УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року

м. Київ

справа № 755/17417/18

провадження № 61-4086ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 26 січня 2023 року про відмову в роз`ясненні судового рішення у справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Русанівська затока» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2019 року ОСББ «Русанівська затока» звернулося в суд із позовом та просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території за період з листопада 2016 року по вересень 2018 року в розмірі 13880,51 грн, інфляційні втрати в розмірі 1183,13 грн та 3% річних у розмірі 397,53 грн, а всього - 15 461,17 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 30 червня 2022 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Русанівська затока» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 13 880,51 грн заборгованості по сплаті внесків; 1 183,13 грн інфляційні витрати; 397,53 грн три відсотки річних, а всього - 15 461,17 грн.

28 грудня 2022 року ОСОБА_1 подала до апеляційного суду заяву, в якій просить роз`яснити постанову Київського апеляційного суду від 30 червня 2022 року, а саме:

«На якій законом визначеній підставі складено рішення суду про задоволення позову ОСББ «Русанівська затока» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, з яким ОСББ «Русанівська затока» до суду не зверталось?»;

«У якому Законом визначеному значенні вживається термін заборгованість за житлово-комунальні послуги заборгованості по сплаті внесків (?). На якій Законом визначеній підставі до примусового стягнення з ОСОБА_1 призначено заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 13 880,51 грн заборгованості по сплаті внесків (?).».

13 січня 2023 року ОСОБА_1 повторно подала заяву про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 30 червня 2022 року аналогічного змісту. Прохальна частина заяви доповнена пунктом 3, відповідно до якого ОСОБА_1 просить роз`яснити: «3. На якій Законом визначеній підставі до примусового стягнення з ОСОБА_1 призначено заборгованість за житлово-комунальні послуги заборгованості по сплаті внесків (?) за період з березня 2018 по 30 вересня 2018 року - за який рішення загальних зборів ОСББ відсутні.».

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 січня 2023 року в задоволенні заяв відмовлено.

Апеляційний суд виходив із того, що доводи заявниці зводяться до додаткового роз`яснення судом мотивів ухваленого судового рішення і, не є підставою для його роз`яснення у розумінні статті 271 ЦПК України, при цьому постанова від 30 червня 2022 року викладена чітко та зрозуміло, а тому підстави для її роз`яснення відсутні.

22 березня 2023 року ОСОБА_1 з пропуском строку на касаційне оскарження засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду від 26 січня 2023 року.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 10 квітня 2023 року ОСОБА_1 зазначила обставини та надала відповідні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, що є достатнім для поновлення строку на касаційне оскарження на підставі статті 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 26 січня 2023 року як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання (частини друга статті 271 ЦПК України).

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі № 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18) зазначено, що «роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення. Частиною другою статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Із зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Апеляційний суд установивши, що підстави для роз`яснення постанови апеляційного суду від 30 червня 2022 року відсутні, постанова викладена чітко та зрозуміло, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні такої заяви.

Ураховуючи викладене, підстави вважати, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального та матеріального права, відсутні.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 26 січня 2023 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 26 січня 2023 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук