Справа № 152/712/23
Провадження № 22-ц/801/2173/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Славінська Н. Л.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 рокуСправа № 152/712/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Копаничук С. Г., Рибчинського В. П.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 14.09.2023 року, ухвалене у складі судді Славінської Н. Л. в приміщенні суду в м. Шаргород, повний текст рішення складено 14.09.2023 року, -

в с т а н о в и в :

31.05.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернувся до суду з позовом (вх. № 2948) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 258003183 від 12.08.2021 року в розмірі 26550 грн., з яких: 7500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 19050 грн. сума заборгованості за відсотками.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 14.09.2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за договором кредитної лінії № 258003183 від 12.08.2021 року в сумі 26550 (двадцять шість тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 (двадцять) копійок в рахунок сплаченого при зверненні в суд судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано 13.10.2023 року засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу (вх. № 8639 від 17.10.2023 року),в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що позивачем не надано доказів електронної переписки між кредитором та відповідачем з приводу укладання договору кредитної лінії № 258003183 від 12.08.2021 року (надсилання/отримання листів), телефонної переписки за допомогою смс-повідомлення, доказів здійснення відповідачем по справі входів на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого ключа. Позивач не довів належність зазначених засобів зв`язку відповідачу. Відповідач заперечує факт укладання з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» будь-яких договорів.

Згідно довідки Вінницького відділення № 104 АТ «Таскомбанк» від 10.10.2023 року за вих. № 12/604 ОСОБА_1 жодного договору, в тому числі на відкриття будь-яких рахунків, в цій фінансовій установі не відкривала.

Поза увагою суду першої інстанції також залишено положення статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Вимога про нарахування та сплату відсотків за користування кредитними коштами (неустойки), що не відповідають передбаченим у п. 6 ч. 3, ч. 3 ст. 509, ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України не можуть бути задоволені, оскільки не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції частково не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

12.08.2021 року укладено договір кредитної лінії № 258003183 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , згідно з яким ТОВ надає відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту в сумі 7500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором, в додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» (п.п.1.1. п.1 Договору) /а. с. 15-20/.

Кредит надається одразу після укладення договору на строк до 10.09.2021 року, що передбачено п.п.1.3 договору.

Кредитна лінія надається строком на 29 (двадцять дев`ять) днів від дати отримання позичальником, а саме до 10.09.2021 року (п.п. 1.7 п. 1 договору). За користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом 620,5% річних від суми кредиту в розрахунку 1,70 % за кожний день користування ним (п.1.9 договору). Невід`ємною частиною цього Договору є Правила та паспорт споживчого кредиту, що надані позичальнику до укладення Договору (п.4.1 договору). Кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання інших зобов`язань, передбачених цим Договором (п. 2.1.1.1. договору).

Підпунктами 1.9.1., 1.9.2., 1.9.3. договору передбачено, що позичальник має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту.

Відповідно до п.п. 3.1. п. 3 договору, сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов Договору відповідно до чинного законодавства України та договору. Цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму (п.п. 4.15 договору). Як убачається із Договору, він підписаний сторонами шляхом вчинення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що підтверджується розділом 5 Договору «Реквізити сторін» /а. с. 20/.

Відповідачем підписано шляхом застосування одноразового ідентифікатора Паспорт споживчого кредиту до договору № 258003183 від 12.08.2021 року, у якому міститься інформація та контактні дані кредитодавця; основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, зокрема, щодо суми кредиту, строку кредитування, мети отримання кредиту (споживчі цілі), спосіб та строк надання кредиту (безготівковим шляхом (кредитні кошти надаються шляхом переказу на банківську картку споживача після заповнення заявки останнім) на строк, визначений договором); інформація щодо дисконтної процентної ставки, індивідуальної та базової процентних ставок; тип процентної ставки фіксована; порядок повернення кредиту; інші важливі правові аспекти, зокрема, щодо відмови споживача від цього Договору /а. с. 12-14/.

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання за договором кредитної лінії № 258003183 від 12.08.2021 року та здійснило переказ грошових коштів у розмірі 7500 грн. для зарахування на платіжну картку ОСОБА_1 № 5366-39ХХ-ХХХХ-7844, що вбачається із платіжного доручення №e5f36dl6-5c7e-4f23-a688-ae3bffe407fe від 12.08.2021 року /а. с. 100/.

