30.05.2023 Справа № 756/9679/21
Унікальний № 756/9679/21
Провадження №2/756/403/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 року Оболонський районний суду м. Києва, в складі:

головуючого судді Шевчука А.В.,

за участю секретаря Демченко І.В.,

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Приходько Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа - ОСОБА_3 , про визнання поруки припиненою, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до АТ «Універсал Банк» про визнання договору поруки припиненим.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є АТ «Універсал банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 001-2900/756-0329 від 19.10.2007.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 19.10.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є АТ «Універсал банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 001-2900/756-0329-Р.

Позивач вважає, що на нього покладався обов`язок із забезпечення основного договору у більшому розмірі ніж передбачений договором поруки починаючи з 15.07.2008 року, таким чином за Договором поруки № 001-2900/756-0329-Р від 19.07.2007 року порука припинилась з 15.07.2008 року з підстав збільшення обсягу відповідальності поручителя за відсутності надання поручителем своєї згоди на збільшену відповідальність.

Представник позивача в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, надала суду відзив, в якому просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що у зв`язку з невиконанням вимоги про усунення порушень та сплату заборгованості банк звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, що підтверджується ухвалою Подільського районного суду м. Києва про відкриття провадження у справі від 04.01.2021 року №758/14886/20.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що 19.10.2007 між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є АТ «Універсал банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 001-2900/756-0329.

В забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, 19.10.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є АТ «Універсал банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 001-2900/756-0329-Р.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У частині першій статті 559 ЦК України (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року в справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20), зазначено про те, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності.

Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку, зокрема у таких випадках: кредитор у таких правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею цієї особи-боржника в позасудовому порядку; особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити її право у межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такий судовий розгляд кредитор не ініціював (наприклад, кредитор надсилає претензії, виставляє рахунки на оплату тощо особі, яку він вважає боржником).

Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права.

Задоволення позову про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника у відповідних правовідносинах є спрямованим на усунення правової невизначеності. Тобто, відповідне судове рішення має забезпечити, щоби обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх. А тому такий спосіб захисту є виключно превентивним.

Якщо кредитор, який діяв в умовах правової невизначеності, у минулому порушив права особи, яку він вважає боржником, то для останнього ефективним способом захисту буде той, який спрямований на захист порушеного права, а не на превентивний захист інтересу. Тобто звернення з позовом для усунення правової невизначеності, яка існувала у минулому, в означеній ситуації не є ефективним способом захисту.

Зокрема, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання.

Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора, зокрема про визнання поруки припиненою. Тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений.

Аналогічно після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не може заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора, наприклад, і з тих підстав, що порука припинилася.

Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите.

У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту.

Судом встановлено та не спростовано сторонами, що ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04.01.2021 року було відкрито провадження у справі №758/14886/20 за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.85). Отже, на момент подання цього позову Подільським районним судом м. Києва вже розглядається справа про стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором № 001-2900/756-0329 від 19.10.2007 року відповідно до умов договору поруки від 19.10.2007 року № 001-2900/756-0329-Р.

Окрім того, обставин, які унеможливлюють розгляд доводів ОСОБА_2 проти вимог кредитора у справі № 758/14886/20 за позовом кредитора до позичальника і поручителів судом встановлено не було.

Таким чином, під час звернення до суду з вказаним позовом позивачем невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права, оскільки в даному випадку позивач має доводити, що порука припинена, саме в судовому процесі № 758/14886/20, який перебуває на розгляді Подільського районного суду м. Києва, а окремий позов про визнання поруки припиненою ініційований у іншому суді не може бути задоволений, враховуючи судову практику зазначену вище.

Звернення з окремим позовом про припинення поруки після подання АТ «Універсал Банк» позову про стягнення з поручителя кредитної заборгованості суперечить принципу процесуальної економії, відповідно до якого штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 січня 2020 року в справі № 50/311-б, провадження № 12-143гс19).

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 серпня 2021 року у справі № 756/7539/16-ц (провадження № 61-10038св21).

В той же час, вказані підстави для відмови в задоволенні позову не передбачають взагалі встановлення та перевірки у цій справі обставин щодо наявності підстав для визнання поруки припиненою.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за потрібне у позові відмовити.

Керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа - ОСОБА_3 , про визнання поруки припиненою - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: А.В. Шевчук