Провадження № 22-ц/801/607/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 рокуСправа № 127/28196/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Денишенко Т. О., Рибчинського В. П.,

за участю секретаря судового засідання Різник Д. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - ТОВ Фірма «ІВО+КГ» про поділ земельної ділянки з виділенням з неї окремої частки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», державного реєстратора Виконавчого комітету Вінницької міської ради Левчук Ірини Вікторівни, за участю третьої особи без самостійних вимог - ТОВ Фірма «ІВО+КГ» про скасування реєстрації права власності на земельну ділянку,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.01.2023 року, ухвалене у складі судді Сичука М. М. в приміщенні суду в м. Вінниця, -

в с т а н о в и в :

21.10.2021 року АТ КБ «ПриватБанк», як співвласник земельної ділянки (площею 0,08 га) звернулося у суд з позовом до іншого співвласника (площа 0,0836 га) ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки з виділенням з неї окремої частки.

На підставі положень статей 364, 370 ЦК України, статті 79-1, 89 ЗК України, АТ КБ «ПриватБанк» просило виділити у натурі частки співвласників із майна, що є у спільній власності, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :01:049:0007 по АДРЕСА_1 площею 0,1636 га, шляхом здійснення поділу цієї ділянки згідно з варіантом, наведеним у додатку 2 до висновку за результатами проведення судової земельно технічної експертизи та будівельно технічної експертизи № 287 від 11.08.2016 року з виділенням в натурі: АТ КБ «ПриватБанк» частини зазначеної земельної ділянки площею 0,08 га, яка необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням належного на праві власності АТ КБ «ПриватБанк» магазину з прибудовами по АДРЕСА_1 ; ОСОБА_1 частини зазначеної земельної ділянки площею 0,0836 га.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.12.2021 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТОВ Фірма «ІВО+КГ» . /т. 1 а. с. 125-126/.

У січні 2022 року ОСОБА_2 звернулося до суду із зустрічним позовом до АТ КБ «ПриватБанк», державного реєстратора Виконавчого комітету Вінницької міської ради Левчук І. В., третя особа без самостійних вимог на стороні позивача фірма «ІВО+КГ» у формі ТОВ про скасування реєстрації права власності на земельну ділянку.

Зустрічний позов мотивований тим, позивач була незаконно позбавлена права розпоряджатися своєю земельною ділянкою площею 0,1636 га, кадастровий номер :01:049:0007.

Земельна ділянка площею 0,1636 га предметом іпотеки не була, ніяких заборон та обмежень щодо неї встановлено не було, тому для укладення договору купівлі продажу земельної ділянки ОСОБА_1 згоди іпотекодержателя АТ КБ «ПриватБанк» було не потрібно. Договір купівлі продажу земельної ділянки укладений між фірмою «ІВО+КГ» у формі ТОВ та ОСОБА_1 не суперечить ст. 5, 6, 9 ЗУ «Про іпотеку», оскільки дія цих норм закону поширюється лише на предмет іпотеки.

Дії державного реєстратора щодо внесення запису в ДРРП про право власності нерухомого майна, а саме земельної ділянки, площею 0,08 га 24.01.2019 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45226320 від 26.01.2019 року зроблено під арештами, є незаконними.

З огляду на зазначене, положень статей 386-400, 1212 ЦК України, ОСОБА_1 просила скасувати реєстрацію права власності за АТ КБ «ПриватБанк» на земельну ділянку площею 0,08 га, номер запису 30357745 від 24.01.2019 року про державну реєстрацію державним реєстратором ВК ВМР Левчук І. В., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45226320 від 26.01.2019 року, що знаходилась під арештами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення апеляційного суду Вінницької області у справі № 127/20446/15 від 19.12.2016 року, ухвали апеляційного суду Вінницької області від 03.07.2018 року у справі № 127/20446/15.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2022 року прийнято зустрічну позовну заяву. Зустрічну позовну заяву об`єднано в одне провадження. /т. 1 а. с. 246/.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.01.2023 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено повністю /т. 2 а. с. 233-239/.

Виділено у натурі частки співвласників із майна, що є у спільній власності, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :01:049:0007 по АДРЕСА_1 площею 0,1636 га, шляхом здійснення поділу цієї ділянки згідно з варіантом, наведеним у додатку 2 до висновку за результатами проведення судової земельно технічної експертизи та будівельно технічної експертизи № 287 від 11.08.2016 року з виділенням в натурі.

АТ КБ «ПриватБанк» виділено частину земельної ділянки площею 0,08 га, яка необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням належного на праві власності АТ КБ «ПриватБанк» магазину з прибудовами по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 частину зазначеної земельної ділянки площею 0,0836 га.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 14953 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три) гривні 50 копійок.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, 08.02.2023 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу (вх. № 10446), в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених в рішенні, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні первісного позову та задоволити зустрічний позов.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції задоволено позов про поділ земельної ділянки з виділенням з неї окремої частки під час дії воєнного стану в Україні.

Свідоцтво про право власності від 24.04.2015 року, яке стало підставою для прийняття рішення апеляційним судом Вінницької області від 19.12.2016 року по справі № 127/20446/15 умисно втрачено банком і 21.07.2020 року видано дублікат.

Суд першої інстанції проігнорував заяву відповідача та третьої особи про застосування строків позовної давності /т. 1 а. с. 171/.

Суд першої інстанції не мав права брати за основу будівельно-технічну експертизу від січня 2016 року, адже вона робилась під час розгляду іншої справи № 127/20446/15.

ОСОБА_1 не є стороною кредитного договору, не є позичальником.

21.04.2023 року АТ КБ «ПриватБанк» подано відзив (вх. № 3572), в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

08.05.2023 року ОСОБА_1 подано заперечення на відзив (вх. № 4043).

31.05.2023 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи у зв`язку із хворобою. Зазначено, що лікарняний лист буде надано у наступне судове засідання.

Суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. (стаття 372 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції, ознайомившись із поданою заявою, дійшов висновку про відмову в її задоволенні, з огляду на встановлені статтею 371 ЦПК України строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції (апеляційне провадження у справі відкрито 22.03.2023 року /т.3 а. с. 26/), а також відсутністю доказів поважності неявки у судове засідання ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представник АТ КБ «ПриватБанк» Рой В. Л. заперечив проти апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник Виконавчого комітету Вінницької міської ради Олексюк Т. С. заперечила проти апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник третьої особи ТОВ Фірма «ІВО+КГ» Гопанюк А. Л. підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

30.08.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ФОП ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 08/07-099 про надання кредиту у виді відкриття поновлювальної кредитної лінії із лімітом 160000 доларів США, зі сплатою процентів 13,6% річних, дата сплати кредиту 5 число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання договору. Строк повернення кредиту 25 серпня 2010 року.

30.08.2007 року, у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 30.08.2007 року № 08/07-099, між АТ КБ «ПриватБанк» (іпотекодержатель), Фірмою «ІВО+КГ» (іпотекодавець), ФОП ОСОБА_3 (позичальник) укладений та нотаріально посвідчений договір іпотеки, із наступними змінами, згідно з умовами якого іпотекодавець передав у іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно цілу частку магазину з прибудовами загальною площею 194,6 кв. м, що складається із: тамбуру 1, площею 2,9 кв. м; кімнати чергового 2, площею 2,8 кв. м; торговельного залу 3, площею 115,6 кв. м; бухгалтерії 4, площею 4,9 кв. м; вбиральні 5, площею 1,5 кв. м; коридору 6, площею 10,2 кв. м; складу 7, площею 19,1 кв. м; складу 8, площею 13,2 кв. м; підсобного приміщення 9, площею 3,3 кв. м; кабінету 10, площею 21,1 кв. м; розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . /т.1 а. с. 98-101/.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 07.05.2013 року у справі № 9/156-10 у рахунок погашення заборгованості ФОП ОСОБА_3 перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 30.08.2007 року № 08/07-099 у розмірі 205755,11 доларів США (1624066,20 грн.) звернуто стягнення на предмет іпотеки цілу частку магазину з прибудовою загальною площею 194,6 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу предмету іпотеки з публічних торгів, встановивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації у сумі 1310088 грн. Це рішення набуло чинності та було звернуто до примусового виконання.

Предмет іпотеки розташований на земельній ділянці, площею 0,1636 га, що належала на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.06.2013 року.

17.04.2015 року державним виконавцем Замостянського відділу ДВС м. Вінниці під час примусового виконання рішення Господарського суду Вінницької області у справі № 9/156-10 про звернення стягнення на предмет іпотеки, нереалізоване на електронних торгах майно магазин з прибудовами загальною площею 194,6 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 передано стягувачу згідно з актом державного виконавця.

24.04.2015 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О. М. видане свідоцтво, яким посвідчено, що АТ КБ «ПриватБанк» належить на праві власності нерухоме майно магазин з прибудовами (одноповерхова будівля) загальною площею 194,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , що належав боржнику Фірмі «ІВО+КГ», оскільки майно не реалізоване/торги не відбулися і стягувач АТ КБ «Приват Банк» виявив бажання залишити його за собою.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 19.12.2016 року у справі № 127/20446/15-ц, яке ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.04.2017 року залишено без змін, припинено право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 0,08 га із земельної ділянки кадастровий номер :01:049:0007, розташованої по АДРЕСА_1 , яка необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням магазину з прибудовами, що належить на праві власності АТ КБ «ПриватБанк». Визнано за АТ КБ «ПриватБанк» право власності на земельну ділянку, площею 0,08 га із земельної ділянки кадастровий номер :01:049:0007, розташованої по АДРЕСА_1 , яка необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням магазину з прибудовами, що належить АТ «ПриватБанк» /т. 1 а. с. 13-15/.

На підставі даного рішення Апеляційного суду Вінницької області від 19.12.2016 року та ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 03.07.2018 року про виправлення описки у рішенні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.01.2019 року було зареєстровано право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» на земельну ділянку з кадастровим номером :01:049:0007 по АДРЕСА_1 /а. с. 30-31/.

У рішенні від 19.12.2016 року Апеляційний суд Вінницької області вз посиланням на висновок судової земельно-технічної та будівельно - технічної експертизи від 11.08.2016 року, складеного з дотриманням норм ДБН, площа частини земельної ділянки із земельної ділянки площею 0,1636 га (кадастровий номер :01:049:0007) зазначає, що необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням магазину з прибудовами, загальною площею 194,6 кв. м., розташованого по АДРЕСА_1 повинна складати 0,08 га.

У спільній власності АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка площею 0,1636 га, що розташована по АДРЕСА_1 , призначення земельної ділянки землі промисловості, для комерційних потреб, кадастровий номер земельної ділянки :01:049:0007.

У матеріалах цивільної справи № 127/20446/15-ц міститься висновок № 287 за результатами проведення судової земельно технічної та будівельно технічної експертизи від 11.08.2016 року, згідно якого, вбачається, що у результаті проведеного дослідження вимог Державних будівельних норм, встановлено, що площа земельної ділянки, яка необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням магазину з прибудовами (одноповерхова будівля), загальною площею 194,6 кв.м. (торговельною площею 115,6 кв.м.), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до додатку Додатку В ДБН В. 2.2 23:2009 повинна складати 0,08 га. Виходячи з фактичного місця розташування будівлі магазину, фактичного планування території, на якій вона розміщена, на розгляд суду запропоновано варіанти виділення земельної для обслуговування будівлі магазину, які відображені на додатку 1 та додатку 2 до даного висновку, Схема, площа, міри довжин ліній по периметру, конфігурація земельної ділянки площею 0,08 га із земельної ділянки кадастровий номер :01:049:0007 по АДРЕСА_1 , яка необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням магазину з прибудовами, який відповідно до свідоцтва від 24.04.2015 року про право власності на майно належить ПАТ КБ «ПриватБанк». Схема, площа, міри довжин ліній по периметру, конфігурація земельної ділянки площею 0,08 га, із земельної ділянки кадастровий номер :01:049:0007 по АДРЕСА_1 , яка необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням магазину з прибудовами, який відповідно до свідоцтва від 24.04.2015 року про право власності на майно належить ПАТ КБ «ПриватБанк», графічно відображено у Додатках 1 та 2 до даного висновку.

Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції виходив з того, що між співвласниками (сторонами) відсутня згода на виділ часток у земельній ділянці в натурі. Позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. ст. 364, 370 ЦК України. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в праві кожного власника в будь-який час виділення у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Посилання ОСОБА_1 та представника фірми «ІВО+КГ» у формі ТОВ на строк позовної давності у виниклих правовідносинах є безпідставним та застосуванню не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд зазначив, що підставою для державної реєстрації слугували наступні документи: рішення Апеляційного суду Вінницької області від 19.12.2016 року у справі № 127/20446/15-ц та ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 03.07.2018 року у справі № 127/20446/15-ц. Державним реєстратором Виконавчого комітету Вінницької міської ради Левчук І. В. прийняте законне рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45226320 від 26.01.2019 року, оскільки підстав для відмови в реєстрації прав ПАТ КБ «Приватбанк» передбачених статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відсутні.