Відповідачем не виконувалися умови договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість по кредиту, яка станом на 12.10.2021 року, тобто на дату продажу, становила загальну суму 26550 грн., що вбачається із розрахунку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» /а. с. 98-99/.

12.10.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу /а. с. 21-22/.

Відповідно до Реєстру боржників № 155 від 12.10.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 258003183 від 12.08.2021 року.

20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги /а. с. 21-24/.

Пунктом 2.2. Договору факторингу встановлено, що фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права клієнта за кредитним договором. Сторони погодили у п.4.1 Договору факторингу, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами Реєстру прав вимог. Пунктом 12 Договору факторингу передбачено, що одним із додатків до нього є Реєстр прав вимоги. З Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 року до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року вбачається, що клієнт передав, а фактор прийняв право вимоги до боржника ОСОБА_1 в сумі 26550 грн., з яких: 7500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 19050 грн. сума заборгованості за відсотками /а. с. 25/.

Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 258003183 в сумі 26550,00 грн, з яких : 7500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 19050,00 грн сума заборгованості за відсотками. /а. с. 25/.

ТОВ «ФК «ЄАПБ» 05.12.2007 року зареєстроване у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а. с. 34-35/, 27.12.2007 року товариству видано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи /а. с. 36/ та, згідно з додатком до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 28.02.2012 року № НОМЕР_1 , до видів фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства віднесено факторинг /а. с. 37/.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено позовні вимоги, а тому наявні правові підстави для задоволення позову. Оскільки на підтвердження заборгованості фактор надав платіжне доручення про перерахування відповідачеві первісним кредитором суми кредитних коштів в розмірі 7500 грн., розрахунок заборгованості за кредитним договором первісного кредитора, витяг з реєстру прав вимоги, то ці докази в сукупності підтверджують виникнення заборгованості з боргових зобов`язань та їх розмір, тому, є належними доказами на підтвердження наявності заборгованості, а відповідач вказаний розрахунок не спростувала та власного не надала, у зв`язку із чим суд вважає обставини щодо отримання відповідачем на виконання умов договору кредиту грошових коштів у сумі 7500 грн., виникнення заборгованості за кредитним договором доведеними.

Висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог зроблено за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Отже, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що 12.08.2021 року між ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений договір кредитної лінії, в електронній формі.

/ а.с. 15-20/

Водночас підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доведеність позовних вимог, розмір заборгованості, набуття новим кредитом права вимоги до боржника покладається процесуальним законом у справах цієї категорії на позивача.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (пункти 1, 2 частини першої статті 264 ЦПК України).

Звертаючись у суд з позовом, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначало про те, що відповідно до Реєстру боржників № 155 від 12.10.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 258003183 (без зазначення дати укладання договору) /а. с. 3/.

20.10.2022 року між ТОВ «Таліон плюс» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 року до договору факторингу № 20102022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 26550,00 грн /а. с. 3/.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначаючи про те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги у ТОВ «Таліон плюс» за договором кредитної лінії № 258003183 від 12.08.2021 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та від імені ОСОБА_1 , залишив поза увагою, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження набуття на підставі договору факторингу № 28/1118-01 права вимоги ТОВ «Таліон плюс» від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за договором кредитної лінії № 258003183 від 12.08.2021 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 ..

Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не доведено наявність у товариства права вимоги до відповідача за спірним договором кредитної лінії № 258003183 від 12.08.2021 року. Позивачем не надано суду завірену копію Реєстру боржників № 155 від 12.10.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс».

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до пункту 1.2, 1.7 договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, укладеного між ТОВ «Таліон плюс» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор), під терміном кредитний договір слід розуміти наступне значення кредитний договір, укладений між первісним кредитором, яким є ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і боржником, право грошової вимоги за яким отримав клієнт на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між клієнтом та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Під терміном документація слід розуміти оригінали документів, що стосуються заборгованостей окремих боржників, які підтверджують дійсність права грошових вимог клієнта до боржників по заборгованостям, а також є необхідними для пред`явлення вимоги до боржника щодо погашення заборгованості, що підлягають передачі первісним кредитором клієнту на умовах договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року /а. с. 21-23/.

Аналіз змісту договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року свідчить про те, що ТОВ «Таліон плюс» (клієнт) передало право грошової вимоги отриманої на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Копія витягу з Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року містить інформацію лише про прізвище боржника та номер кредитного договору № 258003183 без зазначення дати його укладання /а. с. 23/, тобто позивачем не доведено, що саме за спірним договором було передано право вимоги.

Разом з тим, спірний договір кредитної лінії № 258003183, укладено між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та від імені ОСОБА_1 12.08.2021 року, тобто після укладання договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, на який іде посилання у договорі факторингу від 20.10.2022 року.

Судом першої інстанції помилково зазначено в рішенні /а. с. 117-118/ про те, що 12.10.2021 року укладено договір факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», з посиланням на аркуші справи 21-24, оскільки на даних аркушах знаходиться договір факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, в якому відсутнє посилання на договір факторингу від 12.10.2021 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс».

Позивачем не надано суду копію договору факторингу від 12.10.2021 року, копію Реєстру боржників № 155 від 12.10.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 (позивачем не зазначено дату укладання договору), а наданий договір факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року містить посилання на інший договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що позивачем не надано доказів, які підтверджують ту обставину, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло статус нового кредитора за договором кредитної лінії № 258003183 від 12.08.2021 року до відповідача, а відтак і право вимоги до відповідача.

Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова ВС від 29.06.2021 року по справі

№ 916/2040/20).

Суд першої інстанції на цю обставин уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про доведеність позовних вимог.

У свою чергу, не доведення позивачем дати відступлення первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 , позбавляє суд можливості перевірити правильність нарахування поданого розрахунку заборгованості в частині процентів, з урахуванням правових висновків, що містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12-ц (14-10цс18), відповідно до яких, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем не надано доказів того, що вказаний в договорі номер мобільного телефону та електронна пошта належить відповідачу, а договір підписано електронним цифровим підписом, який не належить відповідачу, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки ці обставини відповідачем мають бути підтверджені відповідними засобами доказування, тоді як вказані обставини відповідач не спростувала належними та допустимими доказами. Відповідачем не надано доказів того, що вона звертався до правоохоронних органів із заявою про використання невстановленою особою її персональних даних для отримання кредиту.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснено перерахування коштів на платіжну карту ОСОБА_1 у АТ «ТАСКОМБАНК», тоді як у цьому банку відповідачем не було укладено жодного договору та вона в ньому не обслуговується, суд апеляційної інстанції не вважає такими, що дають правові підстави для відмови в задоволенні позовних вимог з цих підстав, оскільки в платіжному доручені №e5f36dl6-5c7e-4f23-a688-ae3bffe407fe від 12.08.2021 року /а. с. 100/ зазначено, що переказ коштів здійснено на платіжну картку «отримувач ОСОБА_1 » згідно договору № 258003183 від 12.08.2021 року, ОСОБА_1 , код НОМЕР_2 , для зарахування на платіжну картку 5366-39ХХ-ХХХХ-7844, без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer.

Доказів того, що зазначена платіжна картка, на яку було здійснено переказ коштів ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідно до умов договору кредитної лінії № 258003183 від 12.08.2021 року, належить іншій особі, а не ОСОБА_1 , відповідачем суду не надано та цей доказ не спростовано.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що кошти перераховані на рахунок в АТ «ТАСКОМБАНК», в якому відповідачем не обслугувалась, колегія суддів вважає недоведеними відповідачем, оскільки в платіжному дорученні №e5f36dl6-5c7e-4f23-a688-ae3bffe407fe від 12.08.2021 року не зазначено банка одержувача, а вказано, що кошти переховані на платіжну катку відповідача.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 1-4 частини першої статті 376 ЦПК України).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат.

Беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 141, підпункт в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, колегія суддів вважає, що з ТОВ «ФК «ЄАПБ» слід стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3220 (три тисячі двісті двадцять) гривень 80 копійок.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 14.09.2023 року у даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 3220 (три тисячі двісті двадцять) гривень 80 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: С. Г. Копаничук

В. П. Рибчинський