807/1050/23Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2023 року про залишення заяви без розгляду у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Заводський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки м. Запоріжжя про встановлення факту проживання з чоловіком однією сім`єю без реєстрації шлюбу

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про встановлення юридичного факту, а саме факту того, що в період часу з 14.08.2007 року по 14.10.2022 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з громадянином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 2-5).

В обґрунтування заяви ОСОБА_3 послалась на докази, якими, на її думку, підтверджується вказаний факт, а також зазначала, що необхідність для неї встановлення цього факту пов`язана з тим, що ОСОБА_4 був військовослужбовцем, помер від захворювання під час проходження військової служби в умовах воєнного стану, і тому вона, як член сім`ї військовослужбовця, має намір скористатись правом на отримання виплат та пільг, передбаченим чинним законодавством.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Мінаєва М.М. (а.с. 29). Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 59) провадження у цій справі відкрито.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2023 року (а.с. 123-125), з урахуванням ухвали від 14 квітня 2023 року про виправлення описки (а.с. 175), заяву ОСОБА_1 у цій справі залишено без розгляду.

Роз`яснено заявникові право на звернення до суду за захистом своїх прав та законних інтересів шляхом подання позовної заяви в порядку адміністративного судочинства.

Заінтересовані особи у цій справі із вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції погодились, останню в апеляційному порядку не оскаржували.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, апелянт ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 127-165, 184-187) просила ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 166).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 03 травня 2023 року (а.с. 198), дану справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 199).

Заінтересована особа - ІНФОРМАЦІЯ_3 подав апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу сторони заявника у цій справі (а.с. 217-224), в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити ухвалу суду першої інстанції в силі, розглядати апеляційну скаргу сторони заявника апеляційним судом за відсутності його представника (а.с. 221).

Заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не скористалось своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу заявника у цій справі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У дане судове засідання належним чином з додержанням вимог ЦПК України повідомлені про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 207) всі учасники цієї справи не з`явилась, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Представник ОСОБА_1 адвокат Курдась С.О. подав апеляційної інстанції заяву (а.с. 225-227), в якій просив розглядати дану справу апеляційним судом за відсутності заявника (апелянта) та його, як її представника.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: заяви учасників цієї справи задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга заявника ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення у цій справі з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішення є: … ухвали, постанови…

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, залишаючи заяву заявника без розгляду у цій справі, керувався ст.ст. 259-261, 193, 294, 315 ЦПК України та виходив із такого.

Відповідно до ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян.

Відповідно до п. 5 ст. 1 ст. 315 ЦПК України суд праві розглядати справи, зокрема, про проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

При цьому суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як свідчать матеріали цієї справи, а також власні ствердження ОСОБА_1 , вона пов`язує встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 з наступною реалізацією права на отримання виплат та пільг, передбачених чинним законодавством для членів сімей військовослужбовців.

Преамбулою Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що цей закон визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

У відповідь на своє звернення щодо отримання виплати, передбаченої ст. 16-1 вказаного Закону, ОСОБА_1 отримала від Заводського РТЦКСЦ м. Запоріжжя мотивовану письмову відмову, у зв`язку з чим виник спір про право ОСОБА_1 на отримання такої виплати (а.с. 114-116).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовим є спір, в якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Як випливає з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження, належать до юрисдикції адміністративних судів.

Таким чином, оскільки із встановлених судом обставин випливає, що між ОСОБА_1 та Заводським РТЦКСЦ м. Запоріжжя виник публічно-правовий спір з приводу здійснення останнім публічно-владних управлінських функцій при вирішенні питання про право ОСОБА_1 на отриманні соціальної виплати як члену сім`ї померлого військовослужбовця, заява ОСОБА_1 підлягає у цій справі залишенню без розгляду.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена із додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Доводи апеляційної скарги заявника ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 дублюють доводи її заяви про встановлення факту, що має юридичне значення у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію заявника, викладену в її заяві, яку вона та її представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

За змістом ст. 20 ч. 1 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Проте, в силу вимог ст. 5 ч. 1 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права …фізичних осіб… у спосіб, визначений законом…

Доказами, доданими до апеляційної скарги стороною заявника (а.с. 137-165, 188-195), які можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі в силу вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги заявника, правильні висновки суду першої інстанції у цій справі не спростовуються.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення процесуального питання у цій справі.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги заявника ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, ухвала суду першої інстанції у цій справі є законною та обґрунтованою, постановленою з додержанням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі, або ж його зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови заявникові у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у цій справі, остання не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Також встановлено, що заявник ОСОБА_1 помилково (зайво) сплатила при подачі вищезазначеній апеляційної скарзі судового збір на суму 107,36 грн. (Розрахунок: сплачено судового збору при подачі апеляційної скарги апелянтом - 536,80 грн. належний розмір судового збору - 429,44 грн.).

Оскільки, апеляційна скарга заявника ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подана через систему «Електронний суд» (а.с. 127), розмір судового збору, який підлягав сплаті за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у цій справі, мав складати 429,44 грн. (Розрахунок: розмір судового збору, що підлягав сплаті за подачу апеляційної скарги у цій справі, 536,80 грн. * 0,8 коефіцієнт для пониження відповідного розміру ставки судового збору у зв`язку із подачею апеляційної скарги через систему «Електронний суд»), проте апелянтом сплачено 536,80 грн. (квитанція, копія - а.с. 136, оригінал - а.с. 183).

Тому, заявник ОСОБА_1 не позбавлена права у подальшому в порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір» вирішувати питання про повернення їй з бюджету апеляційним судом зайво сплаченого розміру судового збору за апеляційну скаргу за результатами розгляду апеляційним судом відповідного клопотання апелянта у цій справі.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2023 року про залишення заяви без розгляду у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 01.06.2023 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.