Зазначені висновки суду першої інстанції зроблені за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Щодо первісних позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про поділ земельної ділянки з виділенням з неї окремої частки, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій/сумісній власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової/сумісної власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ст.ст. 364,369 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом (стаття 89 ЗК України).

У справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо (пункт 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року).

Суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про задоволення первісних позовних вимог, оскільки будучи співвласником земельної ділянки та надавши докази про технічну можливість, ПАТ КБ «Приватбанк» на підставах визначених ст.ст.319,328, 368 ЦК України довів законність та обґрунтованість своїх позовних вимог.

При цьому, судом першої інстанції враховано те, що рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 19.12.2016 року у справі № 127/20446/15-ц, яке ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.04.2017 року залишено без змін, припинено право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 0,08 га із земельної ділянки кадастровий номер :01:049:0007, розташованої по АДРЕСА_1 , яка необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням магазину з прибудовами, що належить на праві власності АТ КБ «ПриватБанк». Визнано за АТ КБ «ПриватБанк» право власності на земельну ділянку, площею 0,08 га із земельної ділянки кадастровий номер :01:049:0007, розташованої по АДРЕСА_1 , яка необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням магазину з прибудовами, що належить АТ «ПриватБанк» /т. 1 а. с. 13-15/.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України).

На підставі рішення Апеляційного суду Вінницької області від 19.12.2016 року та ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 03.07.2018 року про виправлення описки у рішенні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.01.2019 року було зареєстровано право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» на земельну ділянку з кадастровим номером :01:049:0007 по АДРЕСА_1 /а. с. 30-31/.

Відповідно до копії висновку № 287 за результатами проведення судової земельно технічної та будівельно технічної експертизи від 11.08.2016 року, у результаті проведеного дослідження вимог Державних будівельних норм, встановлено, що площа земельної ділянки, яка необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням магазину з прибудовами (одноповерхова будівля), загальною площею 194,6 кв.м. (торговельною площею 115,6 кв.м.), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до додатку Додатку В ДБН В. 2.2 23:2009 повинна складати 0,08 га. Виходячи з фактичного місця розташування будівлі магазину, фактичного планування території, на якій вона розміщена, на розгляд суду запропоновано варіанти виділення земельної для обслуговування будівлі магазину, які відображені на додатку 1 та додатку 2 до даного висновку, Схема, площа, міри довжин ліній по периметру, конфігурація земельної ділянки площею 0,08 га із земельної ділянки кадастровий номер :01:049:0007 по АДРЕСА_1 , яка необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням магазину з прибудовами, який відповідно до свідоцтва від 24.04.2015 року про право власності на майно належить ПАТ КБ «ПриватБанк». Схема, площа, міри довжин ліній по периметру, конфігурація земельної ділянки площею 0,08 га, із земельної ділянки кадастровий номер :01:049:0007 по АДРЕСА_1 , яка необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням магазину з прибудовами, який відповідно до свідоцтва від 24.04.2015 року про право власності на майно належить ПАТ КБ «ПриватБанк», графічно відображено у Додатках 1 та 2 до даного висновку.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновок суду першої інстанції про виділення у натурі частки співвласників із майна, що є у спільній власності, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :01:049:0007 по АДРЕСА_1 площею 0,1636 га, шляхом здійснення поділу цієї ділянки згідно з варіантом, наведеним у додатку 2 до висновку за результатами проведення судової земельно технічної експертизи та будівельно технічної експертизи № 287 від 11.08.2016 року з виділенням в натурі, а саме АТ КБ «ПриватБанк» частини зазначеної земельної ділянки площею 0,08 га, яка необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням належного на праві власності АТ КБ «ПриватБанк» магазину з прибудовами по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 частини зазначеної земельної ділянки площею 0,0836 га.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 березня 2023 року у справі № № 296/1402/20 зазначено, що варіант № 2 висновку судової земельно технічної експертизи та будівельно технічної експертизи № 287 від 11.08.2016 року забезпечує розумний баланс інтересів сторін як співвласників та максимально наближено враховує фактичний порядок користування спірною земельною ділянкою, що склався між сторонами та існує тривалий період часу.

