Справа №366/2676/23
Провадження №2/366/481/23
РІШЕННЯ

Іменем України

15 листопада 2023 року Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Гончарука О.П.,

за участю секретаря судового засідання Іванової І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іванківського районного суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим що 2 січня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 5319591 про надання споживчого кредиту, за умовами якого ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 25000,0 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідачки, строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом 1,90 % в день.

19 червня 2023року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», було укладено договір факторингу № 19.06/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідачки по кредитному договору перед позивачем не сплачена та складає 25 000,00 грн. - тіло кредиту, 72025,00 грн. - нараховані проценти, всього 47025,00 грн.

Оскільки відповідач у добровільному порядку заборгованість за вказаним кредитним договором не погашає, тому просить суд стягнути з на користь позивача заборгованість за зазначеним кредитним договором у вказаній сумі 81592,52 грн., інфляційні втрати в сумі 7418,61 грн. та три відсотки річних в сумі 2148,91 грн. Крім того сплачену суму судового збору та витрати на правову допомогу.

Після виконання частини шостої статті 186 ЦПК України, ухвалою суду від 27 вересня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі представника, просили стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 72025,00 грн.

Відповідач звернувся до суду з відзивом де просив суд відмовити в задоволенні вимог про стягнення трьох відсотків річних та відсотків. Звернувся до суду з заявою про часткове визнання позову, а саме в частині стягнення з нього 25000,0 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 14250,0 грн. - відсотки за користування кредитом, нарахованих у межах строку кредитування з 02.01.2022 року по 01.02.2022 року. Крім того, погоджується зі стягненням судового збору в розмірі 1202,43 грн., та витрат на правничу допомогу в розмірі 5600,0 грн., відповідно до задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 2 січня 2022 року між ТОВ «Авентус» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 5319591, який було підписано електронним підписом позичальника, за умовами якого відповідачці було надано кредит у розмірі 25000,00 грн., зі сплатою процентів в розмірі 1,90 % на добу, строком кредитування 30 днів, до 3 лютого 2022 року.

19 червня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 19.06/23-Ф, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників.

Так, згідно зазначеного реєстру боржників, убачається, що ОСОБА_1 станом на 19 червня 2023 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 72025,00 грн., яка включає в себе: 25000,00 грн. - основна сума боргу, 47025,00 грн. - заборгованість за відсотками.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно із ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України).

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 25000,00 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту по вказаному договору становить 25000,00 грн. і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками.

За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між ТОВ «Авентус» та відповідачем договору дана фінансова установа надала позичальнику суму кредиту, а остання зобов`язувалась повернути наданий кредит у повному обсязі у визначений договором строк - до 1 лютого 2022.

Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування - до 1 лютого 2022 року, після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначені позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування.

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, то заявлені ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як правонаступником позикодавця, вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості по відсотках за користування позикою є безпідставними та не підлягають задоволенню.

За таких обставин суд вважає, що з ОСОБА_1 підлягають до стягнення відсотки за вказаним кредитним договором у розмірі 14250,0 грн. ( 25000,00 грн. х 1,9% х 30 дн.), визначеному укладеним між сторонами договором.

Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаного договору позики належним чином не виконував, звернувся до суду з заявою про визнання позовних вимог в частині стягнення з нього процентів за користування кредитом в розмірі 14250,0 грн., право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за договором позики в загальному розмірі 39250,0 грн., що складається із: 25000,0 грн. - заборгованість за позикою, 14250,0 грн. - заборгованість за відсотками.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як позов ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1032,81 грн., виходячи з розрахунку: 39250,0 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2147,0 грн. (сума сплаченого судового збору) / 81592,52 грн. (розмір заявлених позовних вимог), а також на відшкодування витрат по наданню правничої допомоги - 4810,49 грн. (39250,0 грн. х 10000,0 грн. / 81592,52 грн.).

Керуючись ст. 207, 526, 549, 551, 610, 611, 625,626, 627, 628, 638, 1048-1049, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України, суд, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268,279 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором №5319591у розмірі 39250,0 грн., що складається із: 25000,0 грн. - заборгованість за позикою, 14250,0 грн. - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1032,81 грн. та на відшкодування витрат по наданню правничої допомоги 4810,49 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ Україна», , юридична адреса: 03150 м.Київ, вул.. Загородня, буд. 15 офіс 118/2;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя: О.П. Гончарук