Заперечень щодо обраного судом першої інстанції варіанту експертизи апелянт не зазначав.

У судовому засіданні представнику третьої особи ТОВ Фірма « ІВО+КГ» було роз`яснено право заявити клопотання про призначення експертизи, однак даним правом представник не скористався, зазначивши, що її призначенні немає необхідності, оскільки вважає, копію висновку експертизи, яку надав банк неналежним доказом, а тому вимоги про поділ земельної ділянки є недоведеними.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про безпідставне врахування судом, як доказу висновку судової земельно технічної та будівельно технічної експертизи від 11.08.2016 року з огляду на вимоги ст. 76 ЦПК України, відповідно до яких доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказів того, що змінилися обставини стосовно об`єкта дослідження ( розмір, конфігурація земельної ділянки, тощо) і тому, висновок втратив свою актуальність, апелянтом не надано.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не вирішено клопотання ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності /т.1 а. с. 171/, суд апеляційної інстанції відхиляє, так як дане питання судом було вирішено. Судом враховано, що реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в праві кожного власника в будь-який час виділення у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, відтак посилання ОСОБА_1 на пропуск позивачем строку позовної давності у виниклих правовідносинах є безпідставним та застосуванню не підлягає.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про скасування реєстрації права власності на земельну ділянку, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Правовідносини в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регламентовано Законом України «Про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV (далі Закон № 1952-IV), Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі Порядок № 1127).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 2 Закону № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр прав).

Згідно з статтею 5 Закону № 1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Частиною третьою статті 10 Закону № 1952-IV визначено, що Державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав). Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. (стаття 18 Закону № 1952-IV)

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 19.12.2016 року у справі № 127/20446/15-ц, яке ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.04.2017 року залишено без змін, припинено право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 0,08 га із земельної ділянки кадастровий номер :01:049:0007, розташованої по АДРЕСА_1 , яка необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням магазину з прибудовами, що належить на праві власності АТ КБ «ПриватБанк». Визнано за АТ КБ «Приват Банк» право власності на земельну ділянку, площею 0,08 га із земельної ділянки кадастровий номер :01:049:0007, розташованої по АДРЕСА_1 , яка необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням магазину з прибудовами, що належить АТ «ПриватБанк».

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (стаття 18 ЦПК України).

На підставі рішення Апеляційного суду Вінницької області від 19.12.2016 року та ухвали апеляційного суду Вінницької області від 03.07.2018 року про виправлення описки у рішенні 24.01.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» на земельну ділянку з кадастровим номером :01:049:0007 по АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником земельної ділянки площею 0,08 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 є Держава в особі АТ КБ «Приватбанк» (спільна сумісна), підставою для внесення відомостей до реєстру речового права є рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Вінницької міської ради Левчук І. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45226320 від 26.01.2019 року.

Стаття 24 Закону № 1952-IV визначає підстави для відмови в державній реєстрації прав: заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, крім випадків, визначених цим Законом.

Відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі: державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (частина четверта статті 24 Закону № 1952-IV).

Підставою для державної реєстрації слугували наступні документи: рішення Апеляційного суду Вінницької області від 19.12.2016 року у справі № 127/20446/15-ц та ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 03.07.2018 року у справі № 127/20446/15-ц.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що у державного реєстратора Виконавчого комітету Вінницької міської ради Левчук І. В. були відсутні підстави, передбачені ст. 24 Закону № 1952-IV для відмови в реєстрації прав ПАТ КБ «ПриватБанк».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обґрунтування зустрічних вимог ОСОБА_1 зводиться до того, що вона не погоджується із судовими рішеннями по справі № 127/20446/15-ц, які набули законної сили, та викладу обставин щодо їх ухвалення та примусового виконання і відповідно до яких АТ КБ «ПриватБанк» набув право спільної сумісної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:049:0007 по АДРЕСА_1 .

Аналогічні заперечення були покладені ОСОБА_1 і в основу апеляційної скарги.

За таких обставин колегія суддів вважає, що аргументи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для розподілу судових витрат, понесених заявником у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.01.2023 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський

Повний текст постанови складено 02.06.2023 року.